Справа № 208/2523/23
Суддя: Сушкова Л. І.
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/2523/23
№ провадження 2-а/208/38/23
РІШЕННЯ

Іменем України

03 квітня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Сушкової Л.І.,

при секретарі Дарчук М.І.,

за участю представника Заводського відділу у м.Кам`янське ГУ ДМС України у Дніпропетровські області Берковської Л.Г.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали адміністративної справи за позовною заявою Заводського відділу у м.Кам`янське ГУ ДМС України у Дніпропетровські області в інтересах якого діє Берковська Л.Г. до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України громадянки Російської Федерації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Представник Заводського відділу у м.Кам`янське ГУ ДМС України у Дніпропетровські області Берковська Л.Г., звернулась до суду з позовною заявою до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України громадянки Російської Федерації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - смт. Ізьяю, Республіка Комі, АССР, востаннє прибула до України 08.08.2014 р. з Російської Федерації, та з того часу з України не виїжджала.

Джерела права:

Згідно до вимог п. 2 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Згідно діючого законодавства України, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі Закон).

Положеннями ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону, встановлено що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений в статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно до ч.16 ст.4 вищевказаного Закону, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України затвердженого КМУ від 15 лютого 2012 р. №150 (далі Порядок), а саме пп. 2 п. 2 встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Положеннями п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», закріплено, що нелегальний мігрант це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 вищезазначеного Закону, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150 (далі Інструкція) терміни «примусове повернення» та «примусове видворення» означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.

Відповідно до абзацу першого ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Виклад обставин по суті:

29.03.2023 року Заводським відділом у м. Кам`янському ГУДМС у Дніпропетровській області отримано подання Управління міграційного контролю Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області 29.03.2023 року № 4/2-549, де зазначено, що згідно отриманої інформації від Південно-Східного міжрегіонального управління з питань кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, відносно іноземних громадян, які відбувають покарання, встановлено, що 03.04.2023 з Державної установи «Кам`янська виправна колонія № 34» звільняється гр. Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджена 12.03.2008 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.302 КК України, до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; засуджена 27.01.2009 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.185 КК України, до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; засуджена 25.07.2019 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.303 КК України, до 4 років позбавлення волі.

З урахуванням вищезазначеного, в поданні Управління міграційного контролю ГУНП в Дніпропетровській області від 29.03.2023 року № 4/2-549, вказується на те, що у зв`язку з суспільно небезпечними діяннями та можливістю продовження скоєння кримінальних правопорушень на території України щодо громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно на підставі вимог ст.26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» прийняти рішення згідно чинного законодавства України.

21.02.2023 р. представником Державної установи «Кам`янська виправна колонія № 34» на адресу Заводського відділу у м. Кам`янському ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було надано характеристику, автобіографію та довідку з фото засудженої ОСОБА_1 , копію паспорта громадянки Російської Федерації НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , виданого 30.06.2011 р., терміном дії до 30.06.2016 р. (копії яких додаються).

З інформації, яку надала ОСОБА_1 , в Автобіографії від 20.02.2023 р. (копія Автобіографії від 20.02.2023 додається), Відповідач прибула на територію України у 1991 році. Навчалась у ДСШ № 22 м. Мелітополь, потім вступила до педагогічного університету м. Мелітополя, який не закінчила. Останнє місце проживання в Україні - АДРЕСА_1 .

10 жовтня 2014 року гр. ОСОБА_1 вступила в шлюб на території України, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (копія додається), на підставі шлюбу змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , але паспорт громадянки Російської Федерації виданий на ім`я ОСОБА_1 у зв`язку зі зміною прізвище Відповідач не обміняла.

Відповідно до Ухвали Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 18.11.2021 року по справі № 208/9344/21 суд ухвалив прізвище засудженої 25.07.2019 року Індустріальним райсудом м.Дніпропетровська ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відбуває покарання в державній установі «Кам`янська виправна колонія № 34» вважати - «Новікова».

В минулому громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 також неодноразово засуджена за відповідними вироками судових органів України.

Вищевказана інформація підтверджується відомостями, що містяться в характеристиці виданої начальником відділення СПС «Кам`янської виправної колонії № 34» на засуджену ОСОБА_1 , узгодженої начальником державної установи «Кам`янська виправна колонія № 34». Копії зазначених документів додаються.

За обліками інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», встановлено, що відомості про перетин державного кордону громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у напрямках виїзд-в`їзд відсутні (роздруківка веб-інтерфейсу інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан»)

У паспорті громадянки Російської Федерації НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , дата видачі 30.06.2011 р., терміном дії до 30.06.2016 р. проставлена відмітка про перетин кордону на КПП «Харків-пасажирський» 08.08.2014 року у напрямку «В`їзд».

За обліками Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС у Дніпропетровській області, громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не зверталась. Інформація щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, отримання або скасування дозволу на імміграцію, документування посвідкою на тимчасове/постійне проживання відносно Відповідача відсутня.

Отже, зважаючи на те, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибула на територію України у 1991 році, що підтверджується Автобіографією наданою Відповідачем 20.02.2023 р., згідно обліків інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України «Аркан», відсутні відомості про перетин державного кордону у напрямках виїзд-в`їзд Відповідачем, у паспорті громадянки Російської Федерації НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , дата видачі 30.06.2011 р., терміном дії до 30.06.2016 р. проставлена відмітка про перетин кордону на КПП «Харків-пасажирський» 08.08.2014 року у напрямку «В`їзд», а також, враховуючи вимоги частини 16 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та підпункту 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150 Заводським відділом у м. Кам`янському Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області встановлено, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухилилась від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, чим порушила законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, та перейшла на нелегальне положення в Україні.

З метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (у громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 відсутні підстави для перебування на території Україні, виключний перелік яких визначено статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства») та разом з цим, зважаючи на наявність обґрунтованих підстав вважати, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухилятиметься від виконання прийнятого відносно неї рішення про примусове повернення, Заводським відділом у м. Кам`янському Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийнято рішення про примусове видворення за межі України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до абзацу першого частини 1 статті 30 Закону № 3773-VI.

Зважаючи на викладені вище фактичні обставини, та враховуючи вимоги чинного законодавства, позивач звертає увагу суду на наступні обставини щодо громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , а саме:

- тривалий час перебуває на території України, без законних підстав (граничний термін перебування в Україні закінчився у 2014 році), у паспорті громадянки Російської Федерації НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , дата видачі 30.06.2011 р., терміном дії до 30.06.2016 р. проставлена відмітка про перетин кордону на КПП «Харків-пасажирський» 08.08.2014 року у напрямку «В`їзд» - за тривалий час перебування на території України, без законних на те підстав, не вживала заходів для легалізації свого перебування в Україні;

- дії вчинені Відповідачем на території України, суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України, охорони громадського порядку, захисту прав і законних інтересів громадян України (неодноразово притягалась за відповідними вироками судових органів до кримінальної відповідальності за злочини, вчинені в Україні);

- за інформацією, яка міститься в поданні від 29.03.2023 року № 4/2-549 Управлінням міграційного контролю ГУНП в Дніпропетровській області можливе продовження скоєння Відповідачем суспільно небезпечних діянь та кримінальних правопорушень на території України;

- відсутні законні підстави для перебування на території України, та відповідно, відсутня можливість легального працевлаштування в Україні, а отже, відсутні законні джерела прибутку в Україні, у зв`язку з чим Відповідач самостійно територію України не покине.

Наявність вищевказаних обставин створює обґрунтовані підстави вважати, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно якої прийнято рішення про примусове видворення з України, ухилятиметься від виконання цього рішення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик її втечі та продовження подальшого кримінального життя на території України.

Зважаючи на те, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно якої Заводським відділом у м. Кам`янському Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийнято рішення про примусове видворення, тривалий час перебуває на території України без законних підстав та не вживає належних заходів для самостійного залишення території України, продовжує протягом тривалого часу (а саме, з 2008 року по 2019 рік) скоювати кримінальні правопорушення та суспільно небезпечні діяння на території України, не має законних джерел прибутку в Україні, з урахуванням чого існує ризик її втечі та продовження подальшого кримінального життя на території України, у Заводського відділу у м. Кам`янському Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області наявні обґрунтовані підстави вважати, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик її втечі, наявні підстави для звернення з позовною заявою про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, передбачені положеннями частини 3, частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI, абзаців першого та другого частини 1, частини 11 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, положеннями підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини від 04.11.1950 року (в чинній редакції Конвенції від 01.08.2021), ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (в чинній редакції Закону від 13.03.2006).

Громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вчинила порушення законодавства України про правовий статус іноземців, відсутній документ, що дає право на виїзд з України (термін дії паспортного документа іноземця (паспорта громадянина Російської Федерації) серії НОМЕР_1 виданого ім`я ОСОБА_1 , дата видачі 30.06.2011 р. компетентним органом влади країни громадянської належності Відповідача, закінчився 30.06.2016 року, що також є підставою для подання до суду позовної заяви про застосування судом до іноземця заходів затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, відповідно до вимог частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наявність вищевикладених обставин, створює підстави для затримання Відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, що передбачено положеннями частини 3, частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI, абзаців першого та другого частини 1, частини 11 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, положеннями підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини від 04.11.1950 року (в чинній редакції Конвенції від 01.08.2021), ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (в чинній редакції Закону від 13.03.2006), у зв`язку з чим, Заводський відділ у м. Кам`янському Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звертається до суду з даною позовною заявою.

Згідно до абзацу четвертого пункту 3 частини 1 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України.

Положеннями пункту 3 частини 5 статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України, також, передбачено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.

Відповідно до вимог пункту 11 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, підтверджує, що Заводським відділом у м. Кам`янському Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив, затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації для забезпечення подальшого примусового видворення. Вирішити питання щодо негайного виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача, Заводського відділу у м.Кам`янське ГУ ДМС України у Дніпропетровські області Берковська Л.Г. у судовому засіданні позов підтримла та просила його задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідачка, ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 288 КАС України передбачено, що позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Нормативною базою, що регулює правила перебування в Україні, питання примусового повернення та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства з України є Конституція України, Закони України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Закон України «Про імміграцію», Кодекс України про адміністративні правопорушення, постанова Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», наказ Міністерства внутрішніх справ України від 28 серпня 2013 року № 825 Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, спільний наказ Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 Про затвердження Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі Інструкція№353/271/150), наказ Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141 Про затвердження Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та інші нормативно правові акти.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон).

Законні підстави перебування на території України для іноземців та осіб без громадянства встановлені статтею 4 Закону.

Відповідно до Конституції України іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах, умови яких встановлюються спеціальним законодавством про статус іноземців та осіб без громадянства, перебувають в Україні, наділені такими ж правами та обов`язками, як і громадяни України.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону, іноземець це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Пунктом 14 статті 1 Закону визначено, що іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України є нелегальним мігрантом.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону, нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

У разі якщо іноземець або особа без громадянства перебуває в Україні не на законних підставах або порушує чинні нормативно-правові акти, до них можуть бути застосовані примусові заходи, встановлені законодавством України.

Положення Закону встановлює такі види примусових заходів, які можуть бути застосовані до іноземців та осіб без громадянства, як примусове повернення і примусове видворення.

Тобто, наявність прав іноземців та осіб без громадянства прямо пов`язана із законністю їх перебування на території України, в випадку порушення ними встановлених державою умов перебування, останні несуть відповідальність.

У разі виявлення іноземців або осіб без громадянства, які не мають підстав для перебування в Україні, або строк дії таких підстав закінчився, такі особи підлягають притягненню до адміністративної відповідальності за статтею 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), після чого вони можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну. У разі невиконання рішення про примусове повернення, матеріали скеровуються до суду для винесення рішення про примусове видворення.

Статтею 26 Закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Громадянку РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - смт.Ізьяю, Республіка Комі, АССР, паспорт громадянки Російської Федерації, серії НОМЕР_1 , виданого 30.06.2011 р. на ім`я ОСОБА_1 , терміном дії до 30.06.2016 р. статус біженця їй не надано, в процедурі отримання статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту в Україні не перебуває, тобто відсутні підстави за яких примусове видворення не застосовується (частина 8 статті 26 та частина 8 статті 30 Закону).

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Згідно пункту 12 Розділу Інструкції № 141 іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Аналіз наведених норм чинного законодавства та приписи ст. 289 КАС України дає підстави вважати, що клопотання про затримання щодо іноземця може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі. Тобто рішення суду про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Таким чином, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що у відповідача відсутні законні підстави для знаходження на території України, у відповідача коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, а тому у добровільному порядку до теперішнього часу відповідач територію України не покинув та продовжує порушувати міграційне законодавство України, існує ризик перешкоджання видворенню за межі території України, оскільки у нього відсутні документи на право перебування на території України, з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався. Не навчається та не працює, не має постійного заробітку. Крім цього, незаконний перетин ним державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчить про те, що останній порушив вимоги ст. ст.4,9,16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч.3 ст.29 цього ж Закону підлягає примусовому видворенню.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги Заводського відділу у м.Кам`янське ГУ ДМС України у Дніпропетровські області є законними, обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, суд вважає необхідним роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст. 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які відповідно до рішення суду підлягають примусовому видворенню за межі України, відшкодовують витрати, пов`язані з видворенням, в установленому законом порядку. Якщо зазначені іноземці та особи без громадянства не мають коштів для відшкодування витрат, пов`язаних із видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 371 КАС України, рішення суду в частині примусового видворення відповідача підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 26, 124 Конституції України, ст.ст. 23, 30-32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 9, 241-246, 250, 255, 288, 371 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Заводського відділу у м.Кам`янське ГУ ДМС України у Дніпропетровські області в інтересах якого діє Берковська Л.Г. до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України громадянки Російської Федерації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Громадянку Російської Федерації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. Ізьяю, Республіка Комі, АССР, паспорт громадянки Російської Федерації НОМЕР_1 , виданого 30.06.2011 р. на ім`я ОСОБА_1 , терміном дії до 30.06.2016 р., затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців, з метою ідентифікації для забезпечення подальшого примусового видворення.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сушкова Л. І.