Справа № 159/5237/22
Суддя: Ковальчук О. В.
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/5237/22
Провадження № 2-а/169/11/23
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року смт. Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковальчук О.В.,

за участю:

секретаря Гаврилюк Н.В.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Прадищук Л.М.,

представник відповідача Репетюк Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при Луківській селищній раді Ковельського району Волинської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до адміністративної комісії при Луківській селищній раді Ковельського району Волинської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з постановою адміністративної комісії не згодна, оскільки провину свою у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнає, відмовилась підписувати протокол про адміністративне правопорушення, оскільки інспектор проігнорувала її пояснення, жодних пояснень в неї не відбирали. Протоколи про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам ст..си. 256, 278 КУпАП.

Відповідно до ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2022 року справу за підсудністю передано до Турійського районного суду Волинської області.

16.01.2023 року справу передано в провадження судді Ковальчук О.В., згідно протоколу про автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

17.01.2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано час на усунення недоліків.

30.01.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. Інших процесуальних дій судом не вчинялось.

07.02.2023 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву.

20.02.2023 року позивачем подано відповідь на відзив.

Інших процесуальних дій судом не вчинялось.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Прадищук Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача Репетюк Р.В. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог в зв`язку їх недоведеністю, оскільки порушень при розгляді матеріалу допущено не було. Постанова була складено відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд,дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

21.11.2022 року інспектором Козій Т.П. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 287771 за фактом вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП відносно ОСОБА_1 , що 11.11.2022 року о 18-45 години, барменом, ОСОБА_1 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо продажу неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пляшки алкогольного пива «heineken», ємністю 0,5 л., з вмістом алкоголю 5,0%, чим порушила правила торгівлі алкогольними та слабоалкогольними напоями.

Також, того ж дня було складено, ще один протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАВ № 287772 за фактом вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП відносно ОСОБА_1 , що 11.11.2022 року після 21-31 години, барменом, ОСОБА_1 , кафе «Зустріч» щодо продажу неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пляшки алкогольного напою «Гараж» зі смаком вишні, ємністю 0,44 л., з вмістом алкоголю 4,6%, чим порушила правила торгівлі алкогольними та слабоалкогольними напоями.

Постановою № 4 засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луківської селищної ради по справі № 4 від 12.12.2022 року ОСОБА_1 за вищевказаними фактами було визнано винною та піддано адміністративному стягненню.

Надаючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 1 ч. 1ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 2ст. 156 КУпАП (ч.2ст.218 КУпАП).

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватись з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідальність за ч. 2ст. 156 КУпАП настає у разі порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Отже сутність правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, полягає в: торгівлі алкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях, на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визнаних рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради такими, де роздрібна торгівля зазначеними товарами заборонена; торгівлі алкогольними напоями або тютюновими виробами неповнолітніми особами, а також через торгові автомати; продажу алкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів встановлено ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 р. № 481/95-ВР. За нормами цієї статті продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів заборонено: особами та особам, які не досягли 18 років; у приміщеннях та на території дошкільних навчальних закладів і закладів охорони здоров`я; у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, які реалізують товари дитячого асортименту, спортивні товари, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; у місцях проведення спортивних змагань; в інших місцях, визначених органами місцевого самоврядування; з торгових автоматів; з полиць самообслуговування (окрім тютюнових виробів у блоках та алкогольних напоїв); поштучно (для тютюнових виробів, окрім сигар); з рук та у невизначених для цього місцях.

Судом встановлено, що підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення стала наявність адміністративних матеріалів, оформлених працівниками правоохоронного органу.

В судовому засіданні було допитано свідків.

Так свідок ОСОБА_3 допитаний в судовому засіданні пояснив, що на прохання знайомої ОСОБА_4 придбав безалкогольний напій «Гараж», бармен в нього запитала паспорт. Напій віддав ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_6 допитана в судовому засіданні пояснила, що вона звернулась з проханням до ОСОБА_7 придбати їй алкогольний напій «Гараж», дала йому кошти, він пішов до барної стійки, купив їй напій та приніс, паспорт в нього ніхто не запитував, все, що відбувалось вона зняла на свій телефон, а потім виклала в мережу Інтернет та віднесла дільничному інспектору.

Свідок ОСОБА_8 допитаний в судовому засіданні надав аналогічні пояснення, що і свідок ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_9 допитана в судовому засіданні пояснила, що була свідком як позивач питала у свідка ОСОБА_10 паспорт, він відповів, що принесе, тримав в руках рожеву пляшку, що саме пляшка була вона не пам`ятає. Ще повідомила, що вона є власником кафе, де відбувались події і в неї в продажу пива «heineken» не було.

Крім того, позивачем було надано письмовий доказ, а саме довідка видана ФОП ОСОБА_9 , що в період з січня по листопад 2022 в кафе «Зустріч» пиво Хайнекен ємністю 0,5 л з вмістом алкоголю 5% в продаж не надходило.

Судом також було досліджено відеозапис зроблений свідком ОСОБА_6 , кий був предметом розгляду і адміністративної комісії.

Таким чином, викладені в позовній заяві обставини повністю не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, навіть за умови формальних недоліків протоколу адміністративного правопорушення чи постанови про притягнення позивача до відповідальності. Доводи позивача, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушенням вимог законодавства не заслуговують на увагу.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 25 червня 2020 року по справі № 520/2261/19, визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні наданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, оцінивши їх належність, допустимість та достовірність як окремо, так і взаємний зв`язок в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, відповідно до протоколу ВАВ № 287771не можна вважати доведеним та прийняте відповідачем рішення не відповідає матеріалам справи і вимогам закону, а тому підлягає скасуванню, оскільки під час винесення оскаржуваної постанови не було достовірно з`ясовано всі обставини справи та не була доведена вина позивача.

Однак факт продажу алкогольного напої викладений в протоколі про адміністративне правопорушення ВАВ № 287772 суд вважає доведеним.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 156, 213, 218, 245, 251, 268, 280 КУпАП, ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", ст.ст.9, 10, 19, 20, 72, 77, 90, 139, 241-245, 250 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при Луківській селищній раді Ковельського району Волинської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.

Постанову адміністративної комісії № 4 від 12.12.2022 року скасувати частково, в частині визнання винною та притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення вчинене 11.11.2022 року о 18-45 годи, барменом, ОСОБА_1 , кафе «Зустріч» щодо продажу неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пляшки алкогольного пива «heineken», ємністю 0,5 л., з вмістом алкоголю 5,0% об та посилання на ст. 36 КУпАП, в цій частині провадження закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, зокрема, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 31.03.2023 року.

Суддя О.В. Ковальчук