Справа № 400/2249/23
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову в забезпеченні позову
03 квітня 2023 р. № 400/2249/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Артилерійська, 18, м. Миколаїв, 54030,

про:визнання протиправними та скасування постанов від 08.07.2022 ВП №69366313; стягнення моральної шкоди у сумі 1 400 000 грн,
ВСТАНОВИВ:

31 березня 2023 року Військова частина НОМЕР_1 (далі - заявник) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного судку із заявою про забезпечення позову, в якій просить зупинити стягнення у виконавчому провадженні за № 69366313.

На обгрунтування заяви заявник зазначає, що подав до адміністративного суду позовну заяву до державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Леденчука Дмитра Сергійовича про визнання протиправними та скасування постанов Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 08.07.2022 по ВП № 69366313, а також про стягнення виконавчого збору від 08.07.2022 по ВП № 69366313, "позаяк сама постанова про відкриття виконавчого провадження від 08.07.2022 по ВП № 69366313 винесена в порушення ч. 2 ст. 6 Закону № 1404-VIII, оскільки рішення Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 490/3932/18 та виконавчий лист № 490/3932/18, що виданий 30.05.2022 Центральним районним судом м. Миколаєва, якими з військової частини НОМЕР_1 (державний орган) на користь ОСОБА_1 стягується матеріальна шкода в розмірі 48740,81 грн., моральна шкода в розмірі 5000,00 грн. та судові витрати в розмірі 3353,92 грн. є рішеннями про стягнення коштів з державних органів, які в силу ч. 2 ст. 6 Закону № 1404-VIII повинні виконуватись органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів". Заявник вказує, що факт судового оскарження названих вище постанов відповідача у виконавчому провадженні за № 69366313 не зупиняє їх дію та виконання у межах цього виконавчого провадження, а тому подальше вжиття державним виконавцем будь-яких дій в рамках виконавчого провадження може істотно ускладнити або унеможливити поновлення його порушених прав у випадку задоволення заявленого ним позову про визнання протиправними та скасування оскаржуваних постанов. Крім того, зазначає заявник, наявність відкритого виконавчого провадження та загроза можливості проведення державним виконавцем виконавчих дій, створює реальну очевидну небезпеку та складність у подальшому відновити права, свободи та інтереси заявника.

За правилами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву позивача про забезпечення позову по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносини з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина перша статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета позову; 4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Предметом оскарження у справі № 400/2249/23 є дві постанови державного виконавця від 08.07.2022, винесені у виконавчому провадженні № 69366313: про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

Заявник просить суд зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 69366313.

Матеріали виконавчого провадження, додані до позовної заяви, свідчать, що виконавче провадження № 69366313 відкрите з примусового виконання виконавчого листа Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.05.2022 у справі № 490/3932/18 про стягнення з заявника на користь ОСОБА_1 матеріальної, моральної шкоди та судових витрат.

Тобто стягнення у виконавчому провадженні № 69366313 здійснюється на підставі виконавчого листа Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.05.2022 у справі № 490/3932/18.

Предметом оскарження у справі № 400/2249/23 не є (і не може бути) постанова про відкриття виконавчого провадження № 69366313. Зокрема, на постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого загальним судом на виконання рішення суду в цивільній справі, може бути подана скарга в порядку статті 447 Цивільного процесуального кодексу України. Як зазначено у позовній заяві (останній абзац сторінки 3 позовної заяви від 10.03.2023), заявник скористався своїм правом на подання відповідної скарги.

За такого зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 69366313 не відповідає вимогам, на забезпечення яких заявник просить його вжити.

Отже, заявлений захід забезпечення позову є неадекватним у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статями 150, 151, 152, 153, 154, 156, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання). Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Суддя В.В. Птичкіна