Справа № 420/26749/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2023-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

1. визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі наказів про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла;

2. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла, з 07.08.2019 року, з урахуванням наявності чотирьох членів сім`ї, та з 01.01.2020 року, з урахуванням наявності трьох членів сім`ї, згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року №450, у розмірі, визначеному для обласних центрів - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, та із збільшенням в 1,5 рази, з вирахуванням здійсненої виплати за вказаний період;

3. стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої моральної шкоди 8000 гривень.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що згідно вимог чинного законодавства та умов контракту ОСОБА_1 подав на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 рапорт на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла від 07.08.2019 року №4142 з переліком документів, які були перевірені секретарем ОЖК військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 . Згодом ОСОБА_1 подав до ОЖК оновлений пакет документів та новий рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла від 26.12.2019 року №6280 з доданими до рапорту документами, які були перевірені секретарем ОЖК військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 , у зв`язку зі зміною складу сім`ї. Військова частина НОМЕР_1 прийняла до виконання рапорти ОСОБА_1 від 07.08.2019 року та від 26.12.2019 року, однак в порушення п. 9 Розділу V Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями - не видала наказ про виплату грошової компенсації за піднайом житла сім`єю полковника ОСОБА_1 , чим, на його думку, грубо порушила його права.

Ухвалою від 28.12.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

09.02.2022 року від представника військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду.

Ухвалою від 16.02.2022 року встановлено позивачу 10-денний строк з дня отримання копії ухвали для подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

Ухвалою від 02.06.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду у зв`язку з пропущенням строку звернення до суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2022 року скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 року, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У постанові від 17.08.2022 року суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що направлення копії ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 року про залишення позовної заяви без руху відбулося не у спосіб та порядок, встановлений процесуальним законодавством. Більш того, на час прийняття оскаржуваної ухвали від 02.06.2022 року суд першої інстанції достовірно не пересвідчився про отримання такої ухвали представником позивача. Застосування наслідків, встановлених положеннями частини 3 статті 123 КАС України, можливе за умов беззаперечного встановлення та з`ясування судом дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, яке є визначальним для встановлення факту невиконання вимог вказаної ухвали.

Згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду Одеського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 року, зазначена справа передана на розгляд судді Андрухіву В.В.

Ухвалою від 30.08.2022 року прийнято до провадження вказану справу. Продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, викладених в ухвалі від 16.02.2022 року - на 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою від 12.09.2022 року визнано поважною причину пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, та поновлено цей строк. Продовжено розгляд справи.

Згідно поданого відповідачем відзиву на позовну заяву відповідач просив відмовити в задоволенні позову, зокрема, зазначивши, що у 2019 та 2020 році рапорти на компенсацію за піднайом (найом) житла та відповідні документи ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 не надходили та відповідні накази не видавались.

Документи, які були надані разом з рапортом ОСОБА_1 у 2021 році, надані не в повному обсязі, про що свідчить супровідний лист ОСОБА_1 , а саме: відсутні копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України полковника ОСОБА_1 та членів його сім`ї; відсутні копії документів, що засвідчують реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків ОСОБА_1 та членів його сім`ї; відсутня інформація (витяг, інформаційна довідка) з бюро технічної інвентаризації про нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 та членам його сім`ї; відсутні копії довідок про реєстрацію місця проживання (перебування), видані органом реєстрації, на ОСОБА_1 та кожного члена його сім`ї; відсутня належним чином завірена копія довідки про забезпечення житлом з попереднього місця проходження військової служби ОСОБА_1 , видана квартирно-експлуатаційним органом (службою) Міноборони.

До того ж, у разі якщо члени сім`ї є військовослужбовцями, необхідно надати довідку про отримання (неотримання) компенсації з місця проходження служби.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважав, що командир військової частини НОМЕР_1 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно укладеного з Міністерством оборони України в особі командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу (далі - Контракт) від 30.09.2019 року, взяв на себе зобов`язання проходити військову службу в Збройних Силах України протягом строку дії Контракту, а в разі настання особливого періоду i понад встановлений строк Контракту відповідно до вимог, визначених пунктом 2 частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно довідки від 22.07.2019 року № 61/3611 військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 05.07.2019 року.

Відповідно до п.2 Контракту встановлено, що Міністерство оборони України зобов`язується відповідно до законодавства забезпечити належні умови для проходження військової служби громадянином ОСОБА_1 , зокрема: жиле приміщення йому та членам його сім`ї або виплату грошової компенсації за піднайом (найом) ним житлового приміщення.

За місцем розташування військової частини НОМЕР_3 - у АДРЕСА_1 , житлової площі, яка б відповідала санітарним та технічним вимогам у відповідності до житлового законодавства України, ані позивач, ані члени його сім`ї - не мають.

Протоколом засідання Об`єднаної житлової комісії (далі - ОЖК) військової частини НОМЕР_4 №6 від 09.09.2019 року на підставі рапорту та наданих документів зараховано з 09.09.2019 р. полковника ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_3 , зі складом сім`ї 4 (чотири) особи, а саме: він, дружина ОСОБА_3 , 1983 р.н., син дружини ОСОБА_4 , 2007 р.н., та син позивача ОСОБА_5 взято на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими житловими приміщеннями Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 .

Вказаний протокол засідання ОЖК в/ч НОМЕР_1 затверджений наказом командира в/ч НОМЕР_1 та погоджений ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З урахуванням чинного законодавства та умов контракту ОСОБА_1 подав на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 рапорт на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла від 07.08.2019 року №4142 з переліком документів, які були перевірені секретарем ОЖК військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 .

У рапорті ОСОБА_1 та доданих до рапорту документах були вказані члени сім`ї складом 4 (чотири) особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_4 - син дружини, та ОСОБА_5 - син позивача, який з ним у той час мешкав.

Згодом син позивача - ОСОБА_5 вибув із складу сім`ї позивача, став мешкати окремо та 10.12.2019 року був взятий ОЖК окремо на квартирний облік, що підтверджується доданими документами.

Після цього ОСОБА_1 подав до ОЖК оновлений пакет документів та новий рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла від 26.12.2019 року №6280 з доданими до рапорту документами, які були перевірені секретарем ОЖК військової частини НОМЕР_4 підполковником ОСОБА_2 .

У рапорті від 26.12.2019 р. були вказані члени сім`ї позивача у складі 3 (трьох) осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 - дружина, ОСОБА_4 - син дружини.

Так, разом із вказаними рапортами позивачем були подані до військової частини НОМЕР_1 такі документи:

- копії паспортів громадян України ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 , та їх РНОКПП;

- свідоцтво про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 27.03.2017 р.;

- інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по кожному із членів сім`ї: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ;

- довідки з місця роботи членів сім`ї;

- довідка про склад сім`ї позивача та зміну складу сім`ї;

- довідки про реестрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території Одеси по кожному із членів сім`ї: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ;

- довідка про проходження військової служби ОСОБА_1 ;

- довідки з КП «БТІ» ОМР на кожного члена сім`ї:

- довідки про забезпечення житлом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за місцем проходження служби;

- довідки про перевірку житлових умов полковника ОСОБА_1 .

Також судом встановлено, що після подачі оновлених документів військова частина НОМЕР_1 прийняла до виконання рапорт ОСОБА_1 від 07.08.2019 року та від 26.12.2019 року, однак не видала наказ про виплату грошової компенсації за піднайом житла сім`єю полковника ОСОБА_1 .

Жодних зауважень щодо поданих ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 документів від відповідача не надходило.

Дружина ОСОБА_1 за місцем служби не отримує компенсацію про піднайом житла, що підтверджується відповідною довідкою.

Оскільки сім`я ОСОБА_1 не має житлової площі у місті Одесі, а також з метою належного виконання умов контракту, несення військової служби, дотримання термінів прибуття та військових зборів, позивач вимушений з травня 2019 року винаймати житло у м. Одесі.

Виплата грошової компенсації за піднайом житла ОСОБА_1 здійснювалася фінансово-економічною частиною НОМЕР_2 по липень 2021 року включно. Таку виплату позивач отримав у вересні 2021 року.

Проте, відповідно до рапорту начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 з 01.08.2021 року виплата компенсації ОСОБА_1 зупинена.

18.11.2021 року військовою частиною НОМЕР_3 було направлено оновлені документи на полковника ОСОБА_1 для включення до наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла на 2021 рік».

До вказаного листа було додано рапорт ОСОБА_1 на виплату компенсації, Інформація з Державного реєстру речових прав на ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , довідки форми 9 та форми 5 на ОСОБА_1 , довідка про перевірку житлових умов ОСОБА_1 від 25.10.2021 року.

Однак військова частина НОМЕР_1 своїм листом від 24.11.2021 року вих. №1/6154 зазначила, що полковником ОСОБА_1 документи надані не в повному обсязі, оскільки відсутні копії:

документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України полковника ОСОБА_1 та членів його сім`ї;

документів, що засвідчують реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків ОСОБА_1 та членів його сім`ї;

інформація (витяг, інформаційна довідка) з бюро технічної інвентаризації про нерухоме майно, яке належить полковнику ОСОБА_1 та членам його сім`ї;

довідок про реєстрацію місця проживання (перебування), видані органом реєстрації, на полковника ОСОБА_1 та кожного члена його сім`ї;

належним чином завірена копія довідки про забезпечення житлом з попереднього місця проходження військової служби полковника ОСОБА_1 , видана квартирно-експлуатаційним органом (службою) Міноборони.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який встановлює єдину систему соціального захисту військовослужбовців, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

За змістом частин першої, другої, четвертої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до абзаців 1, 3-5 та 11 частини першої статті 12 вказаного Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. У разі відсутності можливості розміщення зазначених військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини та сімейних гуртожитках військова частина зобов`язана орендувати для військовослужбовців та членів їх сімей жиле приміщення або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №450 від 26.06.2013 року затверджений Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень (далі - Порядок №450), яким визначено розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень (далі - грошова компенсація) таким категоріям військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Держспецзв`язку та Держспецтрансслужби, як, зокрема, особам офіцерського складу, у разі коли вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби, не отримали за рахунок держави грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина, Адміністрація Держспецзв`язку, її територіальний орган, Головне управління урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку, підрозділ урядового фельд`єгерського зв`язку, територіальний підрозділ, заклад, установа чи організація Держспецзв`язку (далі - військова частина) не орендує для них та членів їх сімей житло.

У разі відсутності жилих приміщень для проживання військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, та членів їх сімей або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення.

Відповідно до пункту 2 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 року, у разі відсутності можливості розміщення військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, гуртожитках (сімейних гуртожитках) для військовослужбовців офіцерського складу, в тому числі для тих, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, та членів їх сімей військова частина орендує житло або за бажанням військовослужбовця виплачує йому грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення відповідно до Порядку №450.

Згідно з пунктом 1 Порядку №450 визначено розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень (далі - грошова компенсація) військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, у тому числі особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, курсантам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які мають сім`ї, та зазначеним у цьому пункті особам, які відряджені до МОН, ДКА.

Особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку (далі - військовослужбовці), грошова компенсація виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній) у розмірі, який не перевищує: у м. Києві - двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року; у мм. Сімферополі, Севастополі та обласних центрах - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року; в інших населених пунктах - одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року. При цьому військовослужбовцям за наявності в них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри грошової компенсації збільшуються в 1,5 рази (п. 2 Порядку №450).

Пунктом 4 Порядку №450 передбачено, що грошова компенсація виплачується, починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця, зокрема особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 450 для отримання грошової компенсації військовослужбовці разом з рапортом подають такі документи: копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України військовослужбовця та членів його сім`ї; копії документів, що засвідчують реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) військовослужбовця та членів його сім`ї; інформацію (витяг, інформаційну довідку) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та бюро технічної інвентаризації про нерухоме майно, яке належить військовослужбовцю та членам його сім`ї; копії довідок про реєстрацію місця проживання (перебування), видані органом реєстрації, на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який проживає разом з ним (військовослужбовці військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку про склад сім`ї, видану командиром (начальником) цієї військової частини (підрозділу); копії свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану (про шлюб, розірвання шлюбу, про народження тощо), інших документів, що підтверджують родинні стосунки; належним чином завірену копію довідки про забезпечення житлом з попереднього місця проходження військової служби, видану квартирно-експлуатаційним органом (службою) Міноборони, Національної гвардії, відповідним підрозділом СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, МОН, ДКА, Управління державної охорони (крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження).

Відповідно до пункту 6 Порядку №450 грошова компенсація не виплачується у разі: наявності у військовослужбовця або членів його сім`ї житлового приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площа якого відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством, або забезпечення службовим житлом, житловим приміщенням для постійного проживання (грошовою компенсацією за належне йому для отримання житлове приміщення), або проживання військовослужбовця у спеціально пристосованій казармі чи гуртожитку, в населених пунктах за місцем проходження військової служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця її проходження. Перелік таких населених пунктів визначається Міноборони, МВС, МОН, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держспецзв`язку, ДКА та Управлінням державної охорони; нездачі службового жилого приміщення (у тому числі в гуртожитку) за попереднім місцем проходження військової служби, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження; штучного погіршення військовослужбовцем житлових умов шляхом обміну займаного житлового приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання житлового будинку (частини будинку), а також внаслідок вилучення житлового приміщення, використовуваного для провадження господарської діяльності промислового характеру, в населених пунктах, зазначених в абзаці другому цього пункту, - протягом п`яти років з моменту вчинення таких дій.

Пунктом 7 Порядку №450 встановлено, що виплата грошової компенсації припиняється з дня, наступного за днем: отримання (придбання) військовослужбовцем жилого приміщення; виключення із списків особового складу військової частини, Держспецзв`язку (за винятком військовослужбовців, направлених у складі підрозділів для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки); вибуття військовослужбовця в закордонне відрядження разом із сім`єю; встановлення факту подання військовослужбовцем недостовірної інформації, яка стала підставою для виплати грошової компенсації.

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При цьому, матеріали справи містять докази спільного позивача з членами його сім`ї, які вказані у відповідних рапортах позивача.

Зазначені обставини відповідачем не спростовані.

Застережень, зокрема, щодо віку членів сім`ї військовослужбовця, які з ним разом проживають, як передумова в одержанні підвищення розміру компенсації, наведені вище нормативно-правові акти не містять.

Передбачених пунктом 6 Порядку № 450 підстав для невиплати позивачу компенсації відповідачем не наведено та судом таких підстав не встановлено.

Оскільки судом встановлено, що виплата грошової компенсації за піднайом житла ОСОБА_1 здійснювалася фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_2 по липень 2021 року включно, та 18.11.2021 року військовою частиною НОМЕР_3 було направлено оновлені документи на полковника ОСОБА_1 для включення його до наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла на 2021 рік», суд вважає, що у військової частини НОМЕР_1 були відсутні підстави для невидання відповідного наказу.

Таким чином, позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі наказів про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 видати наказ про виплату позивачу грошової компенсації за піднайом (найом) житла, з 07.08.2019 року, з урахуванням наявності чотирьох членів сім`ї, та з 01.01.2020 року, з урахуванням наявності трьох членів сім`ї, згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року №450, у розмірі, визначеному для обласних центрів - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, та із збільшенням в 1,5 рази, з вирахуванням здійсненої виплати за вказаний період - слід задовольнити.

Щодо вимоги позивача про стягнення суми моральної шкоди у розмірі 8000 гривень суд зазначає таке.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення моральної шкоди, суд зауважує, що позивачем не надано жодних належних доказів заподіяння йому моральних страждань бездіяльністю відповідача.

Таким чином, суд вважає, що вимога позивача про стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди не підлягає задоволенню.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідач не довів суду правомірність своєї бездіяльності з невидання відповідних наказів. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 ) до військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі наказів про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати накази про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла, з 07.08.2019 року, з урахуванням наявності чотирьох членів сім`ї, та з 01.01.2020 року, з урахуванням наявності трьох членів сім`ї, згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року №450, у розмірі, визначеному для обласних центрів - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, та із збільшенням в 1,5 рази, з вирахуванням здійсненої виплати за вказаний період.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів