Справа № 521/19008/22
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2023-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 521/19008/22

Головуючий в 1 інстанції Гуревський В. К.

рішення суду першої інстанції прийнято у м.Одеса

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне порушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Управлінню патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 6260937 від 08 грудня 2022 року.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 10 лютого 2023 року задоволено адміністративний позов.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Департаментом патрульної поліції подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин позивачем порушено вимоги дорожньої розмітки 1.3 (подвійна суцільна), а тому його обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому, апелянт зазначає, що судом першої інстанції належним чином не досліджено надані суб`єктом владних повноважень докази, якими зафіксовано факт порушення позивачем ПДР України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою поліцейського Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції від 08 грудня 2022 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 340,0 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В даному випадку, в постанові зазначено, що 08 грудня 2022 року у м. Одесі по вул. Ангарській 105, позивач, керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg ( НОМЕР_1 ), здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України.

Не погоджуючись з фактом притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як суб`єктом владних повноважень належним чином не доведено факту вчинення позивачем спірного правопорушення, з чим погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух», порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 8.5.1 Правил дорожнього руху, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Згідно розділу 34 Правил дорожнього руху, горизонтальна дорожня розмітка 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегією суддів встановлено, що оскаржуваною постановою у справі про адміністративне правопорушення притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В даному випадку, поліцією встановлено, що позивач, керуючи транспортним засобом, порушив вимог ПДР, а саме перетнув у забороненому місці горизонтальну дорожню розмітку 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків.

В свою чергу, позивач заперечує факт вчинення спірного правопорушення та зазначає, що поліцейськими невірно встановлено обставини вчинення ним спірного правопорушення, а також не надано належної оцінки його посилання на те, що дорожня розмітка в місці здійснення ним перетину мала розриви.

Між тим, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення, в межах доводів та вимог скарги суб`єкта владних повноважень, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, з вищевказаних положень процесуального законодавства вбачається обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, якщо він заперечує проти адміністративного позову належними доказами, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фотозйомки та відеозапису.

В свою чергу, на виконання вказаного обов`язку та з метою доведення правомірності оскаржуваного рішення суб`єктом владних повноважень надано до суду відеозапис з відеореєстратора поліцейських, з якого, на його переконання, вбачається факт перетину позивачем горизонтальної дорожньої розмітки 1.3.

Між тим, оцінивши зібрані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судова колегія зазначає, що зі вказаного відеозапису поліції та наданих позивачем фотографій вбачається, що нанесена горизонтальна дорожня розмітка 1.3 у місці перетину її позивачем має декілька шарів нанесення одна на одну, суттєві ознаки зношення та численні розриви.

При цьому, згідно п. 8.5-1 ПДР України, дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки.

Крім того, відповідно до п. 10.4. Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 14 лютого 2012 року № 54, дорожню розмітку (розмітку фарбою або розмітку, що складається з виробів, закріплених на проїзній частині або на спорудах) слід поновлювати або замінювати згідно з ДСТУ 2587:2010 «Безпека дорожнього руху. Розмітка дорожня. Технічні вимоги. Методи контролювання. Правила застосування».

В свою чергу, з наданого поліцейськими відеозапису вбачається, що позивач зазначав про відповідні недоліки дорожньої розмітки поліцейським в процесі розгляду його справи про адміністративне правопорушення.

Більш того, на відповідному відеозаписі поліцейські фактично визнали факт зношення наявної дорожньої розмітки 1.3 у місці перетину її позивачем.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що незадовільний стан дорожньої розмітки 1.3 утворює ситуацію, коли водій позбавлений можливості достовірно відрізнити горизонтальну дорожню розмітку 1.3 від горизонтальної дорожньої розмітки 1.7.

В свою чергу, на переконання колегії суддів, невиконання водієм вимог нанесеної дорожньої розмітки, яка не відповідає затвердженій формі, виключає вину такого водія у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, так як в його діях відсутня вина, як обов`язкова складова суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Крім того, колегія суддів вважає, що працівники патрульної поліції наділенні не лише функцією покарання осіб за вчинення відповідних адміністративних правопорушень, а й функцією попередження вчинення таких правопорушень у майбутньому, шляхом інформування належних суб`єктів владних повноважень про невідповідність дорожньої розмітки встановленим державним стандартам та правилам.

В свою чергу, зібрані матеріали у справі не містять доказів реагування поліцейських на зношений стан дорожньої розмітки у спірному місці.

При цьому, колегія суддів не приймає доводів апелянта про те, що позивач не довів, а суд першої інстанції не встановив належними доказами, такими як висновки уповноважених органів, факту зношення дорожньої розмітки у спірному місці.

В даному випадку, як зазначено вище, колегія суддів у межах спірних правовідносин перевіряє наявність складу адміністративного правопорушення у діях позивача, а не здійснює перевірку дотримання уповноваженими органами процедури нанесення відповідної розмітки.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.

При цьому, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2023 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Департамент патрульної поліції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Єщенко О.В. Крусян А.В.