Справа № 160/16155/22
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2023 року м. Дніпросправа № 160/16155/22

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 року в адміністративній справі №160/16155/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) , Інспектора прикордонної служби вищої категорії І групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :
17.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідачів-1,2 та скасувати рішення про відмову у перетинанні кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 22.09.2022р. позивачеві, яке прийняте відповідачем-2;

- зобов`язати посадових осіб відповідача-1 здійснити прикордонний контроль та розглянути питання про прийняття рішення щодо перетину державного кордону України позивачем, з урахуванням висновків суду.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.09.2022р. відповідачами-1,2 за оспорюваним рішенням позивачеві було відмовлено у перетинанні державного кордону України для виїзду за кордон з метою здобуття фахової вищої освіти через введення в Україні воєнного стану, у зв`язку із чим тимчасово було обмежено право виїзду з України таких осіб. Позивач вважає такі дії посадових осіб прикордонної служби протиправними, а оспорюване рішення необґрунтованим та таким, що порушує його право на освіту, оскільки він, як студент (здобувач) вищої фахової освіти за денною формою навчання, має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, що підтверджено документами про вступ до іноземного навчального закладу освіти, довідкою воєнкомату, тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного із записом про відстрочку на підставі абз.2 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а відповідно, позивач вважає, що відповідачі-1,2 всупереч поданим документам протиправно відмовили йому у перетинанні державного кордону України з метою виїзду до Польщі на навчання в іноземному вузі, до якого він вступив, тому оспорюване рішення, на думку позивача, підлягає скасуванню, оскільки таке право позивач має і згідно до п.2-6 Правил №57. Також позивач зазначає, що зауважень до поданих документів у відповідачів-1,2 не було, спірне рішення не містить і причин, з яких позивачеві було відмовлено у перетинанні кордону України, тому вважає, що таке рішення не відповідає і критеріям обґрунтованості та вмотивованості.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що пункт 2-6 Правил перетину державного кордону, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених в п. 2-1 та 2-2 Правил також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призиву на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому восьмому частини 3 статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Позивач, як особа здобувач професійної вищої освіти дійсно має відстрочку від мобілізації, водночас він не має право на перетин державного кордону в силу другого речення п. 206 Правил №57.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на доводи адміністративного позову, ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку дослідженим судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та біометричний паспорт для виїзду за кордон з вклеєною у ньому студентською польською візою терміном з 20.09.2022р. по 29.07.2023р., що підтверджується змістом відомостей, які містяться у вищенаведених копіях паспортів позивача (а.с.26-61 том 1).

22.09.2022р., з метою виїзду на навчання до Республіки Польщі, позивач прибув для перетину державного кордону України на міжнародний пункт пропуску «Малі Селменці» та пред`явив співробітникам прикордонної служби наступні документи, а саме:

- паспорт громадянина України № НОМЕР_2 ;

- довідку про реєстрацію місця проживання особи №02-3-24/1414 від 27.08.2021р.;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_3 ;

- біометричний паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_4 із студентською візою Республіки Польщі;

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_5 , видане ІНФОРМАЦІЯ_4 із записом про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абз.2 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- довідку вказаного центру для виїзду за кордон здобувачів фахової вищої освіти №2536 від 21.07.2022р.;

- запрошення Економіко-гуманістичної академії м. Варшава №1270/W/Е/2022, №1271/W/Е/2022 від 04.07.2022р., №1375/W/Е/2022, №1374/W/Е/2022 від 21.07.2022р.;

- довідки про прийняття іноземця на стаціонарне навчання від 04.07.2022р. та від 21.07.2022р.;

- угоду про порядок та умови навчання від 27.06.2022р. (номер зарахування 77524/2022), додаток до угоди, додатковий договір до угоди, платіжне доручення про перерахування коштів у сумі 2600 Євро за навчання та підтвердження їх отримання закладом освіти;

- лист Консульства Республіки Польща №6137/КВ/091-4602-22 від 17.08.2022р. про підтвердження зарахування позивача на перший курс бакалаврату спеціальності «Інформатика» Економіко-гуманістичної академії міста Варшава.

Всі наведені вище документи були перекладені з польської мови на українську мову та засвідчені нотаріально, що підтверджується змістом досліджених і судом вищенаведених документів (а.с.26-121 том 1).

Факт надання вказаних документів для перетину державного кордону України також підтверджено і відповідачем-1 у відзиві на позов (а.с.156-зворот том 1).

Проте, 22.09.2022р. посадовою особою відповідача-1, відповідачем-2 було прийняте рішення про відмову у перетинанні державного кордону України громадянинові України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», щодо введення тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених статтею 33 Конституції України, а також відповідно до ПКМУ від 27.01.1995р. №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону України тимчасово обмежено у праві виїзду з України під час дії правового режиму воєнного стану в якості здобувача фахової перед вищої та вищої освіти, асистента-стажиста, аспіранта та докторанта, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти (а.с.24-25, 170 том 1).

Вищенаведені дії щодо відмови позивачеві у перетині державного кордону України 22.09.2022р. та спірне наведене рішення про таку відмову є предметом спору у цій справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано всі необхідні документи для умов перетину державного кордону, він не підлягає мобілізації в силу приписів ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а рішення відповідача про відмову в перетинанні кордону є необґрунтованим, адже воно не мітить належних мотивувань.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Гарантоване статтею 33 Конституції України право вільно залишати територію України належить до категорії прав, що можуть бути обмежені в умовах воєнного стану.

Воєнний стан на усій території України введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022 (затвердженого Законом № 2102-IX від 24.02.2022).

Зазначеним Указом воєнний стан введено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, однак в подальшому цей строк продовжувався з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента №133/2022 від 14.03.2022, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб - Указом Президента №259/2022 від 18.04.2022, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб - Указом Президента №341/2022 від 17.05.2022 та з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року №389-VIII (далі - Закон №389-VIII).

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону №389-VIII).

Згідно з ч.1 ст.2 Закону №389-VIII правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, офіційно оприлюднюється разом із законом щодо затвердження такого указу Президента України та набирає чинності одночасно з набранням чинності таким законом (ч.6 ст.5 Закону №389-VIII).

В указі Президента України про введення воєнного стану серед іншого зазначаються вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст.5 Закону №389-VIII).

Згідно пункту 3 Указу №64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Відповідно до пункту 3 Указу №64/2022 на період дії правового режиму воєнного стану (строк дії обмежень) передбачено можливість обмеження у тому числі встановленого статтею 33 Конституції України права вільно залишати територію України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.8 Закону №389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Згідно з пунктом 2 Указу №64/2022 зобов`язано військове командування (Генеральний штаб Збройних Сил України, Командування об`єднаних сил Збройних Сил України, командування видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управління оперативних командувань, командирів військових з`єднань, частини Збройних Сил України, Державну прикордонну службу України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національну гвардію України, Службу безпеки України, Службу зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Порядок перетинання громадянами України державного кордону унормовано Правилами перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 (далі - Правила №57).

З метою врегулювання особливостей, винятків та обмежень у реалізації прав громадян України на виїзд за межі території України, а із цим і прав на перетин державного кордону, після введення на усій території України воєнного стану, Урядом неодноразово вносилися зміни до Правил №57.

З поміж інших змін які підлягають застосуванню в умовах воєнного стану, Правила №57 доповнено пунктами 2-1 - 2-6.

Зокрема, пунктами 2-1 та 2-2 передбачено категорії осіб, що мають право перетинати державний кордон під час дії на території України воєнного або надзвичайного стану, а також умови і порядок реалізації цього права.

Те, що ОСОБА_1 не належить до категорій осіб вказаних у пунктах 2-1 та 2-2 Правил №57 останнім не заперечується.

Згідно з пунктом 2.6 Правил №57, в редакції чинній з 01.04.2022 року, передбачено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Нормою пункту 2.6 Правил № 57 право на перетин державного кордону поширено окрім осіб перелік яких прямо передбачено пунктами 2-1 та 2-2 цих Правил і на інших осіб, які є військовозобов`язаними однак не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Однак із цього правила встановлено винятки і ці винятки поширено на осіб, визначених у тому числі в абзаці другому ч.3 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Згідно абзацу 2 частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року №3543-XII, призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти (абзац другий частини статті 23 в редакції Законів №2745-VIII від 06.06.2019, №2196-IX від 14.04.2022).

Як встановлено судом, позивач при спробі перетину державного кордону посилався на те, що він є здобувачем вищої освіти та прямує для навчання за денною формою до іноземного вищого навчального, який розташований в Республіці Польща. Обґрунтовував своє право на перетин кордону тим, що йому надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на період навчання.

Системний аналіз процитованих норм п.2-6 Правил №57 у сукупності із ст.23 Закону №3543-XII дає підстави для висновку, що під час дії воєнного стану не усім категоріям осіб які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації надано право на перетин державного кордону у режимі виїзду. Здобувачам вищої освіти хоча і гарантовано право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації однак для цієї категорії осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, не передбачено права на перетин державного кордону у режимі виїзду в умовах дії на території України воєнного стану.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що станом на 22.09.2022 року позивач не мав правових підстав для перетину державного кордону.

Щодо посилань позивача на Розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.03.2022 № 23-6855/0/6-22-вих, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, вказаним розпорядженням визначено, що для здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за кордоном за денною або дуальною формами здобуття освіти (студенти, слухачі), підтверджуючими документами для умов перетинання кордону можуть бути: довідки про відстрочку, видані військкоматами про тимчасову непридатність (від 1 до 6 місяців) до військової служби.

При цьому, суд звертає увагу, що розпорядження прийнято 17.03.2022 року, тобто до набрання законної сили чинної редакції п. 2-6 Правил №57 (01.04.2022 року), на той час п. 2.6 Порядку не виокремлював в переліку осіб, які можуть перетинати кордон, осіб зазначених, зокрема, в абзаці другому ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та моблізіцію».

Більше того, на думку суду, розпорядження від 17.03.2022 року стосується осіб, які станом на вказану дату вже навчались за кордоном за денною або дуальною формами здобуття освіти (студенти, слухачі), що видно з синтаксичної конструкції відповідного пункту розпорядження. Натомість, позивач як видно з матеріалів справи, уклав контракт із навчальним закладом 27.06.2022 року, та відповідно до довідки від 04.07.2022 року його зараховано до навчального закладу Економіко-гуманістична академія у м. Варшава. Тобто, станом на березень 2022 року позивач не був студентом чи слухачем іноземного ВНЗ, позивач свідомо вступив на навчання у липні 2022 року, в час коли (з вітня 2022 року) для нього діяли норми про заборону перетину державного кордону України в умовах воєнного стану.

В своєму позові ОСОБА_4 зазначає, що виключний перелік підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон передбачений статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України громадян України і в`їзду в Україну". Звертає увагу на те, що застосована у його випадку підстава не передбачена цим Законом, а відтак вважає рішення неправомірним.

Суд апеляційної інстанції вважає такі доводи позивача необґрунтованими з огляду на наступне.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України унормовані Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року №3857-XII.

Згідно зі статтею 6 Закону №3857-XII передбачені підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. До цих підстав віднесено випадки коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду; 10) він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.

Водночас, відповідач не ставив під сумнів достовірність тверджень позивача про неналежність його до жодної із передбачених ст.6 Закону №3857-XII категорій осіб. Натомість позиція відповідача ґрунтувалася на тому, що встановлені Законом №3857-XII правила застосовуються у мирний час тоді як особливості реалізації громадянами України права на перетин державного кордону у період воєнного стану врегульовується іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" особливий правовий режим воєнного стану передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, повноважень необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст.2 Закону).

Згідно з п.3 ч.1 ст.12-1 Закону Кабінет Міністрів України в разі введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях: організовує та здійснює керівництво центральними та іншими органами виконавчої влади в умовах воєнного стану.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Указу від 24 лютого 2022 року №64/2022 Кабінет Міністрів України зобов`язано невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні.

Системою таких заходів стало прийняття урядом Постанов №166 від 28.02.2022 №179 від 01.03.2022 №264 від 12.03.2022 №383 від 29.03.2022 №399 від 01.04.2022 №411 від 05.04.2022 №615 від 20.05.2022 №661 від 10.06.2022 №992 від 02.09.2022 №1044 від 10.09.2022 №1082 від 27.09.2022 №1148 від 04.10.2022 та №1212 від 28.10.2022 якими внесено зміни до Правил перетинання державного кордону громадянами України. Цими змінами, з - поміж іншого, передбачено обмеження прав певних категорій громадян України на виїзд за межі території України впродовж строку дії воєнного стану. Це обмеження, як зазначалося судом раніше, узгоджується із пунктом 3 Указу від 24 лютого 2022 року №64/2022 про можливість обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених статтею 33 Конституції України.

Таким чином, введення Указом від 24 лютого 2022 року №64/2022 на усій території України воєнного стану і стало причиною тимчасового обмеження прав позивача на перетин державного кордону з метою виїзду за межі території України. Це тимчасове обмеження запроваджено у відповідності до Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" та Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні.

Суд звертає увагу, що передбачені ст.6 Закону №3857-XII підстави тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України є загальними та застосовуються як до так і після введення воєнного стану, застосована щодо позивача підстава для відмови у перетині державного кордону є спеціальним обмеженням впровадженим в установленому Конституцією України порядку на період дії воєнного стану.

Стосовно доводів позивача про неналежне мотивування відповідачем рішення про відмову ОСОБА_1 в перетинанні державного кордону, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Так, рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України ОСОБА_1 , який досяг 16-річного віку, від 22.09.2022 року відповідає формі, затвердженій наказом Адміністрації ДПС України від 14.12.2010 року №967.

В рішенні наведено персональні дані позивача, його паспортні документи. Вказано правову підставу його прийняття, а саме Укази Президента від 24.02.2022 року №64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні», щодо ведення тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених ст. 33 Конституції України, а також Постанови КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», вказано що тимчасово обмежено право позивача виїзду з України під час дії воєнного стану в якості здобувача фахової вищої освіти.

Тобто, оскаржуване рішення містить всі обов`язкові реквізити, підставу та мотиви його прийняття, тому доводи позивача в цій частині є необґрунтованими.

Суд першої інстанції при вирішенні спору між сторонами вищенаведене залишив поза увагою, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставою для скасування рішення суду є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог .

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу НОМЕР_6 прикордонного Загону ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 року в адміністративній справі №160/16155/22 скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук