Справа № 160/1095/23
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2023 року Справа № 160/1095/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до загального трудового (страхового) стажу періоди навчання в «Мурманський державний технічний університет» з 01.09.1979 по 11.03.1982;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до загального трудового (страхового) стажу на пільгових умовах :
1) військову службу за мобілізацією з 27.07.2015 по 30.03.2016 року у складі ВЧ НОМЕР_2 , ВЧ ПП НОМЕР_3 ; з 23.04.2016 року по 10.07.2016 року у складі ВЧ ПП НОМЕР_3 ;
2) військову службу за контрактом з 11.07.2016 року по 11.01.2017 року у складі ВЧ ПП НОМЕР_3 ; з 04.04.2017 року по 29.05.2017 року у складі НОМЕР_4 ОМБР; з 30.05.2017 року по 04.10.2017 року у складі 43 ОМПБ 53 ОМБР; з 06.09.2018 року по 08.07.2020 року у складі СВ ЗСУ 24 ОМБ;
3) військову службу за мобілізацією з подальшим укладанням контракту з 03.03.2022 року по 01.11.2022 року у складі ВЧ НОМЕР_4 ;
у тому числі приймав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області, забезпеченні їх здійснення в періоди: з 17.09.2015 по 11.01.2017, з 30.05.2017 по 10.07.2017, з 14.07.2017 по 04.10.2017, з 14.07.2022 по 01.11.2022 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому протиправно відмовлено у призначенні пенсії, оскільки не враховано стаж навчання у вищому учбовому закладі та стаж військової служби на пільгових умовах.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 року відкрито провадження у справі № 160/1095/23 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач-2 правом на надання відзиву не скористався, про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст. ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого 16.10.2012 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_6 від 26.10.2020 року.
09 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 06 від 14.12.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

У рішенні зазначено наступне:

«Пенсійний вік визначений пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» становить 55 років.

Вік заявника 60 років.

Необхідний страховий стаж визначений пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» становить 25 років.

Страховий стаж особи з урахуванням додаткових років роботи за Списком № 1 становить 16 років 10 місяців 09 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

- до пільгового стажу не враховано період роботи згідно пільгової довідки № 92/222 від 08.09.2021 з 22.08.1992 по 15.09.1992 так як матеріали атестації робочих місць не надано.

Відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного страхового стажу.»

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 06 від 14.12.2022, позивач звернувся до суду з даним позовом.

За приписами статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав, свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За приписами пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Таким чином, для призначення пенсії за вказаною нормою, особа має досягнути 55 років та мати необхідний страховий стаж не менше 25 років.

Так, позивач на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії досягнув необхідного віку, проте, на переконання відповідачів, не має необхідного страхового стажу для призначення дострокової пенсії.

Частиною першою ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини третьої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 6 Порядку №637 передбачено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ. Військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу на підставі довідок військових комісаріатів, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток № 2).

Пунктом 8 Порядку №637 передбачено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пунктах 3, 6 та 8 Порядку № 637.

Щодо незарахування до страхового стажу роботи позивача періоду навчання в Мурманському вищому інженерному морському училищі імені Ленінського комсомолу з 01.09.1979 року по 11.03.1982 року, суд зазначає наступне.

Згідно пункту «д» частини третьої статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Як вже зазначено вище, статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших документів.

Відповідно до пункту 8 Порядку №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Отже, весь період навчання за денною (очною) формою навчання у вищому навчальному закладі зараховується до страхового стажу особи. При цьому при відсутності у дипломі особи відомостей щодо форми та часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки.

Спірні правовідносини виникли, зокрема, у зв`язку з неврахуванням до страхового стажу позивача періоду його навчання у Мурманського вищого інженерного морського училища імені Ленінського комсомолу у період з 01.09.1979 року по 11.03.1982 року.

Так, вказаний період навчання у трудовій книжці позивача не зазначений.

