Справа № 148/337/23
Суддя: Штифурко Л. А.
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/337/23
Провадження №2-адр/148/1/23
28 березня 2023 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: судді Штифурко Л.А.
секретаря Лиженко Є.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина заяву адвоката Кравець Віти Анатоліївни, подану від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про визнання незаконною, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-
В провадженні Тульчинського районного суд Вінницької області знаходилась вказана вище адміністративна справа.
Рішенням суду від 14.03.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено. В частині вимог начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 позов залишено без задоволення. Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

20.03.2023 адвокат Кравець В.А. в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що при ухваленні рішення у справі за позовом ОСОБА_1 не вирішеним залишилось питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. Просить ухвалити додаткове рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 7500 грн. згідно укладеного Договору про надання правової допомоги від 22.02.2023.

Позивач ОСОБА_2 та її представник, адвокат Кравець В.А., в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Від останньої до суду надійшла заява, в якій вона просить клопотання про стягнення судових витрат розглядати у її відсутність та відсутність ОСОБА_2 , заяву про ухвалення додаткового рішення підтримують та просять задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився. За підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання, в якому він, посилаючись на те, що позов був задоволений лише до одного відповідача, а також на неспівмірність заявленного розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7500 грн. зі значенням та складністю справи, його надмірність, вважає, що витрати на правничу допомогу мають бути зменшені та просить в задоволенні заяви представника позивача відмовити.

У відповідності до ч. 3 ст. 252 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на викладене, суд вважав можливим провести розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у відсутність сторін по справі та їх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши доводи та матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступного.

Згідно з п. 3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.ч. 5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі № 910/12876/19.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 300/941/19 та від 31.03.2020 у справі № 726/549/19.

Як убачається з матеріалів справи, представник позивача в установлений законом строк звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення.

Судом встановлено, що рішенням Тульчинського районного суд Вінницької області від 14.03.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 до одного із відповідачів, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено, в частині вимог до іншого відповдача, а саме начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишено без задоволення (а.с. 64-68). Вирішено питання щодо розподілу судового збору. Однак питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу судом не вирішено.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 7500 грн. адвокатом надано: ордер серії АВ №1064643 від 22.02.2023 (а.с.13), виданий адвокатом Кравець В.А. на надання правової допомоги ОСОБА_1 ; договір про надання правової допомоги б/н від 22.02.2023, укладений між адвокатом Кравець В.А. та позивачем ОСОБА_1 , предметом якого є надання адвокатом Кравець В.А. правничої допомоги ОСОБА_1 , в тому числі і представництво в Тульчинському районному суді Вінницької області, щодо оскарження постанови про адміністративне правопорушення та складання процесуальних документів, згідно якого фіксована сума вартості послуг (гонорар) становить 7500 грн. (а.с. 14); квитанцію від 22.02.2023 на підтвердження отримання адвокатом Кравець В.А. та здійснення відповідачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 7500 грн. (а.с. 15).

Крім того, при зверненні до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, представником позивача до заяви додано акт наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 22.02.2023, в якому зазначено, що станом на 20.03.2023 адвокат Кравець В.А. передала, а клієнт ОСОБА_1 прийняв юридичні послуги, які складаються з: консультування та роз`яснення правових питань; опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини; складання позовної заяви; ознайомлення з відзивом; складання та подача до суду процесуальних документів (додаткові письмові пояснення); участь у судовому засіданні; складання заяви про винесення додаткового рішення; подача до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви про ухвалення додаткового рішення; подача до суду заяви про винесення додаткового рішення (а.с. 73).

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За п. 9 ч. 1 ст. 1 цього закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частина перша статті 1 Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Законодавець пов`язує визначення розміру витрат на правничу допомогу з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у кожному конкретному випадку.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторонип, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, та виходячи із вказаних вище критеріїв, суд зазначає, що розгляд даної справи здійснювався у спрощеному провадженні, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України дана категорія справи відноситься до справ незначної складності. Розгляді даної адміністративної справи було проведено тільки в одне судове засідання, яке тривало

Оцінка фактично вчинених адвокатом дій при надання правничої допомоги в даній справі з акту наданих послуг, вказує на їх невідповідність критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ст. 134 КАС України з огляду на те, що такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Так, суд враховує, що представником позивача підготовлено та складено позовну заяву, надано різного роду консультації позивачу, підготовлено письмове клопотання/заяву від 14.03.2023, яке не є відповіддю на відзив, а фактично поясненнями щодо позовних вимог та правозастосування практикаи ЄСПЛ, які, на переконання суду, могли бути викладені в позовній заяві, участь адвоката в судовому засіданні, яке тривало 2 год. 26 хв., що підтверджується протоколом судового засідання (а.с. 61, 62). Складання заяви про винесення додаткового рішення та подача до суду аної заяви, а також до відповідача, на переконання суду, не можуть розцінюватися, як такі, що обгрунтовують розмір витрат на правничу допомогу, адже були вже вчинені після ухвалення судового рішення та на час надання послуг та їх оплати про них відомо не було.

Отже, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 гривень, як заявлено позивачем, є неспівмірними з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Виходячи з засад розумного балансу між приватними і публічними засадами, реального часу, витраченого на представництво інтересів клієнта в суді, з урахуванням складності справи, характеру доказів у справі (відсутності експертиз, виклику свідків, тощо), кількості сторін, обсягу наданих адвокатом послуг, ціну позову і значення справи для сторін, беручи до уваги, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтвердженні доказами, суд вважає можливим стягнути з позивача на користь відповідача 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Решту витрат слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 90, 94, 132, 134, 139, 143, 229, 241, 242, 243, 245, 246, 250, 252, 255, 295 КАС України, суд, -

ухвалив:

Заяву задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1, код ЄДРПОУ: НОМЕР_1, місцезнаходження: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. (три тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Л.А. Штифурко