Справа № 360/818/22
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2023 року справа №360/818/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року у справі № 360/818/22 (головуючий суддя І інстанції Секірська А.Г.), складеного в повному 20 липня 2022 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката Андрушка Костянтина Павловича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у якому позивач, з урахуванням уточнення, просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають у відмові в призначенні пенсії за віком з урахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з урахуванням пільгового стажу та зарахуванням до страхового стажу періоду проходження військової служби з 19.11.1988 по 24.11.1990.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.10.2021 № 00 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.10.2021 № 2193 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року у справі № 360/818/22 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період проходження військової служби з 19.11.1988 по 24.11.1990, оскільки дату призову у військовому квитку дописано іншим чорнилом.

Вважає, що відмова у призначенні пенсії є правомірною, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу № 360/818/22, однак листом від 28.09.2022 року суд першої інстанції повідомив про відсутність можливості надати справу в паперовому вигляді у зв`язку з тим, що справа в паперовому вигляді знаходиться у м. Сєвєродонецьк. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційних скарг, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , має статус внутрішньо переміщеної особи відповідно до довідки від 06.10.2021 № 927-, 06.09.2021 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із частиною другою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви ОСОБА_1 здійснюється відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що визнається сторонами.

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 11.10.2021 № 00 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно із частиною другою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 19.11.1988 по 24.11.1990, оскільки у військовому квитку заявника дату призову дописано іншим чорнилом. Рекомендовано надати уточнюючу довідку за зазначений період.

Згідно даних персоніфікованого обліку стаж зараховано в повному обсязі.

Листом від 18.10.2021 відділ обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУПФУ в Луганській області повідомило позивача про прийняте ГУПФУ в Донецькій області рішення та направило його копію.

Спірним питанням даної адміністративної справи є правомірність відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Приймаючи спірне рішення суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача (апелянта) у призначенні пенсії є протиправною, рішення пенсійного органу (апелянта) є таким, що підлягає скасуванню з зобов`язанням повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Частиною другою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах та працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно із паспортом серії ЕК764012, виданим 12.02.1998 Слов`яносербським РВ УМВС України в Луганській області, дата народження позивача 11.07.1969, тобто 11.07.2019 позивачу виповнилося 50 років.

Тобто, станом на 06.10.2021 (дата звернення з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах) позивач досяг віку, визначеного вимогами пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Судом встановлено, що трудова книжка НОМЕР_2 , видана на ім`я позивача, містить наступні записи щодо періодів роботи ОСОБА_1 :

1 01.09.1985 15.07.1988 навчання в СПТУ № 40 Комунарськ, диплом № 224881;

Комунарське спеціалізоване управління Екскавація:

2 19.07.1988 прийнятий електрозварювальником ручного зварювання 3 розряду, наказ № 461 від 18.07.1988;

3 03.11.1988 звільнений за ст. 36 п.3 у зв`язку з призовом до РА, наказ № 77-к від 09.11.1988;

4- 19.02.1991 прийнятий в механозбірний цех № 33 слюсарем збірником металоконструкцій 4 розряду, наказ № 9 від 19.02.1991;

5 01.02.1993 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ № 9 від 01.02.1993;

Шахта «Черкаська» об`єднання «Луганськвугілля»:

6 05.02.1993 прийнятий газоелектрозварювальником 5 розряду, наказ № 20 від 08.02.1993;

7 21.11.1994 переведений учнем поверхневого гірськоробочого, наказ № 449/к від 22.11.1994;

8 05.12.1994 направлений для навчання за професією підземний гірськоробочий;

9 04.01.1995 переведений учнем підземного гірськоробочого з повним робочим днем під землею, наказ № 10/к від 18.01.1995;

10 18.01.1995 переведений гірськоробочим підземним третього розряду з повним робочим днем під землею, наказ № 28к від 25.01.1995;

11 25.04.1995 проведена атестація робочого місця за професією гірськоробочий підземний, наказ № 133/к від 25.01.1995;

12 28.05.1997 підприємство перейменовано в ДП ш. «Черкаська» ДХК «Луганськвугілля», наказ № 217 МУП України від 28.05.1997 № 159к;

13 19.07.2000 проведена атестація робочих місць за професією гірськоробочий підземний та підтверджено право переходу на пенсію за списком № 1,

14 01.10.2000 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ № 170 від 10.10.2000;

ВП ш. «Черкаська» ДП «Луганськвугілля»:

15 01.03.2004 прийнятий за трудовим договором електрозварювальником, наказ № 36 від 01.03.2004;

16 01.04.2004 переведений слюсарем сантехніком постійно, заява від 01.04.2004;

17 30.06.2004 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ № 110 від 06.07.2004;

ВП «Лотиківський ремонтно механічний завод» ДП «Луганськвугілля»:

18 04.03.2005 прийнятий охоронцем заводу, наказ № 28к від 04.03.2005;

19 12.05.2005 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ від 12.05.2005 № 51к;

20 01.10.2009 ТОВ «НПП «Пром-універсал» прийнятий газоелектрозварювальником 5 розряду, наказ від 01.10.2009 № 14/к;

21 30.11.2009 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ від 30.11.2009 № 17к;

ВП «Шахтоуправління «Луганське» ДП «Луганськвугілля»:

22 12.04.2010 прийнятий гірськоробочим підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею, наказ від 12.04.2010 № 411к;

23 22.04.2016 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ від 22.04.2016 № 22к.

Записи за вказані періоди роботи засвідчено відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не має, записи проведені у відповідності до вимог Порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях.

Суд звертає увагу на те, що записи трудової книжки позивача щодо спірних періодів його роботи містять повну інформацію про роботу на пільгових умовах, також містять повні відомості про характер виконуваних позивачем робіт.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду проходження строкової військової служби з 19.11.1988 по 24.11.1990, суд виходить з такого.

Законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, зарахування періоду військової служби до страхового стажу прямо передбачено нормами закону та не пов`язується з необхідністю сплати страхових внесків.

В трудовій книжці позивача міститься запис під № 3 03.11.1988 звільнений за ст. 36 п.3 у зв`язку з призовом до РА, наказ № 77-к від 09.11.1988. Запис про період проходження військової служби у трудовій книжці відсутній.

Разом з тим, військовий квиток НОМЕР_3 містить відмітки про призов на військову службу 19.11.1988 та звільнення з військової служби 24.11.1990.

Відповідачем до страхового стажу позивача не зараховано період проходження військової служби з 19.11.1988 по 24.11.1990, оскільки у військовому квитку заявника дату призову дописано іншим чорнилом. На думку суду, зазначена підстава не може бути належним обгрунтуванням для відмови у зарахуванні періоду військової служби до страхового стажу, оскільки здійснення певного запису у військовому квитку чорнилами кольору, відмінного від того, яким здійснено інші записи, не свідчить про внесення неправдивих відомостей з боку посадових осіб військового комісаріату або військової частини та не може бути належною підставою для втручання в право позивача на пенсійне забезпечення.

В постанові Верховного Суду від 30 липня 2019 року № 346/1454/17 зроблено правовий висновок, що право позивача на зарахування до страхового стажу періоду перебування на військовій службі прямо передбачено нормами частини другої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і не потребує додаткового підтвердження.

Таким чином, період військової служби з 19.11.1988 по 24.11.1990 має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Суд зауважує, що в оскаржуваному рішенні відповідача визначено загальний страховий стаж позивача 17 років 10 місяців 12 днів, страховий стаж з урахуванням кратності 22 роки 10 місяців 12 днів та пільговий стаж 5 років 10 місяців 12 днів, при цьому не конкретизовано, які саме періоди зараховано, а які ні як до загального, так і до пільгового страхового стажу, не зазначено про наявність чи відсутність пільгової довідки та первинних документів (особова картка, накази по підприємству, витяги) про зайнятість на роботах, які надають право на призначення пенсії за Списком № 1; не надано оцінку змісту копіям наказу шахти «Черкаська» ЛВОДВ «Луганськвугілля» Мінвуглепрому України від 25.04.1995 № 133-к «Про висновки атестації робочих місць за умовами праці», наказу ДП шахта «Черкаська» ДХК з видобутку вугілля від 19.07.2000 № 159-к «Про висновки атестації робочих місць за умовами праці», довідок від 16.11.2021 № 5/94/р про заробітну плату/доходи/суми грошового забезпечення, довідки від 16.11.2021 № 5192, № 5195, № 5196, № 5191, № 5193, № 5190, № 5189, засвідчених печатками ГУП лнр «Углереструктуризация»; у разі неприйняття зазначених довідок в якості доказів на підтвердження пільгового стажу не наведено відповідних підстав, не зазначено обґрунтувань неможливості зарахування конкретних періодів пільгового стажу за даними трудової книжки.

При цьому, відповідну оцінку можливості призначення пенсії на підставі наданих позивачем документів в їх сукупності повинен надавати саме відповідач з огляду на його дискреційні повноваження щодо вирішення питань про призначення пенсій, а суд не може самостійно обчислювати страховий та пільговий стаж позивача, перебираючи на себе повноваження органу ПФУ.

Фактично зазначені обставини свідчать про необґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень, що є недотриманням вимог, визначених пунктом 3 частини другої статті 2 КАС України, та є підставою для його скасування.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним):

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 11.10.2021 № 00 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 06.10.2021 № 2193 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року у справі № 360/818/22 залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2023 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д.Компанієць