Справа № 320/69/23
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2023-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2023 року Київ № 320/69/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті під час складання постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 08.11.2022 № 344526 до ОСОБА_1 ;

- скасувати постанову від 08.11.2022 № 344526 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 , складену уповноваженою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

19.01.2023 від представника позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій позивач уточняє та викладає позовні вимоги у такій редакції: визнати протиправною постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 08.11.2022 № 344526, складену уповноваженою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті, та скасувати постанову від 08.11.2022 № 344526 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.11.2022 позивач від відповідача поштою отримав оскаржувану постанову, яка належним чином була не завірена та в якій вказано, що позивач допустив порушення абзацу третього частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: виявлена відсутність на момент проведення перевірки договору із замовником транспортних послуг, полісу обов`язкового страхування пасажирів. Позивач зазначив, що 10.09.2022 він їхав ділянкою дороги "Запоріжжя-Н. Каховка" , де підібрав не більше 6 громадян. На контрольному пункті на виїзді з м. Запоріжжя по вул. Оріхівське шосе, 36, при перевірці документів, працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області відносно позивача був складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час проведення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за № 304856, який було підписано позивачем. Позивач не згоден з вищезазначеною постановою, оскільки транспортний засіб "Mercedes-Bens" модель 412D, який належить йому на праві власності, він використовує у власних потребах та не здійснює перевезення пасажирів, тому вважає, що до нього було застосуванно адміністративно-господарський штраф не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, а відтак належить скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Не погоджуючись з аргументами та доводами викладеними у позовній заяві, відповідачем 03.03.2023 було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній не погоджується з доводами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що 10.09.2022 інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, відповідно до направлення на рейдову перевірку від 02.09.2022 № 015357 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів, під час якої був зупинений транспортний засіб "Mercedes-Bens", державний номер НОМЕР_1 , власником якого є позивач та використовувався останнім для здійснення нерегулярних пасажирських перевезень за маршрутом "Запоріжжя-Нова Каховка". При цьому, відповідач звертає увагу суду, що позивач в іншій адміністративній справі наводить аналогічні обставини. Щодо посилання позивача на відсутність пояснень пасажирів, відповідач зауважує, що чинним законодавством під час рейдової перевірки не передбачено запрошувати у пасажирів документи, що ідентифікують їх особу, фіксувати їх персональні дані та відбирати пояснення пасажирів з приводу деталей перевезення. Позивач особисто був ознайомлений з актом проведення перевірки, в графі "пояснення водія про причини порушень" не надав пояснень. Про розгляд справи 01.11.2022 про порушення законодавства про автомобільний транспорт позивач був належним чином повідомлений. Відповідно до вищезазначеного акту від 10.09.2022 № 304856 відповідачем 08.11.2022 було прийнято постанову про застосування до позивача адміністративного-господарського штрафу № 344526 відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" у розмірі 17 000,00 грн. Тому, відповідач вважає постанову правомірною та такою, що відповідає вимогам законодавства України.

Розглянувши позовну заяву, відзив на позов, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований як фізична особа-підприємець 14.03.2002, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 2 025540, основний вид діяльності 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (основний), є власником транспортного засобу "Mercedes-Bens", державний номер НОМЕР_1 .

На підставі направлення на рейдову перевірку від 2 вересня 2022 року №015357 та щотижневого графіку проведення рейдових перевірокпосадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспортіна території Запорізької області у період з 05.09.2022 по 11.09.2022 проведена перевірка щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, про що складено акт від 10.09.2022 № 304856, підписаний водієм ОСОБА_1 без зауважень.

Указаним актом установлено, що під час перевірки виявлено порушення статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" під час надання послуг з нерегулярних перевезень пасажирів за маршрутом Запоріжжя-Н. Каховка перевізник не забезпечив водія документами, а саме: договором з замовником транспортних послуг, страховим полісом пасажирів, передбаченим п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.1996 року № 959, чим порушено статтю 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідач скерував позивачу повідомлення від 04 жовтня 2022 року № 33138/30/24-22 про розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт 1 листопада 2022 року з 10.00 год. до 12.00 год. Позивач повідомлення отримав 8 жовтня 2022 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу від 08.11.2022 № 344526 за відсутність на момент проведення перевірки договору із замовником транспортних послуг, полісу обов`язкового страхування пасажирів, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частин першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000,00 грн.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт".

За змістом частини сьомої статті 6 названого Закону, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, поміж іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Згідно з статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Абзацом 1 п. 8 Положення № 103 визначено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з статтею 5 Закону України "Про автомобільний транспорт" , основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Як встановлено судом, транспортний засіб "Mercedes-Bens", державний номер НОМЕР_1 , на праві власності належить позивачу.

У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної постанови, виходить з того, що він використовував цей автомобіль у власних цілях.

З приводу цього суд зазначає, що за визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт":

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

- автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб);

- автобус - транспортний засіб, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

- автобусний маршрут - шлях проходження автобуса між початковим та кінцевим пунктами з визначеними місцями на дорозі для посадки (висадки) пасажирів;

- автобусний маршрут нерегулярних перевезень - автобусний маршрут, на якому здійснюють нерегулярні пасажирські перевезення;

- нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

В межах спірних правовідносин, позивач є автомобільним перевізником, та 10.09.2022 керував транспортним засобом, що відповідає приписам статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник повинен, зокрема, забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Стаття 7 Закону України "Про страхування" відносить особисте страхування від нещасних випадків на транспорті до обов`язкових видів страхування. Також в цій статті зазначено, що для здійснення обов`язкового страхування Кабінетом Міністрів України встановлений порядок та правила його проведення, форми типового договору, особливі умови страхування, тощо.

На виконання вимог цього Закону, Кабінет Міністрів України своєю постановою № 959 від 14.08.1996 затвердив Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті (далі - Положення № 959). Цим Положенням № 959 визначається порядок здійснення обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті, пасажирів та водіїв.

Пунктом 58 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176, передбачено, що під час здійснення нерегулярних пасажирських перевезень перевізник забезпечує в установленому законодавством порядку страхування пасажирів.

Пунктом 3 Положення № 959 передбачено, що кожному застрахованому пасажиру перевізник, що виступає агентом страховика, видає страховий поліс. Він може видаватись на окремому бланку або міститися на зворотному боці квитка. Оскільки при нерегулярних пасажирських перевезеннях видача квитків не передбачена, відносини між перевізниками та страховиками щодо страхування пасажирів і водіїв визначаються укладеними між ними договорами доручення та договорами страхування.

Окрім того, суд зазначає, що поліс (сертифікат) обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті пасажирів є одним з тих документів, який має пред`явити водій транспортного засобу, що здійснює перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

Перевезення пасажирів автобусами в режимі нерегулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах нерегулярних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг (стаття 35 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Відповідно до п. 55 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 р. № 176 замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з автомобільним перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу.

Договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки (п. 56 Правил). Автомобільний перевізник зобов`язаний зокрема, видавати водіям та іншим працівникам передбачені законом документи (п. 145 Правил). Водій автобуса зобов`язаний, серед іншого, мати із собою і пред`являти для перевірки уповноваженим особам передбачені законодавством документи (п. 147 Правил).

Відповідно до статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи на перевезення пасажирів автобусами для власних потреб:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на автобус, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України.

Таким чином, перелік необхідних документів не є вичерпним, оскільки у статті 48 цього Закону визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

Договір про нерегулярні пасажирські перевезення автобусом укладається між замовником транспортних послуг та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами (стаття 42 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Спірним питанням цієї справи є саме факт використання автомобіля, власником якого є позивач, для нерегулярних пасажирських перевезень чи перевезення пасажирів автобусами для власних потреб.

Згідно з вимогами частин першої, другої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Твердження позивача про те, що метою поїздки були особисті потреби, а наявні у салоні транспортного засобу особи були пасажирами, яким він безоплатно надав свої послуги, на думку суду, є надуманими, не підтверджені належними та допустимими доказами і свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи на свою користь.

Водночас суд підкреслює, що під час перевірки позивач відмовився від надання письмових пояснень, що ним не заперечується.

Інших доказів на підтвердження спірних обставин суду стороною позивача не надано.

Відповідач же довів належними письмовими доказами (графік перевірки, направлення, акт, постанова), про законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд встановив, що позивачем при здійсненні перевірки, не надано відповідачу документів, передбачених статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", які би підтверджували факт, що перевезення пасажирів автобусом здійснювалось для власних потреб, тому суд дійшов висновку, що позивач не довів зазначених в позові обставин щодо змісту спірних правовідносин.

Зокрема у перевізника на момент проведення перевірки відсутній договір із замовником транспортних послуг, який би відповідав вимогам законодавства (містив всі обов`язкові умови) для такого виду перевезень, як нерегулярні перевезення пасажирів, полісу обов`язкового страхування пасажирів, що в свою чергу свідчить про підставність складеного акту перевірки і, відповідно, винесення оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим притягнення позивача до відповідальності за недотримання вимог Закону України "Про автомобільний транспорт".

Постановою КМУ від 8 листопада 2006 рок № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, відповідно до якого державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу. Рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. 27. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

В ході судового розгляду справи, судом не встановлено порушення порядку процедури розгляду справи, за наслідками якої винесено оскаржувану постанову, оскільки відповідачем надано належні та допустимі докази повідомлення позивача про час і місце розгляду справи.

А саме, про дату і час розгляд акту від 10.09.2022 № 304856 на 01.11.2022, позивача було інформовано листом-повідомленням від 04.102022 року №33138/30/24-22, про що свідчить роздруківка з офіційного сайту Укрпошти , яка міститься в матеріалах справи.

З огляду на викладені обставини та норми права, суд дійшов висновку, що позивачем допущено порушення Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", тому оскаржувана постанова від 8 листопада 2022 року №344526 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу прийнята відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з цим відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, належним чином доведено правомірність свого рішення, тоді як позивачем не доведено своєї правової позиції та не спростовано доводи відповідача, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено не на користь позивача, то судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №344526 від 08.11.2022 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.