Справа № 380/16592/22
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року

справа №380/16592/22

провадження № П/380/16724/22

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої - судді Потабенко В.А.,

секретаря судового засідання Лизак Д.А.,

за участі:

представника позивача Гирича О.В., згідно договору,

представника відповідача Лазорка І.І., згідно наказу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі ГУ НП у Львівській області, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №3059 від 27.10.2022 в частині застосування дисциплінарного стягнення щодо начальника сектору моніторингу Дрогобицького районного відділу поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 у виді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №527о/с від 28.10.2022 в частині звільнення начальника сектору моніторингу Дрогобицького районного відділу поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 ;

- поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді начальника сектору моніторингу Дрогобицького районного відділу поліції у Львівській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 29.10.2022 по дату ухвалення рішення.

В обґрунтування позову зазначає наступне. Що стосується наказу №3059 від 27.10.2022, то вказує, що під час події, яка мала місце 14.10.2022, позивач не відмовлявся від проходження огляду у медичному закладі, а відмовився лише від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, а тому ним не було допущено порушень, які вказані в змісті оскаржуваного наказу. Додатково ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у Дрогобицькій міській лікарні №1 і згідно висновку №241 від 14.10.2022 ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено. Що стосується наказу №527о/с від 28.10.2022, то зазначає, що такий був винесений на підставі наказу №3059 від 27.10.2022, і законність винесення цього наказу напряму залежить від законності винесення наказу №3059 від 27.10.2022, а тому якщо при розгляді даного адміністративного позову судом буде встановлено незаконність наказу №3059 від 27.10.2022, то відповідно і цей наказ №527о/с від 28.10.2022 не можна вважати законним. Відтак, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 18.11.2022 суддя відкрила загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначила підготовче засідання у справі.

Відповідач позову не визнав. 14.12.2022 за вх. № 78254 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що проти задоволення позову заперечує. Зазначив, що в ході проведення службового розслідування встановлено, що 15.10.2022 до ГУ НП у Львівській області надійшов рапорт старшого інспектора відділу підтримки УГІ ГУ НП у Львівській області капітана поліції М. Великопольського (ЄО ГУ НП у Львівській області № 560 від 15.10.2022) про складання матеріалів про адміністративне правопорушення відносно начальника сектору моніторингу Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 . Зокрема, з вищевказаного рапорту вбачається, що 14.10.2022 до УГІ ГУ НП у Львівській області від керівництва Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області надійшла інформація про те, що начальник сектору моніторингу Дрогобицького РВІ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_1 керує автомобілем марки Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 (Республіка Польща), з можливими ознаками алкогольного сп`яніння. Виїздом на місце події вказаний автомобіль під керуванням майора поліції ОСОБА_2 , який не увімкнув ближнє світло фар під час зустрічного руху, було зупинено по АДРЕСА_1 . У подальшому під час спілкування з водієм ОСОБА_1 в останньою виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів), у зв`язку із чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, однак від проходження такого огляду майор поліції ОСОБА_1 відмовився. Крім цього під час зупинки, майор поліції ОСОБА_1 не пред`явив документів на право керування транспортним засобом та посвідчення водія. Після цього відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №170682 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову серії БАБ № 072790 за ч. 2 ст. 122 КУпАП. На момент вчинення зазначених правопорушень майор поліції ОСОБА_1 перебував поза службою, у цивільному одязі, без вогнепальної зброї. За змістом висновку про результати службового розслідування щодо позивача, особи, які проводили службове розслідування, прийшли до переконання про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, про що свідчать протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, а також пояснення інспекторів, які склали вказаний протокол та інших осіб. Отже, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни. Щодо протоколу за ст. 130 КУпАП, то зазначає, що вказаний протокол складено у зв`язку з відмовою позивача від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не у зв`язку з доведеним фактом перебування останнього в такому стані. Зазначеною статтею передбачено альтернативні склади правопорушення, за які за нею може наставати відповідальність. В даному випадку, як вбачається з матеріалів службового розслідування, протокол за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 складено у зв`язку з відмовою останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, за допомогою газоаналізатора «Драгер», чи у медичному закладі, що підтверджується поясненнями працівників патрульної поліції та матеріалами службового розслідування. Отже, в цьому випадку вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється в прямому умислі, тобто останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним цих дій. Це порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування ним вимог чинного законодавства. Також відповідач вказав на обов`язковість проведення медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння працівника поліції, про що ОСОБА_1 був ознайомлений 16.04.2022, підписавши розписку-попередження-зобов`язання щодо неприпустимості випадків вчинення порушень службової дисципліни, як у робочий та позаробочий час, зокрема керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, перебування у такому стані на службі, у службовому приміщенні, чи у однострої. Відповідач наголосив, що відмова поліцейського від медичного огляду на стан сп`яніння, не звільняє порушника від відповідальності. Вищевказані порушення вважаються грубими порушеннями службової дисципліни, і такими, що дискредитують та підривають авторитет поліції. До поліцейських, які допустили вищевказані дисциплінарні проступки, застосовується найсуворіший захід дисциплінарного впливу - звільнення зі служби в поліції. Аналогічні норми щодо обов`язку водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, пред`явити для перевірки документи закріплено в п. п. 2.4, 2.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» №1306 від 10.10.2001. Отже, ОСОБА_1 , як поліцейський , тобто особа, яка приймала Присягу на вірність Законам України, у випадку необґрунтованих претензій з боку працівників патрульної служби під час зупинки та перевірки документів, повинна була погодитись на вимогу патрульних, пройти перевірку на спеціальному приладі чи медичне обстеження, спростувати доводи та пояснення патрульних щодо наявності у неї ознак алкогольного сп`яніння. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №815/2657/17. Щодо висновку КНП «ДМЛ №1» ДМР №241 від 14.10.2022, згідно якого встановлено відсутність ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , то зазначає, що такий складений з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а відтак, вважається недійсним. Факт відмови позивача пройти на місці огляд на стан алкогольного сп`яніння та в медичному закладі підтверджується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, а також іншими матеріалами по даній справі. Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», нетверезий стан працівника може бути підтверджений як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд повинен дати відповідну оцінку. Таким чином, факт наявності чи спростування ознак алкогольного сп`яніння може бути підтверджено також і іншими доказами, зокрема, відеозаписами поясненнями свідків. Відповідно до п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами. Відповідно п. 3 розділу IV Правил №1179 за будь яких обставин і відносно будь якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. Враховуючи все вищенаведене, відповідач наголошує, що оскаржувані накази прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, відтак, у задоволенні позову слід відмовити.

23.12.2022 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №80433). Згідно даної відповіді, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №170682 від 14.10.2022 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки, за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Аналогічно як і рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Крім того, представник позивач звернув увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. ОСОБА_1 було притягнуто як до адміністративної (за ч. 1 ст. 130, так і за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП), так і до дисциплінарної відповідальності, зокрема за порушення пунктів 2.4, 2.5, 19.2, 2.1а, 2.1б ПДР України. Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Законодавством України, зокрема ст. 266 КУпАП та іншими підзаконними актами (Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 та Порядок направлення водія транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрі України від 17.12.2008 №1103) передбачено процедуру проведення огляду водії на стан алкогольного сп`яніння. Так, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаки сп`яніння поліцейські мають виявляти під час спілкування з водієм, виходячи з його поведінки. Вважає, що процедура проведення огляду водія на визначення стану алкогольного чи наркотичного чи іншого сп`яніння повинна проводитись виключно в правовому полі та не допускати зазіхань на права людини. Працівник поліції не може свавільно звинувачувати будь-яку особу в тому, що вона буває в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння і таким чином надмірно втручатися в її особисте життя, вимагаючи пройти огляд на стан сп`яніння. Лише за наявності об`єктивних ознак, передбачених Інструкцією, поліцейський спочатку має запропонувати особі пройти медичний огляд на стан сп`яніння (в тому числі стичного) за допомогою технічних засобів, і лише потім визначатися щодо необхідності огляду лікарем. Однак, під час здійснення відео зйомки поліцейські не вказували про наявність будь-ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 . Крім того, звертає увагу суду на те, що до відзиву на позовну заяву відповідачем було долучено DVD диск з відеозаписами з нагрудних камер, зокрема відеозапис NOR_000000_000000_3225_ААА_N, який відображає події з 22:32:24 год. по 22:37:23 год.; відеозапис NOR_000000_000000_0803_ААА_N, який відображає події з 23:08:04 год. по 23:12:22 год.; відеозапис NOR_000000_000000_34547_ААА_N, який відображає події з 23:45:46 год. по 23:46:16 год. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а (2-а/216/33/17), якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. Таким чином, в матеріалах справи повинен бути відеозапис з нагрудної камери і поліцейських або з відеореєстратора службового автомобіля патрульної поліції, на якому чітке було б видно весь процес спілкування поліцейського та водія, і відповідно вся процедура огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого виду сп`яніння, однак такого в матеріалах справи немає. Крім того, незважаючи на те, що в матеріалах службового розслідування є акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проте такий в присутності ОСОБА_1 не складався, і на ньому навіть не вказана дата і час складання і на відеозаписах, які є в матеріалах справи, зокрема відеозаписах з місця події, - теж відсутня інформація про його складання, що свідчить про порушення процедури огляду. У зв`язку із таким упередженим ставленням працівників поліції, ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу. Таким чином, оскільки на відео відсутній зафіксований факт відмови від проходження огляду в лікарні, який було запропоновано о 23:15 год., а відео за період з 23:12:22 год. по 23:45:46 год. - відсутнє, в протоколі немає свідків, то відповідно огляд було проведено з порушенням встановленої законом процедури. Щодо огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, то такий у КНП «ДМЛ №1» ДМР проведено протягом встановленого законом терміну. Необхідно врахувати також те, що постанова серії БАБ №072790 від 14.10.2022 була скасована рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2022 по справі №442/7333/22, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП була закрита на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.11.2022 по справі №442/6811/22. Обидва рішення набрали законної сили. Щодо судової практики, на яку покликається відповідач, то представник позивача зазначає, що дана справа є відмінною від наведених відповідачем, оскільки ОСОБА_1 навіть не пропонували пройти огляд в лікарні, і він пройшов такий огляд через 1 год. і 15 хв. після настання події, і згідно висновку КНП «ДМЛ №1» ДМР №241 від 14.10.2022 ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_3 виявлено не було. Відтак, просить позов задовольнити повністю.

Протокольною ухвалою від 15.02.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення свідків, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України, зокрема на посаді начальника сектору моніторингу Дрогобицького РВІ ГУ НП у Львівській області - з 05.02.2021, наказ № 64 о/с.

17.10.2022 ГУ НП у Львівській області видано наказ № 2929 «Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» за фактом складення відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для призначення і проведення службового розслідування став рапорт від 15.10.2022 старшого інспектора ВП УГІ ГУ НП у Львівській області М.Великопольського про те, що 14.10.2022 до УГІ ГУ НП у Львівській області від керівництва Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області надійшла інформація про те, що начальник сектору моніторингу Дрогобицького РВІ ГУ НП у Львівській області Монастирський Ю.М. керує автомобілем марки Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 (Республіка Польща), з можливими ознаками алкогольного сп`яніння. Виїздом на місце події вказаний автомобіль під керуванням майора поліції ОСОБА_2 , який не увімкнув ближнє світло фар під час зустрічного руху, було зупинено по АДРЕСА_1 . У подальшому під час спілкування з водієм ОСОБА_1 в останньою виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення та координації рухів), у зв`язку із чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, однак від проходження такого огляду майор поліції ОСОБА_1 відмовився. Крім цього під час зупинки, майор поліції ОСОБА_1 не пред`явив документів на право керування транспортним засобом та посвідчення водія. Після цього відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №170682 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову серії БАБ № 072790 за ч. 2 ст. 122 КУпАП. На момент вчинення зазначених правопорушень майор поліції ОСОБА_1 перебував поза службою, у цивільному одязі, без вогнепальної зброї.

В ході проведеного службового розслідування встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, зокрема встановлено, що начальник сектору моніторингу Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області майор поліції ОСОБА_1 , будучи зобов`язаним, як працівник поліції, відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, унаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування вимог нормативно-правових актів і доручень МВС України, НП України та ГУ НП у Львівській області щодо неухильного дотримання службової дисципліни, 14.10.2022, керуючи транспортним засобом марки «Ноnda СR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив порушення ПДР, а саме не перемкнув дальнє світло фар на ближнє ближче, ніж за 250 м до зустрічного транспортного засобу, не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що відносно нього було винесено постанову серії БАБ № 072790 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 170682 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водночас, у ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією установлено, що майор поліції ОСОБА_1 , керуючись почуттям власної безкарності та проявивши своє зверхнє ставлення до установлених норм поведінки поліцейського, перешкоджав працівникам поліції виконувати їх службові обов`язки, та з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинення порушень ПДР України, не виконав їх законних вимог та передбаченого законодавством обов`язку щодо пред`явлення документів на право керування транспортним засобом і проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до процедури проведення такого огляду, передбаченої Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, при цьому у подальшому в порушення вказаних нормативно-правових актів та з метою уникнення дисциплінарної відповідальності пройшов огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Крім цього, у ході службового розслідування, проаналізувавши сукупність встановлених обставин допущеного майором поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що останній як працівник поліції відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» який повинен запобігати вчиненню правопорушень, знехтував інтересами служби, проявив безвідповідальне ставлення до обов`язку з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні законності, вчинив ряд порушень, що не лише суперечить призначенню та завданням правоохоронних інституцій, а й розхитує підвалини державності, викривляє уявлення населення про інтереси та ідеали громадянського суспільства на шляху до інтеграції України в європейську спільноту, підриває довіру до вказаного поліцейського як до носія влади, призводить до приниження авторитету органів поліції, чим скоїв дисциплінарний проступок, що принижує та дискредитує самого працівника поліції. Вказаними своїми діями майор поліції ОСОБА_1 грубо порушив службову дисципліну, зокрема вимоги п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 1, 4, 6, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІП, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, п. п. 2.5, 19.2, 2.1.а, 2.1.6 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, підпунктів 1.1, 1.2 п. 1 наказу ГУ НП у Львівській області від 27.02.2020 № 803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування». Недодержання майором поліції ОСОБА_1 етичних, правових та службово-дисциплінарних норми поведінки свідчить про факт порушення ним Присяги поліцейського, що ставить під сумнів доцільність подальшого проходження служби в органах Національної поліції України.

З огляду на наведене, дисциплінарна комісія вважала за необхідне застосувати до майора поліції ОСОБА_1 найсуворіший захід дисциплінарного впливу, передбачений ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VШ звільнення зі служби в поліції.

Висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни начальником сектору моніторингу Дрогобицького РУП ГУ НП у Львівській області майором поліції ОСОБА_1 затверджено начальником ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 25.10.2022.

В подальшому за грубе порушення службової дисципліни, зокрема за невиконання вимог ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 1, 4, 6, 13 ч. 3 ст. 1 Розділу І «Дисциплінарного статуту Національної поліції України», затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, п. 3 розділу IV «Правил етичної поведінки поліцейського», затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, п. п. 2.4, 2.5, 19.2, 2.1а, 2.1б Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, п. п. 1.1, 1.2 п. 1 наказу ГУ НП у Львівській області від 27.02.2020 № 803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», а також Присяги поліцейського, на підставі ч. 7 п. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до ОСОБА_1 (0062286) наказом ГУ НП у Львівській області № 3059 від 27.10.2022 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом ГУ НП у Львівській області № 527 о/с від 28.10.2022 позивача звільнено зі служби в поліції з 31.10.2022 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», за п. 6 ч 7 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Копію наказу № 527 о/с від 28.10.2022 ОСОБА_1 отримав 31.10.2022.

Вважаючи накази № 3059 від 27.10.2022 та № 527 о/с від 28.10.2022 протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, крім іншого, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Правила етичної поведінки поліцейських затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 за № 1179 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за № 1576/29706.

Ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Згідно п. 5 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема:

верховенства права;

дотримання прав і свобод людини;

законності;

відкритості та прозорості;

політичної нейтральності;

взаємодії з населенням на засадах партнерства;

безперервності;

справедливості, неупередженості та рівності.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України;

виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку;

поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу;

дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики;

зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських за будь яких обставин і відносно будь якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, що затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII (далі Дисциплінарний статут), визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія Статуту поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Частиною 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Отже, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Такий висновок щодо застосування наведених вище правових норм сформульовано у постановах Верховного Суду від 24.02.2020 у справі №804/2711/17 та від 20.10.2020 у справі № 340/1502/19.

У ст. 11 Дисциплінарного статуту встановлено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з вказаним Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з вказаним Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

У ч. ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Статтею 29 Дисциплінарного статуту встановлені особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану.

Абзацом 4 ч. 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.

З наведених вище норм права випливає, що поліцейський може бути підданий дисциплінарному стягненню, однак, не інакше, як за вчинення дисциплінарного проступку, факт вчинення якого має бути встановлено та доведено в ході проведеного службового розслідування.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України.

Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Аналіз положень вищевказаного Порядку дає підстави для висновку, що службове розслідування проводиться з метою виявлення причин та умов, що стали підставою для проведення службового розслідування, наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявності чи відсутності порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок тощо.

Передумовою звільнення особи рядового і начальницького складу за порушення Присяги працівника поліції та за скоєння проступку, який порочить його як працівника поліції, мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, у ході якого належними та допустимими доказами має підтвердитись факт скоєння особою вчинку, направленого проти інтересів служби, який суперечить покладеним на неї обов`язкам, підриває довіру до неї як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання особою своїх обов`язків.

Пунктом 2 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлено, що службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Розділом V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України визначено алгоритм дій дисциплінарної комісії при проведення службового розслідування.

Так, п. п. 1, 4, 7, 13, 14 розділу V вказаного Порядку встановлено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом:

одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;

одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи;

отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних.

Пояснення поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб може фіксуватися на бланку пояснення, зразок якого наведена в додатку до цього Порядку.

Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.

Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває на чергуванні або патрулюванні, здійснюється лише після закінчення ним чергування, патрулювання або заміни його іншим поліцейським, а від поліцейського, який перебуває у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, - після його протверезіння.

Письмове пояснення підписують особа, яка отримувала пояснення, та особа, яка надала пояснення, із зазначенням дати його надання.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач зазначає, що йому навіть не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в лікарні, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці він не відмовлявся, пройшов такий огляд через 1 год. і 15 хв. після настання події у КНП «ДМЛ №1» ДМР, в стані алкогольного сп`яніння не перебував.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, матеріалів службового розслідування, а також пояснень допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в зв`язку з надходженням інформації про керування позивача транспортним засобом з можливими ознаками алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом марки Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 (Республіка Польща) був зупинений по вул. Самбірський, 86-1 в м. Дрогобичі мобільною групою, до якої входили ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Зокрема, свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що особа позивача йому була відома ще до події 14.10.2022. ОСОБА_1 після його зупинки за кермом автомобіля марки Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 (Республіка Польща) не надав документів на право керування транспортним засобом та свідоцтва на реєстрацію транспортного засобу. При цьому у ОСОБА_1 були наявні всі ознаки алкогольного сп`яніння, як от запах з порожнини рота, порушення мовлення, поведінка, що не відповідала обстановці. В зв`язку з цим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», від чого він фактично відмовився, уникаючи мобільної групи. В такий же спосіб позивач відмовився і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і в медичному закладі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що ОСОБА_1 мав всі ознаки алкогольного сп`яніння, як от запах з порожнини рота, порушення мовлення, поведінка, що не відповідала обстановці, порушення координації рухів. Запах алкоголю було чути навіть з авто. Зрозуміти, що говорив позивач, було неможливо. Коли позивачу було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або в лікарні, він відмовився.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що ОСОБА_1 мав всі ознаки алкогольного сп`яніння, як от запах з порожнини рота, порушення мовлення, поведінка, що не відповідала обстановці. Він уникав спілкування з поліцейськими, жодних вимог, як, наприклад, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, ним не ставилось. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або в лікарні він відмовився.

В судовому засіданні було оглянуто записи з портативного відеореєстратора, що перебував у користуванні працівників мобільної групи, та знаходився на ОСОБА_6 та встановлено, що протягом усього запису ОСОБА_1 не надав документів на право керування транспортним засобом та свідоцтва на реєстрацію транспортного засобу. Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_6 щонайменше чотири рази повторив свою вимогу щодо пред`явлення документів. При цьому, ОСОБА_1 таких не надав, уникав спілкування з членами мобільної групи, а саме: мовчав, не відповідав на питання, на вимоги не реагував, відходив від них, був абсолютно байдужим до ситуації, що склалась. При цьому на записі NOR_000000_000000_0803_ААА_N, який відображає події з 23:08:04 год. по 23:12:22 год., близько 23:11:55 год. чітко чути і видно, що ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або в лікарні, однак останній від цього категорично відмовився.

Відповідно до п. 2.5, пп. а) п. 2.9. та пп. д) п. 2.10 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Враховуючи все наведене вище, суд вважає, що матеріалами справи та поясненнями свідків беззаперечно підтверджено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» та/або в лікарні.

Європейський суд з прав людини зазначив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 12.01.2012 у справі «Горовенки та Бугара проти України» (заяви №№36146/05 та 42418/05) п. 38).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, всупереч п 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від виконання законних вимог поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, що, безсумнівно, принижує високе звання поліцейського, яке мав позивач, викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості його як поліцейського.

Суд вважає, що з точки зору стороннього розсудливого спостерігача, наведені обставини можуть вказувати на недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Відмова поліцейського від медичного огляду на стан сп`яніння не звільняє порушника від відповідальності. Вищевказане порушення, на думку суду, є грубим порушенням службової дисципліни, таким, що дискредитує та підриває авторитет поліції. До поліцейських, які допустили вищевказані дисциплінарні поступки, застосовується найсуворіший захід дисциплінарного впливу, звільнення зі служби в поліції.

Крім того, прийнята позивачем при вступі на службу в поліції присяга відповідно до ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає взяття на себе обов`язків поваги та охорони прав і свобод людини, честі держави, несення високого звання поліцейського з гідністю та сумлінного виконання своїх службових обов`язків.

Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

Проступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятих норм і правил поведінки, що принижує авторитет державної служби Національної поліції.

На думку суду, позивач, будучи не рядовим поліцейським, а обіймаючи посаду керівного складу (начальник сектору моніторингу Дрогобицького РВІ ГУ НП у Львівській області) зобов`язаний був поводитись в такий спосіб, який не допускає сумнівів у законності та етичності його поведінки, а при виникненні таких сумнівів усувати їх всіма можливими способами.

Чого, однак, зроблено не було.

Отже, в цьому випадку вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється в прямому умислі, тобто, останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним цих дій. Це порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування ним вимог чинного законодавства.

Судом не береться до уваги твердження представника позивача про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», так як йому не було пред`явлено свідоцтво про повірку такого та сертифікат відповідності, оскільки такі твердження є безпідставними. Жодних вимог щодо надання йому свідоцтва про повірку та сертифіката відповідності на газоаналізатор «Drager Alcotest» ОСОБА_1 не заявляв, що підтверджується як матеріалами справи, так і поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Так само в ході розгляду справи не підтверджено і того факту, що ОСОБА_1 вимагав від поліцейських доставити його до медичного закладу з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Щодо постанови серії БАБ №072790 від 14.10.2022 та справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то суд зазначає наступне.

Дійсно, постанова серії БАБ №072790 від 14.10.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП була скасована рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2022 у справі №442/7333/22, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП була закрита на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.11.2022 по справі №442/6811/22. Обидва рішення набрали законної сили.

Однак, суд зазначає, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни. А саме відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, непритягнення до адміністративної відповідальності за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які несумісні з подальшим проходженням служби, оскільки працівники внутрішніх справ власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись.

Крім того, факт відмови позивача від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння, становить самостійний склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із наявністю справи про адміністративні правопорушення щодо особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених п. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежного виконання поліцейським службової дисципліни, порушення Присяги працівника поліції: скоєння проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до позивача як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Щодо наявного в матеріалах справи акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 241 від 14.10.2022 о 23:45 год. та складеного на його підставі висновку № 241, то суд зазначає таке.

Зазначений акт і висновок складені лікарем-терапевтом ОСОБА_8 .

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_8 зазначила, що ОСОБА_1 прибув до медичного закладу Комунальне некомерційне підприємство «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради разом із направленням, наданим працівником поліції. Зазначила, що біологічне середовище (сеча, кров) у ОСОБА_1 не відбиралось, оскільки така процедура не проводиться в даній лікарні в м. Дрогобичі. Виявлення стану алкогольного сп`яніння проводилось шляхом поверхневого огляду особи, замірі пульсу, тиску, проведення проби Ромберга, а також за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest», результати якого знайшли своє відображення у акті № 241 від 14.10.2022. При цьому свідок зазначила, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest», жодних документів, як от свідоцтва про повірку та сертифіката відповідності не вимагав.

У висновку № 241 від 14.10.2022 в графі 16 зазначено, що позивач 14.10.2022 о 19:00 год. вжив 0,33 л. пива.

Вказаною вище Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Лікар (фельдшер) повинен ознайомитися з документами особи, яку оглядає (паспорт, особисте посвідчення, посвідчення водія тощо) (за наявності).

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма».

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 5).

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 зазначив, що з 01.07.2021 обіймає посаду заступника начальника відділу кримінальної поліції Дрогобицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області. 14.10.2022 заступив відповідальним по райвідділу. Ввечері йому зателефонував начальник Дрогобицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 та повідомив, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом у м. Дрогобичі з можливими ознаками алкогольного сп`яніння. Після отримання вказаної інформації ОСОБА_9 виїхав на місце зупинки ОСОБА_1 та виписав йому скерування на проходження останнім огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Під час проходження ОСОБА_1 огляду ОСОБА_9 був присутнім, бачив, як той дув в газоаналізатор «Drager Alcotest», однак, результати, які видав газоаналізатор «Drager Alcotest», не бачив.

Як випливає з наявної в матеріалах справи відповіді Комунального некомерційного підприємства «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради № 160 від 31.01.2023, у ОСОБА_1 під час огляду на стан алкогольного сп`яніння не відбиралось біологічного середовища для лабораторного дослідження. Під час відбирання зразків біологічного середовища в особи, такі зберігаються у ВЕ(Н)МД протягом 90 днів в холодильній камері. В Комунальному некомерційному підприємстві «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради не проводяться лабораторні дослідження. Черговий лікар-терапевт ОСОБА_8 гр. ОСОБА_1 14.10.2022 проводила огляд на стан алкогольного сп`яніння пристроєм газоаналізатор АL9000L. Копія свідоцтва про провірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки додається на 1 арк. Пристрій Газоаналізатор АL9000L не здійснює роздруківки результатів аналізу. В КНП «ДМЛ №1» ДМР не ведеться журналу обліку використаних засобів для вимірювальної техніки (отриманих і використаних лікарських за мед. виробів).

Отже, суд висновує, що по-перше, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці не у зв`язку з необхідністю надати йому свідоцтво про повірку такого та сертифікат відповідності, а з метою уникнути відповідальності за вчинений дисциплінарний проступок.

По-друге, оскільки свідчення ОСОБА_8 суперечать іншим зібраним у справі доказам, суд ставить під сумнів складений нею акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 241 від 14.10.2022 о 23:45 год. та складений на його підставі висновок № 241.

Інших первинних доказів того, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 (Республіка Польща), суду не надано.

Суд ще раз наголошує, що позивач, будучи поліцейським, займаючи керівну посаду, зобов`язаний був поводитись в такий спосіб, який не допускає сумнівів у законності та етичності його поведінки, а при виникненні таких сумнівів усувати їх всіма можливими способами.

Більше того, позивач був попереджений під підпис щодо неухильного дотримання транспортної дисципліни, в тому числі і на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, про що свідчить його власноручний підпис на Розписці-Попередженні-Зобов`язанні від 16.04.2022.

Судом не береться до уваги твердження представника позивача про те, що відеозапис, на якому зафіксовано зупинку ОСОБА_1 за кермом автомобілем марки Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 (Республіка Польща), не є безперервним, а отже, з нього не можна встановити обставини події 14.10.2022, оскільки з наявних у матеріалах справи епізодів відеозапису можна чітко дійти висновку, що позивач відмовився від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі.

Щодо неточностей у складених поліцейськими направлення на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 14.10.2022 о 23:15 год. та акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, то такі не впливають на предмет доказування у цій справі та не змінюють висновків суду.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (від 09.12.1994 № 18390/91), вказав, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція) не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005) Суд також звернув увагу на те, що ст. 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд констатує, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

З урахуванням викладеного вище, суд встановив, що позивач власними діями порушив Закон України "Про Національну поліцію", Дисциплінарний статуту органів внутрішніх справ України, Присягу на вірність Українському народові, Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виявилось у вживанні наркотичних засобів, обіг яких заборонений.

Отже, в даному випадку позивачем вчинено діяння, несумісне з його посадою, оскільки позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Звідси, відсутні підстави для визнання неправомірними та скасування наказів начальника ГУ НП у Львівській області №3059 від 27.10.2022 та № 527 о/с від 28.10.2022, якими на ОСОБА_1 накладено і реалізовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та, відповідно, у задоволенні таких вимог слід відмовити.

Відповідно, відмова у визнанні неправомірними та скасування наказів начальника ГУ НП у Львівській області №3059 від 27.10.2022 та № 527 о/с від 28.10.2022 має наслідком відмову у задоволенні інших позовних вимог, як похідних.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд зазначає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення КАС України відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень були дотримані в повній мірі.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наслідком розгляду справи, враховуючи надані сторонами докази, а також норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідачем належними і допустимими доказами доведено правомірність прийнятих ним рішень.

Враховуючи наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України судові витрати в цій справі розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 25-26, 72-77, 91, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03.04.2023.

Суддя Потабенко В.А.