Справа № 480/2671/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
03 квітня 2023 року Справа № 480/2671/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевченко І.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду через представника звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 в якій просить:
1) визнати протиправним та скасувати пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 4993 від 04.11.2022 в частині яка стосується ОСОБА_1 , яким наказано не виплачувати військовослужбовцю ОСОБА_1 щомісячну премію за жовтень 2022 року;
2) визнати протиправним та скасувати пункт 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 4595 від 04.11.2022 в частині яка стосується ОСОБА_1 , яким наказано не виплачувати військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткову винагороду за жовтень 2022 року;
3) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію за жовтень 2022 року;
4) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за жовтень 2022 року у сумі 93 548 гривень 39 копійок.
Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Так, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти
Відповідно до ч.6 ст.160 КАС України якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті стосовно представника.
Як вбачається з позовної заяви, вона підписана та подана представником позивача, однак в ній не вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків представника позивача, а також ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача.
Також, відповідно ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Однак, позивачем не додано до позовної заяви належним чином звірену копію постанови Дружківського міського Суду Донецької області від 16.12.2022 у справі №229/2415/22, на яку йде посилання в позовній заяві як на доказ, що підтверджує обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Також, відповідно до ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Із позову вбачається, що позивачем фактично заявлено дві вимоги немайнового характеру (визнання протиправним та скасування п.3 наказу № 4993 від 04.11.2022 та визнання протиправним та скасування п.5 наказу № 4595 від 04.11.2022).
Однак, до позову не додано ні документу, що підтверджує сплату судового збору, ні документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
При цьому, у позові позивач вказує, що він є учасником бойових дій, що підтверджується копією відповідної довідки, а тому звільнений від сплати судового збору.
Оцінюючи вказані доводи позивача, суд зазначає наступне.
Так, пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Статус, права, пільги учасників бойових дій встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до частини другої статті 22 якого ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Аналіз пункту 13 частини 1 статті 5 Закону "Про сплату судовий збір" в сукупності з частиною 2 статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.
При цьому, згідно абз.4 ст.18 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни, учасникам війни та постраждалим учасникам Революції Гідності, які одночасно є особами, на яких поширюється чинність цього Закону згідно із статтею 10 цього Закону, видається одне посвідчення за їхнім вибором, у якому робиться відмітка про встановлення іншого правового статусу.
Згідно із п.2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації. У свою чергу відповідно до ст.4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать серед іншого учасники бойових дій.
Тобто, для підтвердження статусу учасника бойових дій особі видається посвідчення з проставленням в ньому відповідної відмітки.
Втім представник позивача на підтвердження набуття позивачем статусу учасника бойових дій надав лише суду довідку Військової частини НОМЕР_1 від 13.01.2023 №318 про безпосередню участь в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Суд наголошує, що надана довідка підтверджує виключно участь ОСОБА_1 в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а не його статус учасника бойових дій.
Відтак, судовий збір за подання цієї позовної заяви не сплачено, а докази на підтвердження наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову відсутні.
Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 №2710-ІХ установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб - 2684 гривні.
Згідно п. п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Тобто, позивачем має бути сплачено за дві вимоги немайнового характеру 2147,20грн.
Також, відповідно до ч.7 ст.161 КАС України до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.
Представник позивача у позові просить, серед іншого, визнати протиправним та скасувати п.5 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2022 №4595. Однак, в порушення вимог ч.7 ст.161 КАС України, представником позивача не додано до позову оскаржуваного наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2022 №4595, натомість додано наказ від 04.11.2022 №4995.
Крім того, відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
При цьому, відповідно до ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Із змісту даних норм слідує, що суд, який вирішує публічно-правовий спір, повинен перевірити коли дізнався позивач про порушення своїх прав чи повинен був дізнатися, чи не пропущено позивачем встановлений строк звернення до суду, якщо так, то чи є в матеріалах позову докази поважності причин його пропуску.
Як вбачається з позову, спірні правовідносини виникли у зв`язку з правомірністю прийняття відповідачем наказів № 4993 від 04.11.2022 та № 4595 від 04.11.2022 в частині невиплати ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за жовтень 2022 року. При цьому, з цим позовом до суду представник позивача звернувся 17.03.2023.
Разом з позовом представник позивача подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій просив поновити строк звернення з позовом до суду. Вказав, що оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 датований 04.11.2022 року, але про нього, як і про іншу інформацію за цим фактом позивач дізнався лише 06 лютого 2023 року, коли його представник - адвокат Мелких Е.М. отримав відповідь на адвокатський запит №1080 від 25.01.2022 р., відправленого на адресу адвоката 28.01.2023 року.
Також, представник позивача у заяві посилається на постанову Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/223, згідно якої у випадку звернення до суду учасника бойових дій є всі законні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Вирішуючи питання щодо визнання поважними причин пропуску строку звернення з позовом до суду та поновлення такого строку, а також оцінюючи доводи поданої заяви представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 233 Кодексу законів про працю України у редакції, яка діяла до 19.07.2022, передбачалось, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (ч.1); у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Втім, Законом України від 01.07.2022 №2352-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин" (далі - Закон №2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, внесено зміни до статті 233 Кодексу законів про працю України.
Приписами частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116), Закон №2352-IX набув чинності 19.07.2022.
Відтак, відповідно до чинного нормативно-правового регулювання на момент звернення до суду з цим позовом, у спорах, пов`язаних з прийняттям на публічну службу, її проходженням, звільненням з публічної служби, у тому числі щодо спорів про належні до виплати суми заробітної плати (грошового забезпечення) та інші виплати, пов`язані з проходженням та звільненням з публічної служби, встановлюється місячний строк.
Представник позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду вказує, що ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав лише 06.02.2023, після отримання наказу від 04.11.2022 на запит адвоката.
Втім, суд зауважує, що питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Верховний Суд у постанові від 19 січня 2021 року по справі № 300/1411/19 зазначив, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Крім того, поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Отже, законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.
Також порівняльний аналіз словоформ дізналася і повинна була дізнатися дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
ОСОБА_1 , отримуючи щомісяця грошове забезпечення, в наступному місяці після неотримання премії та додаткової винагороди за жовтень 2022 року, а саме у листопаді 2022 року, мав можливість дізнатися про причини невиплати грошового забезпечення не у повному обсязі.
Також, як вбачається з матеріалів позовної заяви, представник позивача вже у грудні 2022 року був обізнаний про існування оскаржуваних наказів, оскільки на його запит від 20.12.2022 №28 Військова частина НОМЕР_1 надіслала з а п и т у в а н і витяги з оскаржуваних у цій справі наказів від 04.11.2022.
Відтак, представник позивача вже у грудні 2022 року знав про порушення прав позивача щодо невиплати премії та додаткової винагороди за жовтень 2022 року, втім, до суду звернувся з цим позовом лише 17.03.2023, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.
Крім того, представник позивача не наводить жодних обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість позивача під час проходження військової служби, вчинити дії з метою запобігання пропуску встановленого законом строку (як то запит до керівництва Військової частини НОМЕР_1 щодо отриманих сум належного йому грошового забезпечення, тощо).
Тому посилання представника позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду на те, що позивач дізнався про порушення своїх прав 06.02.2023 суд оцінює критично та вважає їх необґрунтованими.
Враховуючи вищевказане, а також з огляду на зміст позовних вимог, про порушення своїх прав позивач мав реальну можливість дізнатись при отриманні грошового забезпечення за листопад 2022 року, після якого розпочався перебіг місячного строку на звернення до суду. Однак, з позовом до суду позивач через представника звернувся лише 17.03.2023 (згідно дати, вказаної поштовим відділенням зв`язку на конверті), тобто з пропуском місячного строку звернення з позовом до суду.
Щодо посилань представника позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду на постанову Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/223, суд вказує наступне.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22, на яку посилається представник позивача вказав, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Поряд з цим, у цій же постанові Верховний Суд наголосив на тому, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.
Між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий, причинний зв`язок та поновлення строку на подання позовної заяви до суду у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку, щодо того, яким саме чином запроваджені обмеження перешкоджали своєчасно звернутися з позовом до суду.
Натомість представник позивача у заяві про поновлення строку на подання позовної заяви не обґрунтовує, яким чином запровадження воєнного стану в Україні вплинуло на пропуск строку на подання позову саме у цій справі.
Відтак, такі посилання представника позивача суд також вважає необґрунтованими.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з пропуском місячного строку, встановленого ч.5 ст.122 КАС України, для звернення з позовом до суду.
У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч.1 ст. 123 КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Згідно ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись ст. ст. 132, 133, 160, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Недоліки позовної заяви можуть бути усунені позивачем протягом 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом подання до суду:
1) належним чином завірених копій:
- постанови Дружківського міського Суду Донецької області від 16.12.2022 у справі №229/2415/22;
- наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2022 №4595;
2) заяви із зазначенням в ній реєстраційного номеру облікової картки платника податків представника позивача, а також ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача;
3) заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з зазначенням поважності причин пропуску та доказів на їх підтвердження;
4) документу, який підтверджує підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону, з наданням відповідних доказів, або ж оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у загальному розмірі 2147,20грн., який необхідно перерахувати за наступними реквізитами:
Отримувач коштів: ГУК Сум.обл/Сумська МТГ/22030101
Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37970404
Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)
Код банку отримувача (МФО) 899998
Код класифікації доходів бюджету 22030101
Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України; Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Сумський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).
У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде повернута позивачу.
Копію даної ухвали направити особі, що звернулась з позовною заявою.
Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Г. Шевченко