Справа № 360/535/22
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року справа №360/535/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В., Казначеєв Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року у справі № 360/535/22 (головуючий суддя І інстанції Тихонов І.В.), складеного в повному обсязі 26 вересня 2022 року, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому, з урахуванням уточнених вимог, позивач просить:

-визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду в Луганській області від 21.09.2021 № 33 про відмову у призначенні пенсії протиправним;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Луганській області здійснити дії - врахувати періоди роботи з 27.08.1979 по 23.01.1990 включно до загального страхового стажу та призначити пенсію за віком згідно заяви позивача від 14.09.2021.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 21.09.2021 № 33, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2021 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до загального страхового стажу періоду роботи з 27.08.1979 по 10.05.1982, з 30.07.1984 по 06.11.1984, з 04.12.1984 по 24.11.1986, з 03.12.1986 по 01.08.1988, з 08.08.1988 по 23.01.1990, з 21.02.1990 по 01.09.1990, з 25.04.1991 по 25.05.1994. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року у справі № 360/535/22, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що стаття 62 Закону 1788 встановлює, що основним документом для підтвердження стажу роботи є трудова книжка

В порушення п. 2.2. Інструкція №162 та оскільки дата заповнення дублікату трудової книжки є 19.09.1990, періоди роботи з 27.08.1979 по 10.05.1982, з 30.07.1984 по 06.11.1984, з 04.12.1984 по 24.11.1986, з 03.12.1986 по 01.08.1988, з 08.08.1988 по 23.01.1990, з 21.02.1990 по 01.09.1990, до страхового стажу зараховані не були.

За результатами розгляду заяви позивача заявнику відмовлено в призначенні пенсії за віком на загальних умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, визначеного нормами частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Сторони в судове зсідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу № 360/535/22, однак листом від 18.01.2023 року суд першої інстанції повідомив про відсутність можливості надати справу в паперовому вигляді у зв`язку з тим, що справа в паперовому вигляді відсутня. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджено копіями паспорту громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Позивач 14.09.2021 звернувся до відділу обслуговування громадян №8 Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 21.09.2021 № 33 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування оскаржуваного рішення відповідачем зазначено, що загальний стаж роботи позивача складає 16 років 09 місяців 17 днів, що недостатньо для призначенні пенсії за віком згідно із п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До загального стажу позивача не зараховано періоди роботи з 27.08.1979 по 10.05.1982, з 30.07.1984 по 06.11.1984, з 04.12.1984 по 24.11.1986, з 03.12.1986 по 01.08.1988, з 08.08.1988 по 23.01.1990, з 21.02.1990 по 01.09.1990, оскільки дата заповнення дублікату трудової книжки є 19.09.1990, тобто пізніше ніж період роботи, що порушує вимоги п.2.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, яка затверджена постановою державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 року №162. А також не зарахована робота в колгоспі в 1991 1994 роках, оскільки не підтверджено довідкою про кількість фактично відпрацьованих днів.

Не погоджуючись із діями відповідача позивач звернувся до суду.

Приймаючи спірне рішення суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на зарахування до страхового стажу періодів роботи, що зазначені у трудовій книжці має бути відновленим із зобов`язанням повторно розглянути заяву про призначення пенсії

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до положень частини першої статті 1 № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Законом № 1058-IV визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Приписами ст. 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

При цьому, суд зазначає що положеннями статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначене узгоджується з положеннями статті 48 Кодексу законів про працю України.

Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Судами встановлено, що згідно з дублікатом трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 19.09.1990, вбачається, що позивач у період:

з 27.08.1979 по 10.05.1982 працював (мовою оригіналу) в Вышгородском опытном заводе «Карат»;

з 30.07.1984 по 06.11.1984 працював (мовою оригіналу) в Вышгородском опытном заводе «Карат»;

з 04.12.1984 по 24.11.1986 працював (мовою оригіналу) в Овоще-молочном совхозе «Бучанский»;

з 03.12.1986 по 01.08.1988 працював (мовою оригіналу) в санатории профилактории «П-Водица»;

з 08.08.1988 по 23.01.1990 працював (мовою оригіналу) в Госкомнефтепродукте УССР Проектно-строительном объединении «Укрнефтепродуктстрой»;

з 21.02.1990 по 01.09.1990 працював (мовою оригіналу) в В-Дубечанский ЛХЗ Киевского облобъединения «Киевлес»;

з 25.04.1991 по 25.05.1994 працював в колгоспі «Рудьківський».

Записи містять всі необхідні реквізити та відомості про накази, на підставі яких їх внесені, а також завірені печаткою підприємства.

Інші періоди роботи не є спірними, тому судом не досліджуються.

Також, на підтвердження спірного періоду роботи у Публічному акціонерному товаристі «Карат» з 27.08.1979 по 10.05.1982 та з 30.07.1984 по 06.11.1984 позивач надав архівну довідку від 15.11.2021 №05-07/458.

На підтвердження періоду роботи у колгоспі «Рудьківський» з 25.04.1991 по 25.05.1994 позивач надав довідку від 28.10.2021 №175, яка підтверджує кількість фактично відпрацьованих днів. Відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом №58 від 29.07.1993 Міністерства соціального захисту населення, Міністерства юстиції України, Міністерства праці України, зареєстровано в юстиції України 17.08.1993 за №110, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Оглядом трудової книжки позивача встановлено, що записи про періоди роботи з 27.08.1979 по 10.05.1982, з 30.07.1984 по 06.11.1984, з 04.12.1984 по 24.11.1986, з 03.12.1986 по 01.08.1988, з 08.08.1988 по 23.01.1990, з 21.02.1990 по 01.09.1990 містять печатки підприємств, дату та номер наказу, на підставі якого прийнято та звільнено позивача та підпис посадової особи підприємства.

Однак, як встановлено судом, дата заповнення дублікату трудової книжки є 19.09.1990, тобто пізніше ніж період роботи позивача.

При цьому, як вже зазначено вище, пунктом 2.3 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах. Відтак суд не погоджується із доводами відповідача щодо неврахування спірного періоду трудового стажу позивача вказаного у його трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Відтак, посилання апелянта на наявність недоліків у трудовій книжці є неприйнятними.

Окрім того, відповідач не ставить під сумнів відомості, які занесені до трудової книжки щодо трудової діяльності позивача. Судом, в свою чергу, не встановлено будь - яких виправлень або неточностей у записах трудової книжки позивача за спірний період, а отже такий період підлягає зарахуванню до його страхового стажу.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідач безпідставно не зараховує до страхового стажу період його роботи з 27.08.1979 по 10.05.1982, з 30.07.1984 по 06.11.1984, з 04.12.1984 по 24.11.1986, з 03.12.1986 по 01.08.1988, з 08.08.1988 по 23.01.1990, з 21.02.1990 по 01.09.1990.

Також судом встановлено, що періоди роботи з 1991-1994 роки в колгоспі «Рудьківський» не були зараховані відповідачем з тих причин, що не підтверджено довідкою про кількість фактично відпрацьованих днів.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно довідки № 175 від 28.10.2021, виданої ПАТ «Рудьківське», позивач з 25.04.1991 по 25.05.1994 перебував членом колгоспу ПРАТ «Рудьківське» та вказані вихододні за цей період: 217 в 1991 році, 288 в 1992 році, 282 в 1993 році та 113 вихододнів в 1994 році, що свідчить про його роботу та про кількість фактично відпрацьованих днів в колгоспі у дані періоди.

Отже, відомостями трудової книжки НОМЕР_2 від 19.09.1990 та довідкою № 175 від 28.10.2021 підтверджено факт роботи позивача та кількість фактично відпрацьованих днів в колгоспі «Рудьківське» з 1991 по 1994 роки, тому період з 25.04.1991 по 25.05.1994 також має бути зарахований позивачу повністю.

За таких обставин, відповідач необґрунтовано та безпідставно, всупереч вимогам законодавства в сфері пенсійного забезпечення, не зарахував повністю до страхового стажу позивача період його роботи з 25.04.1991 по 25.05.1994 в колгоспі «Рудьківське».

04 січня 2021 року позивачу виповнилося 60 років. За приписами ст. 26 Закону №1058-ІV після досягнення 04.01.2021 року віку 60 років ОСОБА_1 набув право на призначення пенсії за наявності страхового стажу - не менше 28 років. З урахуванням спірних періодів роботи, що підтверджені записами його трудової книжки, а також зарахованих відповідачем до загального стажу періодів, позивач має загальний трудовий стаж понад 28 років, отже беззаперечне право на призначення пенсії відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки наявність підстав для зарахування спірних періодів свідчить про те, що позивач дійсно має страховий стаж понад 28 років, на день звернення з заявою про призначення пенсії, який підтверджено належними доказами, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 21.09.2021 № 33 є протиправним та має бути скасоване судом.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд першої інстанції дійшов доцільного висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 21.09.2021 № 33, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи з 27.08.1979 по 10.05.1982, з 30.07.1984 по 06.11.1984, з 04.12.1984 по 24.11.1986, з 03.12.1986 по 01.08.1988, з 08.08.1988 по 23.01.1990, з 21.02.1990 по 01.09.1990, з 25.04.1991 по 25.05.1994 та повторно розглянути заяву позивача від 14.09.2021 про призначення пенсії за віком.

Інші доводи апеляційної скарги є неприйнятними та спростовуються висновками суду першої інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року у справі № 360/535/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2023 року.

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв