Справа № 280/6558/22
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2023 року м. Дніпросправа № 280/6558/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№55)»,

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року (головуючий суддя Стрельнікова Н.В.)

у справі № 280/6558/22

за позовом Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№55)»,

до Головного управління ДПС у Запорізькій області,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№55)» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просило:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо несписання податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 2200182,09 грн.;

зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 2200182,09 грн.

визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо стягнення сплачених грошових коштів в розмірі 747071,00 грн. в рахунок погашення безнадійного податкового боргу з податку на додану вартість;

зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області зробити перерахунок в інтегрованих картках платника податків в ІТС «Податковий блок» у зв`язку з безпідставним стягненням сплачених грошових коштів в розмірі 747071,00 грн. в рахунок погашення безнадійного податкового боргу з податку на додану вартість.

Ухвалою суду від 28.11.2022 позовну заяву залишено без руху та наданий позивачу строк 10 днів з моменту отримання цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду платіжного документу на підтвердження сплати судового збору в розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» (доплатити 19848,00 грн.); заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України; уточненої позовної заяви (екземпляр для суду та для всіх учасників справи), в якій вірно зазначити код ЄДРПОУ Головного управління ДПС у Запорізькій області; надати докази існування податкового боргу у розмірі 2200182,09 грн. (як безнадійного податкового боргу) станом на день звернення до суду.

09.12.2022 позивачем надано уточнену позовну заяву, документ про сплату судового збору у розмірі 19848,00 грн. та пояснення щодо надання заяви про поновлення строку звернення до суду та щодо доказу існування податкового боргу у розмірі 2200182,09 грн. (як безнадійного податкового боргу) станом на день звернення до суду.

Заява про усунення недоліків в частині поновлення строку звернення до суду мотивована тим, що позивач скористався передбаченою підпунктом 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 ПК України можливістю оскаржити бездіяльність податкового органу та подав скаргу №7/8-1861 від 27.09.2022 в адміністративному порядку до ДПС України, яка розглянута ДПС України по суті. Позивач вважає, що строк звернення до суду в даному випадку обліковується відповідно до вимог абз.1 ч.4 ст.122 КАС України, а не ч.2 ст.122 КАС України. Крім того, в цій справі відмова у списанні безнадійного податкового боргу відсутня, а має місце бездіяльність податкового органу. Також, у позові позивач детально зазначив документи, на підставі яких обліковується безнадійний податковий борг, документи і суми, за якими податковий орган протиправно погасив суму безнадійного податкового боргу. Одночасно зазначив про відсутність інших доказів існування безнадійного податкового боргу, який не списано відповідачем.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року адміністративний позов повернуто позивачу відповідно до ст.123 КАС України у зв`язку з тим, що позивачем не усунені недоліки позовної заяви у повному обсязі, а саме: не надано заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду. Позивач посилається на порушення судом норм процесуального права, наполягає, що у зв`язку з використанням досудового порядку вирішення спору, зазначеного у позові, строк звернення до суду застосовується відповідно до вимог абз.1 ч.4 ст.122 КАС України, а не ч.2 ст.122 КАС України. Позивач звертає увагу, що для застосування абз.1 ч.4 ст.122 КАС України має значення лише те, що законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору (п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 ПК України) і позивач скористався такою можливістю; з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги (лист від 26.10.2022 №13248/6/99-00-13-04-06) на момент звернення до суду з позовом не минуло трьох місяців. Отже, позивачем дотримано строк звернення до суду з позовом встановлений абзацом 1 ч.4 ст.122 КАС України. На думку позивача ч.4 ст.122 КАС України є спеціальною нормою відносно ч.2 ст.122 КАС України. Крім того, в разі, якщо до спірних правовідносин, як зазначив суд, необхідно застосувати місячний строк, встановлений п.58.19 ст.58 ПК України, а не тримісячний, передбачений абз.1 ч.4 ст.122 КАС України, то при звернення до суду, з урахуванням досудового порядку вирішення спору, позивачем дотримано і цей строк, оскільки позовна заява подана до суду 18.11.2022, тобто до закінчення місячного строку після отримання листа від 26.10.2022. Крім того, позивач вважає, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані висновки постанови Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №3480/340/20, оскільки правовідносини не є подібними з тих підстав, що позивач у цій справі оскаржував саме бездіяльність податкового органу про несписання податкового боргу з податку на додану вартість, а не дії податкового органу як у справі №3480/340/20.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 123 КАС України, на яку послався суд першої інстанції, передбачені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч.1 ст.123 КАС України).

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).

За правилами ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абз.1 ч.2 ст.122 КАС України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3 ст.122 КАС України).

Відповідно до ч.4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (абз.1).

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (абз.2).

В даному випадку, як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо несписання податкового боргу з податку на додану вартість, який виник з 2014 року по 01.07.2022 в розмірі 2200182,09 грн., і просить зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 2200182,09 грн.

Пред`явленню позову до суду передувало звернення позивача із скаргою на бездіяльність контролюючого органу № 7/8-1861 від 27.09.2022. Скарга розглянута ДПС України з направленням на адресу позивача листа від 26.10.2022 № 13248/6/99-00-13-04-06.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у неприйнятті рішення про списання безнадійного податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 2200182,09 грн., позивач 18.11.2022 звернувся до суду з цим позовом, що підтверджується відміткою штемпеля на позовній заяві.

Розглядаючи питання додержання позивачем строку звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав та інтересів, суд першої інстанції врахував висновки Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №480/340/20, що строк звернення до суду із вимогами, спрямованими на захист та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку із списанням безнадійного податкового боргу, визначений у частині першій статті 122 КАС України і становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

При цьому суд першої інстанції встановив, що про ймовірне порушення своїх позивач повинен був дізнатись зі свого електронного кабінету, побачивши у 2017 році несписаний податковий борг за 2014 рік (через три роки після спливу граничного строку стягнення контролюючим органом до бюджету авансових внесків по задекларованим позивачем сумам з податку на додану вартість, з урахуванням положень ст.102 ПК України).

Одночасно суд зробив висновок, що звернення платника податків та відповідь податкового органу про відмову у списанні податкового боргу не є досудовим порядком вирішення спору в розумінні ч. 4 ст. 122 КАС України, оскільки законом не передбачено та не визначено відповідного порядку або процедури списання податкового боргу, тому в даному випадку приписи ч.4 ст. 122 КАС України не підлягають застосуванню.

Суд апеляційної інстанції з приводу таких висновків суду першої інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 ПК України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб), у тому числі надану йому у паперовій або електронній формі індивідуальну податкову консультацію, яка йому надана, а також узагальнюючу податкову консультацію.

Статтею 56 ПК України надано право платнику податків оскаржувати рішення, прийняті контролюючим органом, в адміністративному або судовому порядку (п.56.1). Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору (п.56.18).

Отже, саме наведена норма встановлює можливість досудового порядку вирішення спору, про яку вказує наведена позивачем норма ч. 4 ст. 122 КАС України, але з приводу прийнятих контролюючим органом рішень.

Підпункт 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 ПК України, на який посилається позивач, визначає право платника податків оскаржувати бездіяльність контролюючого органу у відносинах, що виникають у сфері справляння податків і зборів, втім не передбачає адміністративного порядку реалізації такого права. Інші положення Податкового кодексу України такий порядок також не встановлюють.

Отже суд першої інстанції правильно зазначив, що приписи ч.4 ст. 122 КАС України в даному випадку застосуванню не підлягають.

Одночасно суд апеляційної інстанції вважає прийнятним врахування судом першої інстанції правової позиції Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 480/340/20, що строк звернення до суду із вимогами, спрямованими на захист та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку із списанням безнадійного податкового боргу, визначений у частині першій статті 122 КАС України і становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції не встановлено моменту, з якого в даному випадку слід обчислювати строк звернення до суду з позовними вимогами про оскарження бездіяльності відповідача у відносинах, що виникають у зв`язку із списанням безнадійного податкового боргу, не враховано, що бездіяльність за своєю суттю є триваючим правопорушенням, тому визначальним є встановлення моменту, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, спричинених такою бездіяльністю.

Як вказує позивач в позовній заяві та поданій суду першої інстанції заяві щодо усунення недоліків, податковий борг з податку на додану вартість в сумі 2200182,09 грн. обліковується за підприємством станом на 01.07.2022 і повинен був списаний не пізніше 09.08.2022, втім станом на 15.11.2022 такий борг як безнадійний податковий орган не списав, а стягнув з підприємства суму податку на додану вартість в розмірі 747071,00 грн. в рахунок погашення безнадійного податкового боргу.

Отже позивач фактично оскаржує до суду бездіяльність податкового органу, яка відбулась станом на 09.08.2022, коли податковий орган не здійснив списання безнадійного податкового боргу в сумі 2200182,09 грн., що обліковується станом на 01.07.2022, тому висновок суду першої інстанції, що про ймовірне порушення своїх позивач повинен був дізнатись ще у 2017 році, внаслідок чого пропустив строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, є помилковим, не відповідає суті оскаржуваної позивачем бездіяльності, яка продовжувала тривати і після 2017 року.

Також суд першої інстанції, повертаючи адміністративний позов, залишив поза увагою той факт, що позивач в поданому суду позові оскаржує не тільки означену вище бездіяльність відповідача, а і дії відповідача щодо стягнення сплачених позивачем грошових коштів в розмірі 747071,00 грн. в рахунок погашення безнадійного податкового боргу з податку на додану вартість, які вчинені відповідачем в період з 01.07.2022 по 15.11.2022.

Як вбачається, такі вимоги позивача охоплюють певний період, який знаходиться в межах законодавчо встановленого строку для звернення до суду за захистом порушеного права.

Повертаючи адміністративний позов ухвалою від 14.12.2022, суд першої інстанції вказаних обставин не врахував, що свідчить про те, що оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо встановлено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Наведене вище є підставою для скасування ухвали суду про повернення адміністративного позову з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 320, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№55)» задовольнити .

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі № 280/6558/22 скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко