Справа № 120/10740/22
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 березня 2023 р. Справа № 120/10740/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

21.12.2022 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач).

У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 20.03.2020 № 36 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати відповідача призначити пенсію відповідно п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 16.03.2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням від 20.03.2020 № 36 йому відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи за вислугу років. При цьому відповідачем не зараховано до стажу період роботи з 01.10.2016 по 13.01.2017 і причиною для цього стало відсутність інформації про сплату роботодавцем страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення від 20.03.2020 позивач вважає протиправним, оскільки період роботи на посадах, які надають право на пенсію за вислугу років, підтверджується записами в трудовій книжці та довідками ТОВ "Донецький металургійний завод" від 12.04.2022 № 08/31-241, № 08/31-243.

Тому, з метою захисту свої прав звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою від 26.12.2022 позовну заяву залишено без руху із встановленням строку для усунення її недоліків.

11.01.2023 до суду надійшла заява позивача про усунення, вказаних в ухвалі від 26.12.2022, недоліків.

Ухвалою від 20.01.2023 відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Крім, того відповідачеві встановлено 15 - ти денний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також витребувано в Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області належним чином засвідчені копії або оригінал матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1

03.02.2023 від Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві відповідач зазначає, що до стажу не зараховано період роботи з 01.10.2016 по 13.01.2017, оскільки згідно відомостей в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня сплата страхових внесків. За підрахунком відповідача, страховий стаж за наданими документами складає 34 роки 0 місяців 8 днів, спеціальний стаж роботи - 12 років 5 місяців 16 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років. Тому, відповідач вважає, що право на призначення пенсії за вислугу років у позивача відсутнє.

У відзиві відповідач заявив клопотання про залучення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області як другого відповідача у справі. Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області мотивує клопотання тим, що його доступ до електронної пенсійної справи позивача є тимчасовим та після прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області втратило можливість вчиняти будь - які дії з електронною пенсійною справою позивача.

Щодо вказаного клопотання суд зазначає, що відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 № 22-1 за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Дійсно за п. 4.10 Порядку, після прийняття відповідного рішення електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи.

Однак, суд зауважує, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та із заявою про призначення пенсії звернувся саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області і спірне рішення прийнято вказаним Головним управлінням. У матеріалах справи відсутня інформація про передачу пенсійної справи до іншого структурного підрозділу Пенсійного фонду чи про взяття позивача на облік у територіальному органі Пенсійного фонду України у Вінницькій області. За цих обставин, у випадку ухвалення позитивного для позивача рішення його виконання у зобов`язальній частині може бути зебезпечено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. Тому й відсутні підстави для залучення до справи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в статусі другого відповідача.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Із копії паспорта громадянина України встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Досягнувши пенсійного віку, 16.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням відповідача від 20.03.2020 № 36 йому відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального страхового стажу. При цьому відповідачем не зараховано до стажу період роботи з 01.10.2016 по 13.01.2017 і причиною для цього стало відсутність інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

За підрахунком відповідача, тривалість загального страхового стажу позивача становила 34 роки 8 днів, а стажу роботи за спеціальністю, що дає право на призначення пенсії за вислугу років - 12 років 05 місяців та 16 днів, при необхідних 12 років та 6 місяців. Відповідачем не враховано до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років період роботи позивача із 01.10.2016 по 13.01.2017 і причиною для цього стала відсутність інформації про сплату роботодавцем страхових внесків.

Копію рішення позивачу надіслано листом Головного управління від 18.10.2022.

Вважаючи рішення відповідача від 20.03.2020 № 36 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років протиправним, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон від 09.07.2003 № 1058-IV).

Статтею 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до пункту 2-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені.

Згідно п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" стало недостатність страхового стажу на роботі, що дає право на призначення вказаного виду пенсії. Відповідачем не зараховано до стажу період роботи з 01.10.2016 по 13.01.2017, із посиланням на відсутність інформації про сплату страхових внесків за цей період.

Відповідно до ст. 1 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За приписами ст. 20 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону № 1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Внаслідок ймовірного невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Надаючи оцінку обставинам цієї справи, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17 липня 2019 року (справа № 144/669/17) та від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), згідно якої, несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

Варто зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є пріоритетним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

При цьому, надання уточнюючих довідок підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Як видно із записів в трудовій книжці позивача у період з 01.12.2004 по 13.01.2017 ОСОБА_1 працював складачем поїздів цехів ЗАТ "Донецьксталь", філія "Металургійний комплекс" ЗАТ "Донецьксталь", філія "Металургійний комплекс" ПрАТ "Донецьксталь" (а.с. 13).

Додатково вказаний період роботи підтверджується довідкою ТОВ "Донецький металургійний завод" від 12.04.2022 № 08/31-243. У довідці зазначено, що ОСОБА_1 повний робочий день у період з 01.12.2004 по 01.02.2007 працював складачем поїздів служби експлуатації залізничного цеху ЗАТ "Донецьксталь"; з 01.02.2007 по 31.10.2010 складачем поїздів служби експлуатації залізничного цеху філії "Металургійний комплекс" ЗАТ "Донецьксталь" та з 01.11.2010 по 13.01.2017 складачем поїздів служби експлуатації залізничного цеху філія "Металургійний комплекс" ПрАТ "Донецьксталь".

У рішенні яке стало предметом оскарження, відповідач не ставить під сумнів належність, допустимість та достовірність вказаних документів, а також вчинених у них записів.

Відтак, оскільки стаж роботи необхідний для призначення пенсії за вислугою років підтверджується записами у трудовій книжці позивача та уточнюючою довідкою, та беручи до уваги висновок про неможливість покладення на позивача відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків, суд доходить висновку про наявність підстав для зарахування спірного періоду з 01.10.2016 по 13.01.2017 до спеціального страхового стажу.

Підсумовуючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 20.03.2020 № 36 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу позивача період, який був спірним у цій справі та призначити позивачу бажану для нього пенсію з огляду на дотримання ним усіх умов встановлених законом, адже за умови зарахування спірного періоду стажу позивача буде достатнім для призначення йому бажаної пенсії.

Отже, вимоги адміністративного позову підлягають задоволенню повністю.

Оскільки ухвалою від 20.01.2023 позивача звільнено від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.03.2020 № 36 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, починаючи з 16.03.2020.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, .

Суддя Богоніс Михайло Богданович