Позивач, на підтвердження вказаного періоду надає до суду копію довідки Мурманського державного технічного університету № 01/14-25/130 від 27.06.2019 року, в якій зазначено, що в документах архівного фонду ФГБОУ ВО «МГТУ», в наказах ректора по змінному складу, в особовій справі містяться відомості про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зарахований до складу курсантів 1 курсу судоводницького факультету Мурманського вищого інженерного морського училища імені Ленінського комсомолу (на теперішній час Федеральна державна бюджетна освітня установа вищої освіти «Мурманський державний технічний університет») та поставлений на всі види постачання з 01 вересня 1079 року (наказ № 382-к від 25 серпня 1979 року), наказом № 108-к від 10 березня 1982 року ОСОБА_1 , курсант 3 курсу судоводницького факультету відрахований та знятий з усіх видів постачання з 11 березня 1982 року. У відповідності до Постанови ГОКО від 5 березня 1944 року «Про заходи з підготовки командних кадрів морського флоту» на всі види постачання державного забезпечення ставились курсанти морехідних училищ денної форми навчання.»

Таким чином, вказано довідка підтверджує, що позивач у період з 01.09.1979 року по 11.03.1982 року навчався на денній формі навчання в Мурманському вищому інженерному морському училищі імені Ленінського комсомолу.

Разом з тим, згідно з переліком документів, поданих ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії,09.12.2022 року довідка Мурманського державного технічного університету № 01/14-25/130 від 27.06.2019 року, до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не надавалась.

Враховуючи, що вказаний період у трудовій книжці позивача не відображений, довідка про навчання до заяви про призначення пенсії позивачем не надавалась, пенсійний орган правомірно не врахував даний період до його страхового стажу, враховуючи відсутність відомостей про вказаний період.

Щодо частини позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення №06 від 14.12.2022 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дострокової пенсії за віком та зобов`язання відповідача-1 зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до загального трудового (страхового) стажу на пільгових умовах : 1) військову службу за мобілізацією з 27.07.2015 по 30.03.2016 року у складі ВЧ НОМЕР_2 , ВЧ ПП НОМЕР_3 ; з 23.04.2016 року по 10.07.2016 року у складі ВЧ ПП НОМЕР_3 ;2) військову службу за контрактом з 11.07.2016 року по 11.01.2017 року у складі ВЧ ПП НОМЕР_3 ; з 04.04.2017 року по 29.05.2017 року у складі НОМЕР_4 ОМБР; з 30.05.2017 року по 04.10.2017 року у складі 43 ОМПБ 53 ОМБР; з 06.09.2018 року по 08.07.2020 року у складі СВ ЗСУ 24 ОМБ; 3) військову службу за мобілізацією з подальшим укладанням контракту з 03.03.2022 року по 01.11.2022 року у складі ВЧ НОМЕР_4 ; у тому числі приймав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області, забезпеченні їх здійснення в періоди: з 17.09.2015 по 11.01.2017, з 30.05.2017 по 10.07.2017, з 14.07.2017 по 04.10.2017, з 14.07.2022 по 01.11.2022 року, суд зазначає наступне.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (далі - Порядок №413).

Відповідно до пункту 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Пунктом 4 Порядку №413 визначено підставу надання особі статусу учасника бойових дій: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

При цьому основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом №2011-XII, який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1-2 цього Закону військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до статті 6 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону №2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України від 06 грудня 1991 року №1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-XII), зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, час проходження військової служби в особливий період зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року відповідно до Указу Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.

Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за №1294/2607, відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям в соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей (далі - Положення №530).

Пунктом 2.3 розділу 2 Положення №530 передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, час проходження військової служби, протягом якого військовослужбовець брав участь в антитерористичній операції в особливий період, зараховується до страхового стажу на пільгових умовах одного місяця служби за три.

Вказана правова позиція узгоджуються з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.06.2018 року у справі № 348/347/17.

Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 № 7/4434 від 14.11.2022 року, старший сержант у запасі ОСОБА_1 , проходив військову службу за мобілізацією у період з 27.07.2015 по 30.03.2016 року; з 23.04.2016 року по 10.07.2016 року; військову службу за контрактом з 11.07.2016 року по 11.01.2017 року; з 04.04.2017 року по 29.05.2017 року; з 30.05.2017 року по 04.10.2017 року; з 06.09.2018 року по 08.07.2020 року; з подальшим укладанням контракту з 03.03.2022 року по 01.11.2022, приймав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області, забезпеченні їх здійснення в періоди: з 17.09.2015 по 11.01.2017, з 30.05.2017 по 10.07.2017, з 14.07.2017 по 04.10.2017, з 14.07.2022 по 01.11.2022.

Крім того, військова служба позивача в особливий період та його участь в антитерористичній операції підтверджена записами військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_7 .

Враховуючи викладене, період військової служби за мобілізацією у період з 27.07.2015 по 30.03.2016 року; з 23.04.2016 року по 10.07.2016 року; військова служба за контрактом з 11.07.2016 року по 11.01.2017 року; з 04.04.2017 року по 29.05.2017 року; з 30.05.2017 року по 04.10.2017 року; з 06.09.2018 року по 08.07.2020 року; з подальшим укладанням контракту з 03.03.2022 року по 01.11.2022 повинні зараховуватись до страхового та пільгового стажу позивача.

При цьому, періоди участі в антитерористичній операції з 17.09.2015 по 11.01.2017, з 30.05.2017 по 10.07.2017, з 14.07.2017 по 04.10.2017, з 14.07.2022 по 01.11.2022 мають зарахуватись до спеціального пільгового стажу із розрахунку місяць служби за три.

Відповідачем, вказані періоди не зараховані до страхового та пільгового стажу позивача і до спеціального пільгового стажу із розрахунку місяць служби за три, що свідчить про порушення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області вимог наведених норм законодавства.

Крім того, у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 06 від 14.12.2022 року зазначено, що до пільгового стажу не враховано періоди роботи згідно пільгової довідки № 92/222 від 08.09.2021 з 22.08.1992 по 15.09.1992 так як матеріали атестації робочих місць не надано.

Суд вважає такі висновки відповідача-2 помилковими з огляду на наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, зокрема трудовою книжкою та довідкою ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» № 92/222 від 08.09.2021, позивач у період з 22.08.1992 по 15.09.1992 працював у ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» апаратником підготовки сировини, відпускання напівфабрикатів і продукції відділення № 1 сірчанокислотного заводу та має право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Проте, обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено на керівників підприємств, а тому у випадку її не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є неправомірним.

Суд зазначає, що особа, яка працює на посаді та по якій має бути проведена атестація робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту б статті 13 Закону № 1788-XII.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

До аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № 520/15025/16-а від 19 лютого 2020 року.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивач у спірний період працював у ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» апаратником підготовки сировини, відпускання напівфабрикатів і продукції відділення № 1 сірчанокислотного заводу, що відноситься до Списку № 1, період стажу з 22.08.1992 по 15.09.1992 року необхідно зарахувати до його пільгового стажу за Списком № 1.

Також, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідачем-2 до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 11.10.1988 по 02.08.1990 у ВАТ «Дніпропетровський ремонтний завод електротранспорту», про що в рішенні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області не зазначено.

Вказані дії відповідача-2 суд вважає протиправними, з урахуванням наступного.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_8 від 23.01.2017 року, ОСОБА_1 у період з 11.10.1988 по 02.08.1990 працював у ВАТ «Дніпропетровський ремонтний завод електротранспорту» на посаді слюсаря-електрика.

При цьому, до розрахунку стажу для визначення права позивача на призначення пенсії, період з 11.10.1988 по 02.08.1990 до розрахунку стажу не включено.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивач у спірний період працював у ВАТ «Дніпропетровський ремонтний завод електротранспорту» на посаді слюсаря-електрика, що підтверджено відомостями трудової книжки, період стажу 11.10.1988 по 02.08.1990 необхідно зарахувати до його страхового стажу для призначення пенсії.

Суд зазначає, що у позовній заяві не заявлено вимоги щодо зарахування періодів роботи позивача з 11.10.1988 по 02.08.1990 у ВАТ «Дніпропетровський ремонтний завод електротранспорту» на посаді слюсаря-електрика та з 22.08.1992 по 15.09.1992 у ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» апаратником підготовки сировини, відпускання напівфабрикатів і продукції відділення № 1 сірчанокислотного заводу, проте, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України вважє за необхідне вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для ефективного захисту прав позивача у межах спірних правовідносин.

Щодо підстав зобов`язання саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити таке зарахування, суд зазначає наступне.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до абз.13 п.4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абз.1-3 п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відповідно до абз.1 п.4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З аналізу наведених норм слідує, що рішення про призначення пенсії або про відмову у її призначенні приймається пенсійним органом, що призначає пенсію, який визначений за принципом екстериторіальності, а в подальшому, у разі прийняття таким органом рішення про призначення пенсії, це рішення разом з електронною пенсійною справою засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Зважаючи на те, що у даному випадку органом, що призначає пенсію, який визначений за принципом екстериторіальності за заявою позивача було саме Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке, відповідно, при розгляді документів ОСОБА_1 і здійснювало розрахунок його стажу, в тому числі, і пільгового, то саме на нього, як на належного відповідача, і слід покласти обов`язок щодо зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 встановлених вище періодів для призначення дострокової пенсії за віком.

Водночас, відповідач-1, за наведених обставин, не є належним у цій справі, тому у задоволенні позовних вимог до нього слід відмовити повністю, бо останній фактично заяву позивача про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV не розглядав та будь-яке рішення за цією заявою, в тому числі, і оскаржуване, не приймав.

Зважаючи на те, що спірне рішення №02 від 29.07.2021 року про відмову у призначенні позивачеві дострокової пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.115 Закону №1058-IV через відсутність необхідного стажу було прийнято відповідачем-2 із розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 16 років 10 місяців 09 днів, разом з цим, судом встановлено факт неправильного розрахунку відповідачем-2 стажу позивача через протиправне не зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії на пільгових умовах зазначених вище періодів, що, в свою чергу, свідчить про помилковість викладених в оскаржуваному рішенні №06 від 14.12.2022 року висновків пенсійного органу щодо кількості пільгового стажу позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №06 від 14.12.2022 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.115 Закону №1058-IV та, відповідно, про задоволення позовних вимог в цій частині.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

У зв`язку з тим, що позивач, як учасник бойових дій, має пільгу щодо сплати судового збору та за подання позову судовий збір не сплачував, підстави, встановлені ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 241-250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення №06 від 14.12.2022 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дострокової пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, буд. 3, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) для призначення пенсії зі зменшенням віку у пільговому обчисленні:

- до загального трудового (страхового) стажу на пільгових умовах:

1) військову службу за мобілізацією з 27.07.2015 по 30.03.2016 року у складі ВЧ НОМЕР_2 , ВЧ ПП НОМЕР_3 ; з 23.04.2016 року по 10.07.2016 року у складі ВЧ ПП НОМЕР_3 ;

2) військову службу за контрактом з 11.07.2016 року по 11.01.2017 року у складі ВЧ ПП НОМЕР_3 ; з 04.04.2017 року по 29.05.2017 року у складі НОМЕР_4 ОМБР; з 30.05.2017 року по 04.10.2017 року у складі 43 ОМПБ 53 ОМБР; з 06.09.2018 року по 08.07.2020 року у складі СВ ЗСУ 24 ОМБ;

3) військову службу за мобілізацією з подальшим укладанням контракту з 03.03.2022 року по 01.11.2022 року у складі ВЧ НОМЕР_4 ;

- безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області, забезпеченні їх здійснення в періоди: з 17.09.2015 по 11.01.2017, з 30.05.2017 по 10.07.2017, з 14.07.2017 по 04.10.2017, з 14.07.2022 по 01.11.2022 року з розрахунку - один місяць служби за три місяці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, буд. 3, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до його трудового стажу для призначення пенсії зі зменшенням віку у пільговому обчисленні за Списком № 1 період стажу з 22.08.1992 по 15.09.1992 року у ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» апаратником підготовки сировини, відпускання напівфабрикатів і продукції відділення № 1 сірчанокислотного заводу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, буд. 3, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до його трудового стажу для призначення пенсії зі зменшенням віку період роботи з 11.10.1988 по 02.08.1990 у ВАТ «Дніпропетровський ремонтний завод електротранспорту» на посаді слюсаря-електрика.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна