Справа № 140/3543/23
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року ЛуцькСправа № 140/3543/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д..,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2022, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що в червні 2017 року позивач був вимушений переміститися з Луганської області до Ковельського району Волинської області де був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа управлінням соціального захисту населення Ковельської РДА. Після вимушеного переміщення позивач став на облік в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області , як отримувач пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 01.06.2022 відповідачем припинено виплату пенсії позивачу на підставі повідомлення Управління соціального захисту населення Ковельської райдержадміністрації про скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Зазначене підтверджується листом відповідача від 22.12.2022 вих. N° 0300-0501-8/42133.До вказаного листа відповідача також додано роздруківку рішення 82 від «Про перерахунок пенсії» позивача з програми ППВП ПФУ. Однак, копія рішення про припинення/призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 надана не була.

ОСОБА_1 дії відповідача щодо припинення виплати пенсії з 01.06.2022 та відмову у виплаті пенсії за період з 01.06.2022 вважає протиправними, оскільки порушується його право на соціальний захист, гарантований статтею 46 Конституції України. Позивач вважає, що підстави припинення пенсійних виплат визначені статтею 49 Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих цим Законом, можуть застосовуватися за умови, якщо вони йому не суперечать. На думку позивача, відповідачем припинено виплату пенсії з підстав, не передбачених вказаним Законом.

З урахуванням наведеного позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 1003.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав. В обґрунтування цієї позиції вказав, що ОСОБА_1 з 01.07.2016 перебуває на обліку в Головної управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області, як внутрішні переміщена особа. Рішенням Управління соціального захисту населення Ковельської райдержадміністрації від 03.05.2022 скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр. ОСОБА_1 , у зв`язку з надходженням списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб по яких надано інформацію згідно з інтегрованою міжвідомчою інформаційно-телекомунікаційною системою щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон про відсутність на території України протягом 60 днів. Позивач ОСОБА_1 03.05.2022 перетнув державний кордон.

На підставі вказаного рішення відповідач призупинив виплату пенсії позивачу з 01.06.2022.

За відновленням виплати пенсії позивач ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в області не звертався. Крім, цього до відповідача не надходила довідка Управління соціального захисту населення Ковельської райдержадміністрації про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи

ОСОБА_1 . Виплата пенсії відновлюється за наявності волевиявлення внутрішньопереміщеної особи та вищезазначеної довідки.

Відповідач вважає, що діяв з дотриманням положень чинного законодавства, тому просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

В червні 2017 року позивач був вимушений переміститися з Луганської області до Ковельського району Волинської області де був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа управлінням соціального захисту населення Ковельської РДА. Після вимушеного переміщення позивач став на облік в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області , як отримувач пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 01.06.2022 відповідачем припинено виплату пенсії позивачу на підставі повідомлення Управління соціального захисту населення Ковельської райдержадміністрації про скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Зазначене підтверджується листом відповідача від 22.12.2022 вих. N° 0300-0501-8/42133.До вказаного листа відповідача також додано роздруківку рішення 82 від «Про перерахунок пенсії» позивача з програми ППВП ПФУ.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії відмови у виплаті нарахованої пенсії за віком, звернувся за захистом порушених прав до суду.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09 липня 2003 року №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 5 вказаного Закону він регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

За приписами статті 47 Закону №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами першою, другою статті 7 Закону України від 20 жовтня 2014 року №1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, який набрав чинності 22 листопада 2014 року (далі Закон №1706-VII), для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема на пенсійне забезпечення, здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру (абзац перший частини першої статті 1 Закону №1706-VII).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Частинами першою, другою статті 49 Закону №1058-IV обумовлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон №1058-IV. Зазначений у статті 49 названого Закону перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону; можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню; закон - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Частиною першою статті 49 Закону №1058-IV визначено не лише підстави припинення виплати пенсії, а й спосіб, у який виплату пенсії може бути припинено - рішення територіального органу Пенсійного фонду або рішення суду.

Як встановлено судом, виплата пенсії позивачу припинена Управлінням ПФУ з 01 червня 2022 року без прийняття рішення (розпорядчого акта) про припинення виплати. Відповідач у відзиві на позов покликається на Рішенням Управління соціального захисту населення Ковельської райдержадміністрації від 03.05.2022, яким скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр. ОСОБА_1 , у зв`язку з надходженням списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб по яких надано інформацію згідно з інтегрованою міжвідомчою інформаційно-телекомунікаційною системою щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон про відсутність на території України протягом 60 днів.

Разом з тим, стаття 49 Закону №1058-IV такої підстави для припинення виплати пенсії як непідтвердження фактичного місця проживання не передбачає, а рішення комісії з питань призначення соціальних допомог не є рішенням у розумінні частини першої статті 49 цього Закону. Припинивши виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 червня 2022 року, відповідач не надав жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії з цієї дати.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-IV Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 06 жовтня 2015 року у справі №608/1189/14-а дійшов аналогічних висновків та зазначив, що держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати право на отримання пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Оскільки припинення виплати пенсії позивачу здійснено не у спосіб, передбачений Законом №1058-IV, то з точки зору положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача і таке втручання не було законним.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права Верховний Суд сформулював у постановах від 06 лютого 2018 року у справі №243/6956/17, від 13 березня 2018 року у справі №235/4162/17, а також у рішенні від 03 травня 2018 року у зразковій справі №805/402/18.

Стаття 46 Закону №1058-IV передбачає, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії (частина перша названої статті). Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів (частина друга цієї статті).

У даному випадку відповідач протиправно припинив виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 червня 2022 року.

Суд акцентує увагу, що Україна як правова держава гарантує своїм громадянам право на соціальний захист, яке реалізується в тому числі, і у щомісячному отриманні пенсіонерами належної їм пенсії, тому заборгованість, що утворилась не з вини пенсіонера, повинна бути йому сплачена.

Право особи на отримання пенсії (у тому числі і за минулий час) як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України, а тому обмеження такого права можливо лише на підставі законів, що приймаються Верховною Радою України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, і у сфері спірних правовідносин, врегульованих Законом 1058-IV, не можуть застосовуватись.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2022, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2022.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-77, 139, 243-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Д. Ковальчук