Справа № 480/7799/22
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2023 року Справа № 480/7799/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/7799/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління "Центр надання адміністративних послуг м. Суми" Сумської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування зняття з реєстрації місця проживання, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( далі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Управління "Центр надання адміністративних послуг м. Суми" Сумської міської ради (далі - Управління «ЦНАП у м.Суми»), третя особа - ОСОБА_2 , і просить суд визнати протиправним та скасувати зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" Сумської міської ради, відображене у заяві ОСОБА_2 від 21.10.2022 та зобов`язати Управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" Сумської міської ради поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 21.10.2022 відділом Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми Сумської міської ради він був знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Вважає дії Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми Сумської міської ради щодо зняття мене з реєстрації місця проживання протиправними, оскільки на час реєстрації місця його проживання за вказаною адресою, тобто на момент 31.05.2016, діяв Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні № 1382-ІУ від 11.12.2003, положення ст.7 якого, так як і положення підзаконних нормативно- правових актів у сфері правового регулювання реєстрації місця проживання такої підстави для зняття з реєстрації місця проживання, як заява власника, серед підстав для зняття з реєстрації місця проживання особи, передбачено не було. У подальшому 05.11.2021 був прийнятий Закон України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" № 1871 -IX, яким ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні була виключена із цього Закону. При цьому саме новим законом - Законом України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні врегульований і новий порядок реєстрації місця проживання (перебування), в тому числі й у електронній формі, а також новий порядок зняття особи з реєстрації місця проживання.
Відтак, позивач вважає, що цим Законом були порушені його конституційні права, зокрема, право на житло, якого він був позбавлений, чим була порушена ст.22 Конституції України. На переконання позивача, новий закон має поширюватися лише на осіб, що були зареєстровані у житлових приміщеннях після його вступу у дію, а оскільки він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ще з 2016 року, у даному випадку застосуванню підлягає той закон матеріального права, що діяв на момент його реєстрації місця проживання. За таких обставин позивач вважає, що дії відповідача є протиправними та просить суд поновити реєстрацію його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 480/7799/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління "Центр надання адміністративних послуг м.Суми" Сумської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування зняття з реєстрації місця проживання, зобов`язання вчинити дії.
У відзиві на позовну заяву відповідач, заперечуючи проти задоволення позову зазначає, що Управління «ЦНАП у м. Суми», як суб`єкт владних повноважень, вправі прийняти рішення про відмову в реєстрації місця проживання виключно з підстав, передбачених законом. Звертає увагу суду на те, що у органу реєстрації не було законних підстав у відмові від зняття з зареєстованого/задекларованого місця проживання ОСОБА_1 за заявою власника ОСОБА_2 , а тому просить відмовити у задоволенні позову.
Позивач у відповіді на відзив зазначає, що доводи відповідача є необґрунтованими, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що всупереч принципу верховенства права при знятті його з реєстрації місця проживання відбулося звуження обсягу його права, зокрема права на житло. На переконання позивача, у даній адміністративній справі застосуванню підлягає закон, який діяв на момент його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , тобто Закон України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, який має застосовуватися й щодо зняття з реєстрації, оскільки саме цей нормативно-правовий акт поширюється на спірні правовідносини сторін.
У наданих суду письмових поясненнях, третя особа ОСОБА_2 зазначає, що при зверненні його до відповідача із заявою, як власника житла, про зняття особи із зареєстрованого місця проживання за відповідною формою, з огляду на положення статті 12 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрацію місця проживання в Україні», відповідач діяв в межах своїх повноважень та вчинив законні дії, без порушення норм законодавства України. Відтак, вважає. що підстави для задоволення позову відсутні.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 належний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності в розмірі однієї цілої частки, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.46-47).
Позивач ОСОБА_1 з 31.05.2016 був зареєстрований в житловому будинку, належному на праві приватної власності ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .
21.10.2022 ОСОБА_2 , як власником житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , подано заяву про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 і відповідно органом реєстрації - управлінням «ЦНАП у м.Суми» прийнято рішення про зняття останнього з реєстрації місця проживання.
Не погодившисьі із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6)розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 2 статті 4, частини 1 статей 9 і 11, частини 8 статті 18, частин 5 та 7 статті 21, частини 2 статті 22, частин 4 та 6 статті 24 і частин 3 та 7 статті 26 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265 затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) (далі - Порядок № 265), який визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" передбачено, що орган реєстрації - це виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи.
Таким чином, Управління «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми» є органом державної влади, на який указаним Законом покладено виконання функцій органу реєстрації.
Відповідно до п. п. 11, 12 ч. 1 статті 2 указаного Закону, реєстраційна дія - це внесення органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), зняте з реєстрації місце проживання, задеклароване місце проживання/виключення з реєстру територіальної громади інформації про задеклароване місце проживання, скасування реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання (перебування)/задекларованого місця проживання/зміненого місця проживання (перебування) з подальшою передачею таких відомостей до відомчої інформаційної системи. Реєстраційна дія є завершеною після отримання органом реєстрації підтвердження про внесення відповідної інформації до відомчої інформаційної системи;
- реєстрація місця проживання (перебування) особи - це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.
Частиною 1 ст. 28 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" передбачено, що орган реєстрації здійснює:
1) формування та ведення реєстру територіальної громади;
2) реєстраційні дії та внесення інформації за результатами їх вчинення до відповідного реєстру територіальної громади;
3) передачу інформації про реєстраційну дію до відомчої інформаційної системи з подальшим внесенням інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 цього Закону, на вказані відносини поширює свою дію також Закон України "Про адміністративні послуги".
Пунктом 1 ст. 1 Закону України "Про адміністративні послуги" від 06.09.2012 №5203-VI передбачено, що адміністративна послуга - це результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або здійснення обов`язків такої особи відповідно до закону.
Як зазначено вище, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" управління «Центр наданні адміністративних послуг у м.Суми» є органом реєстрації, на який згідно зі ст. 28 указаного Закону покладено повноваження щодо здійснення відповідних реєстраційних дій.
Відповідно до пп.2 п.1 статті 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.
За приписами ст. 12 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" орган реєстрації приймає рішення про відмову у знятті із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, якщо
1) особа подала не в повному обсязі передбачені цим Законом документи (відомості) або документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, є недійсним;
2) відомості реєстру територіальної громади не відповідають відомостям у поданих особою документах або відомостях;
3) за зняттям із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів.
Зазначений перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Отже, Управління «ЦНАП у м.Суми», як суб`єкт владних повноважень, має право прийняти рішення про відмову в реєстрації місця проживання виключно з підстав, передбачених законом.
Враховуючи вищезазначене, обставини справи, та керуючись нормами ст. 12 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", суд дійшов висновку про те, що у відповідача, як органу реєстрації, не було законних підстав для відмови у знятті з зареєстованого/задекларованого місця проживання ОСОБА_1 за заявою власника ОСОБА_2 , а тому позовні вимоги є не необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо посилання позивача у даній справі на те, що на час реєстрації його місця проживання діяли положення, зокрема статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» від 11.12.2003 № 1382-IV (зі змінами), є необгрунтованими, у зв`язку з тим, що підпунктом 8 пункту 11 Розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрацію місця проживання в Україні» від 05.11.2021 №1871-IX (зі змінами), зокрема статті 6-7 Закону № 1382-IV виключено.
Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи зазначену позицію Європейського суду з прав людини, суд надав відповідь на всі аргументи сторін, які мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, а також те, що при розгляді справи судом не встановлено порушення відповідачем приписів законодавства при вчиненні спірної реєстраційної дії, суд не вбачає підстав для задоволення позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що у зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат (судовий збір) відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління "Центр надання адміністративних послуг м. Суми" Сумської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування зняття з реєстрації місця проживання, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька