Справа № 160/906/23
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2023 року Справа № 160/906/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
17.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку пенсії та зарахуванні трудового стажу з 01.07.1985 року по 31.12.1986 року, з 01.01.1990 року по 31.12.1995 року, з 01.01.1997 року по 31.12.1997 року протиправними; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , до наявного трудового стажу, що дає право на отримання пенсії за віком, період роботи з 01.07.1985 року по 31.12.1986 року, з 01.01.1990 року по 31.12.1995 року, з 01.01.1997 року по 31.12.1997 року, здійснити перерахунок та виплачувати пенсії з урахуванням всього зарахованого стажу відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня виникнення права на перерахунок отримуваної пенсії за віком, тобто з 18.10.2022 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/906/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Заперечуючи проти позовної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 02.03.2023 року подано відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи. У відзиві відповідач зазначає, що Відповідно до наданої архівної довідки від 15.07.2022 № 344/1-25, яка видана Комунальною установою «Трудовий архів» Магдалинівської селищної ради, періоди роботи з 01.07.1985 по 31.12.1986, з 01.01.1990 по 31.12.1995, з 01.01.1997 по 31.12.1997 не підлягають зарахуванню до загального страхового стажу, оскільки в довідці зазначено, що у наявних книгах обліку розрахунків по оплаті праці колгоспників колгоспу «Гігант», КДСП «Нива» за 1985-1986рр., 1990-1995рр. та 1997 рік « ОСОБА_1 » не значиться, накази про прийом та звільнення на зберігання до архівної установи не надавались. Інші документи, які б підтверджували означені періоди роботи позивач не надав. Враховуючи те, що підстави для врахування наданої архівної довідки від 15.07.2022 № 344/1-25, виданої Комунальною установою «Трудовий архів» Магдалинівської селищної ради, відсутні, то відповідно у відповідача не виникло обов`язку провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини 4 статті 45 Закону № 1058-IV. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначає, що відповідачем жодним чином не порушені права ОСОБА_1 при здійсненні розрахунку страхового стажу та визначенні розміру пенсії. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області діє в межах повноважень, згідно чинного законодавства. У задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити в повному обсязі.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 06.02.2020 року із заявою про призначення пенсії за віком.
Заяву позивача про призначення пенсії за віком розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
З 06.03.2022 року позивачу призначена пенсія за віком в розмірі 2300,00грн. Страховий стаж (повний) становить 35 років 1 місяць 18 днів. Страховий стаж до 01.01.2004 року становить 17 років 8 днів, страховий стаж після 01.01.2004 становить 18 років 1 місяць 10 днів.
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії за віком, звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших-документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Згідно пункту 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами необхідне лише у випадку її відсутності або відсутності в ній необхідних записів.
Суд також зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи «Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників», затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, які чинні на час розгляду справи (далі - Положення) та підлягають застосуванню на підставі постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12 вересня 1991 року N 1545-XII, як такі, що не суперечать Конституції та законом України.
Відповідно до пунктів 1, 2 Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Положень).
Згідно з пунктом 6 Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 13 Положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки, зокрема і трудової книжки колгоспника може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.
Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 28.08.1977 року наявна наступна інформація про працю позивача про спірні періоди:
запис № 15 від 1.07.1985 року позивач прийнятий на роботу в КДСП «Нива» трактористом на підставі наказу № 8 від 30.06.85 року;
запис № 17 від 7.04.2000 року -звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням на підставі наказу № 4 від 07.04.2000 року.
Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 20.08.1977 року наявна наступна інформація про спірні періоди:
Членство в колгоспі:
запис № 3 від 1.07.1985 року прийнятий до членів КДСП «Нива» на підставі наказу 8 від 30.06.85 року;
запис № 4 від 7.04.2000 року - вибув зі членів КДСП «Нива» відповідно поданої заяви.
Відомості про роботу:
запис № 3 від 1.07.1985 року -прийнятий на роботу в КДСП «Нива» трактористом на підставі наказу № 8 від 30.06.85 року.;
запис № 5 від 7.04.2000 року - вибув з КДСП «Нива» згідно поданої заяви на підставі наказу № 4 від 07.04.2000 року.
В трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 20.08.1977 року наявна інформація щодо виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві за спірні роки та наявність особових рахунків.
Так при встановленому з 1985 року по 2000 рік прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі в громадчькому господарстві на рівні 260, позивачем такий виконувався з перевищенням встановленого мінімуму.
Окремо в трудовій книжці позивача було зазначено, що такі записи зроблено на підставі особових рахунків позивача.
Отже, позивач має відповідні записи у трудовій книжці колгоспника щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.
З урахуванням того, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, в якій є запис про прийняття ОСОБА_1 до членів та на роботу КДСП «Нива» з 01.07.1985 року по 07.04.2000 року, який засвідчено печаткою установи та підписом відповідальної особи, та інформація про виконання мінімуму трудової участі в громадському господарстві, доводи позивача щодо неналежного виконання обов`язків відповідачем щодо розгляду наданих документів при призначені пенсії та безпідставного не прийняття до уваги записів трудової книжки, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.
В даному випадку, пенсійний орган, обґрунтовуючи свою позицію, посилається на надану архівну довідку від 15.07.2022 № 344/1-25, яка видана Комунальною установою «Трудовий архів» Магдалинівської селищної ради. Відповідно до зазначеної довідки, періоди роботи з 01.07.1985 по 31.12.1986, з 01.01.1990 по 31.12.1995, з 01.01.1997 по 31.12.1997 не підлягають зарахуванню до загального страхового стажу, оскільки в довідці зазначено, що у наявних книгах обліку розрахунків по оплаті праці колгоспників колгоспу «Гігант», КДСП «Нива» за 1985-1986 рр., 1990-1995 рр. та 1997 рік « ОСОБА_1 » не значиться, накази про прийом та звільнення на зберігання до архівної установи не надавались.
Проте, на переконання суду, основний документ, що підтверджує стаж роботи - трудова книжка, містить всі необхідні записи, які підтверджують спірні періоди роботи позивача. В свою чергу, уточнюючі довідки необхідні виключно якщо відсутня трудова книжка, або записи трудової книжки містять не всі записи або неточні записи, що у випадку позивача не встановлено.
Окрім того, рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18.10.2022 року по справі №179/896/22 заяву позивача про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задоволено, встановлено факт архівної довідки № 344/1-25 від 15.07.2022р., виданої Комунальною установою «Трудовий архів» Магдалинівської селищної ради на ім`я « ОСОБА_1 », де у книгах обліку розрахунків по оплаті праці колгоспників колгоспу «Гігант», КДСП «Нива» за період з 1977 по 2000 роки, значиться у списках: у 1977 році ОСОБА_2 . (так у документах), у 1978 році ОСОБА_2 . (так у документах), у 1987 році ОСОБА_1 . (так у документах), у 1988 році ОСОБА_2 (так у документах), у 1989 році ОСОБА_2 . тракторист (так у документах), у 1996 році ОСОБА_2 . (так у документах), у 1998 році ОСОБА_2 . зав. майс. інж. (так у документах), у 2000 році ОСОБА_2 . інж. (так у документах) з нарахованою заробітною платою за період з 1977 по 1978 роки та з 1985 по 2000 роки та архівної довідки № 343/1-25 від 15.07.2022р. видана Комунальною установою «Трудовий архів» Магдалинівської селищної ради на ім`я ОСОБА_1 , де у книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників колгоспу «Гігант», КДСП «Нива» за період з 1977 по 1978 та з 1985 по 2000 роки не значиться, дійсно належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданого Магдалинівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 08 грудня 2005 року, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18.10.2022 року по справі №179/896/22 набрало законної сили 18.11.2022 року.

Таким чином, суд вважає, що наявні всі підстави для зарахування до загального трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 , періоди його роботи з 01.07.1985 року по 31.12.1986 року, з 01.01.1990 року по 31.12.1995, з 01.01.1997 року по 31.12.1997 року.

За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку пенсії та зарахуванні до трудового стажу періодів роботи з 01.07.1985 року по 31.12.1986 року, з 01.01.1990 року по 31.12.1995, з 01.01.1997 року по 31.12.1997 року, а належним способом відновлення порушеного права позивача буде зарахувати ОСОБА_1 , до наявного трудового стажу, що дає право на отримання пенсії за віком, періоди роботи з 01.07.1985 року по 31.12.1986 року, з 01.01.1990 року по 31.12.1995 року, з 01.01.1997 року по 31.12.1997 року.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію з 18.10.2022 року суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії 18 листопада 2022 року, проте в позовній заяві просить здійснити перерахунок та виплачувати пенсію з дня виникнення права на перерахунок отримуваної пенсії за віком, тобто з 18.10.2022 року.

Отже суд вважає, що задоволенню підлягає вимога здійснити перерахунок та виплачувати пенсію з 18.11.2022 року, а саме з дня звернення з заявою про здійснення перерахунку пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору в розмірі 2147,20 грн., адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.26, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії та зарахуванні до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 01.07.1985 року по 31.12.1986 року, з 01.01.1990 року по 31.12.1995 року, з 01.01.1997 року по 31.12.1997 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до наявного трудового (страхового) стажу, що дає право на отримання пенсії за віком, періоди роботи з 01.07.1985 року по 31.12.1986 року, з 01.01.1990 року по 31.12.1995 року, з 01.01.1997 року по 31.12.1997 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням зарахованих до трудового (страхового) стажу періодів роботи з 01.07.1985 року по 31.12.1986 року, з 01.01.1990 року по 31.12.1995 року, з 01.01.1997 року по 31.12.1997 року, з 18.11.2022 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 2147,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська