Справа № 303/5525/22
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2023-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 303/5525/22 пров. № А/857/2295/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Полтавської митниці на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 січня 2023 року (суддя Куцкір Ю.Ю., м. Мукачево) у справі № 303/5525/22 за адміністративним позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Лук"яненко Андрія Олександровича до Полтавської митниці про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

15 серпня 2022 року, представник ОСОБА_1 адвокат Лук`яненко А.О. звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0034/80600/22 від 13 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ознаками ст.485 МК України.

Позов мотивований тим, що постанова є передчасною, відповідачем не доведено наявності складу адміністративного правопорушення, а тому така підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення, а також з вказівкою на сплив строків давності та Рішення Конституційного Суду України про визнання неконституційними положення абзацу другого статті 485 МК України.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 січня 2023 року позов задоволено.

Скасовано постанову від 13.07.2022 року винесену Полтавською митницею Державної митної служби України в справі про порушення митних правил № 0034/80600/22, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ст.485 МК України.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що саме ОСОБА_1 , митний брокер ФОП ОСОБА_1 , як особа яка здійснювала декларування транспортного засобу згідно митної декларації від 17.12.2018 № UА305200/2018/039061 несе адміністративну відповідальність щодо виявленого порушення митних правил за ст. 485 МК.

Представник позивача адвокат Лук`яненко А.О. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 26.05.2022 року на адресу позивача від Полтавської митниці Державної митної служби надійшов лист з проханням надати інформацію та документальні підтвердження у строк до 27.05.2022 року та з`явитись до митного органу для дачі пояснень.

29.05.2022 року на цей лист направлено повідомлення про неможливість надати пояснення та документальні підтвердження з тих підстав, що питання, підняті у листі стосувались дати 18.12.2018 року, тобто такі, що перебувають за межами 1095 днів, а саме повідомлення направлено з численними порушеннями.

05.08.2022 року позивачем отримано постанову Полтавської митниці № 0034/80600/22 від 13 липня 2022 року, якою ФОП ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ст.485 МК України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, які визначені податковими зобов`язаннями по сплаті ввізного мита та ПДВ по митній декларації від 17.12.2018 року на суму 13893,27 гривень (а.с. 10 - 12).

Постанова обґрунтована тим, що 18.01.2022 року Полтавською митницею був винесений акт № 0001/22/7.23-19/31 «Про результати документальної невиїзної перевірки дотримання громадянином ОСОБА_2 вимог законодавства України з питань митної справи в частині обґрунтованості та законності отримання пільг і звільнення від оподаткування за митною декларацією від 17.12.2018 № UА305200/2018/039061, за результатами якого встановлено, що Закарпатською митницею ДФС за митною декларацією типу «ІМ 40ДЕ» від 17.12.2018 № UА305200/2018/039061 здійснено митне оформлення товару (бувший у використанні легковий автомобіль марки «Skoda» модель «Octavia», 2011 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , обладнаний дизельним двигуном, робочий об`єм циліндрів двигуна: 1968 см.куб., 103 kw», власник ОСОБА_2 , із застосуванням умов вільної торгівлі в рамках Угоди про асоціацію між Україною та країнами ЄС.

Тобто, ФОП ОСОБА_1 вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів на загальну суму 4631,09 гривень, в тому числі 3859,24 гривень по ввізному миту та 771,85 гривень ПДВ при митному оформленні автомобіля марки «Skoda» модель «Octavia», 2011 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , шляхом заявлення у графі 36 митної декларації від 17.12.2018 року № UA305200/2018/039061 коду преференції по ввізному миту «410» та подання митному органу декларації про походження товару з наданням преференційного режиму оподаткування, складену на підставі рахунку від 07.12.2018 року № FEX01329, пільгове походження товару по якій документально не підтверджене.

Для підтвердження преференційного походження товару та застосування умов вільної торгівлі в рамках Угоди митним брокером ФОП ОСОБА_1 надано до Закарпатської митниці ДФС автентичну декларацію про походження товару від 07.12.2018 № FEХ01379 при митному оформленні товарів за митною декларацією від 17.12.2018 № UА305200/2018/039061.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що у позивача був відсутній умисел на внесення даних на заниження рівень ставок ввізного мита у митній декларації. Відповідачем не спростовано, що позивач у митній декларації вказував відомості, які не можна вважати неправдивими та на підставі яких вірно вказаний код товару для визначення митної вартості товару.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке має за собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 485 МК України передбачена адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що зі змісту даної статті випливає, що має також бути мета ухилення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.

З об`єктивної сторони склад порушення митних правил, передбачений статтею 485 Митного кодексу України, має проявлятись у зазначенні особою у митній декларації неправдивих відомостей, що необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та/або надання митному органу документів, які містять неправдиві відомості, що необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД; інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТЗЕД з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД на основі характеристик товару, які є визначальними для класифікації.

Відповідно до ч. 1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч.1, п.5 ч.8 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості про товари, у тому числі у вигляді кодів: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.

Декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант (ст.266 МК України).

Згідно з ч.3 ст.335 МК України разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; транспортні (перевізні) документи; комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно дост.53 цього Кодексу.

Згідно положень ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них (ч.8 ст.264 МК України).

Судом встановлено, що позивач у поданій митній декларації від 17.12.2018 року зазначив відомості, які були надані йому власником товару ОСОБА_2 .. Крім цього, Полтавською митницею 11.02.2022 року винесені податкові повідомлення-рішення № 02Ф та № 02Ф з розрахунками податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій щодо ОСОБА_2 , який 25.05.2022 року сплатив їх у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заниження рівень ставок ввізного мита у митній декларації від 17.12.2018 року № UA305200/2018/039061, було здійснено не з вини позивача, а з вини ОСОБА_2 , який надав йому відповідні документи з такими відомостями, за що митними органами, за дані дії, останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності, зокрема, накладення штрафу, які останній сплатив в повному обсязі.

Колегія суддів також враховує висновки Верховного Суду у постанові від 10.12.2020 справа № 569/16120/15-а, в якій зазначено: «Аналізуючи зміст наведених вище норм права є підстави погодитися з висновками судів попередніх інстанцій про те, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості. Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів)».

Крім цього, в постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 759/360/17 Верховний Суд зазначив, що склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі).

Однак, у спірних правовідносинах, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно зі статтею 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, зокрема, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення.

Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем не доведено, що дії позивача пов`язані з декларуванням товару були спрямовані на досягнення мети у вигляді неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів. Враховуючи, що на час винесення оскаржуваної постанови митні платежі, які визначені митницею - сплачено.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова про порушення митних правил № 0034/80600/22 від 13 липня 2022 року є неправомірною та винесена без дотримання чинного законодавства України.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 січня 2023 року у справі № 303/5525/22, - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула