Справа № 440/1213/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 р.Справа № 440/1213/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т.

представників сторін : представника позивача - Скабука Ю.М.,

представника відповідача - Мисюри О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2022, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, . Полтава, 36039, повний текст складено 23.08.23 року по справі № 440/1213/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Надежда Ритейл 2017» (далі за текстом - ТОВ «Надежда Ритейл 2017», позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі за текстом ГУ ДПС у Полтавській області, відповідач), у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУДПС у Полтавській області форми "С" від 24.06.2021 № , № 5, № 5;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУДПС в Полтавській області понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність та безпідставність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, якими до позивача застосовано штрафні санкції за порушення п.п. 230.1.3, п. 230.1, ст. 230 Податкового кодексу України, оскільки довідки про фактичні залишки пального та обсяг реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТР ЗЕД у літрах приведених до 15*С по об`єктам АЗС № 17, АЗС № 53, АЗС № 82 за перевіряємий період надсилались до ДПС України своєчасно, тобто на наступний день за звітним, однак через збій податкового серверу були отримані контролюючим органом із затримкою. Вказує, що відсутність вини позивача, як розпорядника акцизного складу, у несвоєчасному доставленні звітних документів виключає можливість застосування до ТОВ «Надежда Ритейл 2017» штрафних санкцій за порушення термінів надсилання даних про фактичні залишки пального на підставі п.128-1.3 ст.128-1 Податкового кодексу України.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 у справі № 440/1213/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017" (вул. Зіньківська, буд. 19-б, м. Полтава, Полтавська область, 36009, ідентифікаційний код 41022256) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код ВП 44057192) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області форми "С" від 24.06.2021 № 5, № 5 в частині нарахування штрафної санкції у розмірі 6000,00 грн, № 5 в частині нарахування штрафної санкції у розмірі 6000,00 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код ВП: 44057192) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017" (вул. Зіньківська, буд. 19-б, м. Полтава, Полтавська область, 36009, ідентифікаційний код 41022256) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн /дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня/ та на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн /одна тисяча гривень/.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 у справі № 440/1213/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність прийнятих ГУ ДПС в Полтавській області податкових повідомлень-рішень, оскільки ТОВ «Надежда Ритейл 2017», як розпорядником акцизного складу, не забезпечено своєчасне подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального, що було встановлено під час проведення фактичної перевірки позивача.

Також заперечував проти стягнутого судом розміру витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем, всупереч вимог ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, не надано документів на підтвердження понесення відповідних витрат, зокрема квитанції про оплату таких послуг.

Позивач у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти задоволення її вимог, а рішення суду першої інстанції просив залишити без змін, як таке, що повністю відповідає вимогам ст. 242 КАС України. Наполягав на невідповідності висновків перевірки обставинам справи, оскільки своєчасність подання всіх електронних документів довідок у спірний період підтверджується наданими скрин-шотами програми М.Е.DОС та поясненнями підприємства ТОВ «М.Е.ДОК» від 05.07.2022 № 05-07-22. Зауважив, що несвоєчасність подання довідок за 21.09.2020 № та за 21.09.2020 № позивачем не оспорюється.

Окремо звернув увагу суду, що в повідомленнях, отриманих позивачем в програмному забезпеченні М.Е.DОС після підписання директором та печаткою спірних довідок та їх направлення на електронну адресу ДПС України, зазначено, що відповідний звіт (файл в форматі .ХМL) доставлено в поштову скриньку ДПС України та зазначено відповідну дату та час. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про здійснення ним всіх залежних від нього дій в частині своєчасного направлення звітності, що в свою чергу виключає його вину, як обов`язкову умову для притягнення до відповідальності за порушення вимог податкового законодавства та, як наслідок, є підставою для скасування спірних податкових повідомлень-рішень про застосування штрафних санкцій.

З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, зауважив, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу незалежно від того, чи їх вже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в ній, просив їх задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що працівниками ГУ ДПС у Харківській області на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, наказу ГУ ДПС у Харківській області від 26.05.2021 № 3939-п, направлень на проведення фактичних перевірок в межах повноважень проведено фактичні перевірки господарських об`єктів за наступними місцями фактичного провадження діяльності:

- вул. Дружби, буд. 59-Б, с. Чернещина, смт. Краснокутськ, за результатами якої складено акт перевірки від 04 червня 2021 року № 9660/20/17/РРО/41022256 /а.с. 89-90/, яким встановлено несвоєчасне подання до контролюючих органів даних про фактичні залишки пального та реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах приведених до 15°С по об`єкту АЗС №17 (уніфікований номер акцизного складу - 1003109 ), а саме: за 18.12.2020 подано 20.12.2020 за №; за 21.09.2020 подано 23.09.2020 за № (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивачем не оскаржується); за 31.12.2020 подано 05.01.2021 б/н; за 01.01.2021 подано 05.01.2021 за № ; за 02.01.2021 подано 05.01.2021 за № ; за 03.01.2021 подано 05.01.2021 за № ; за 08.01.2021 подано 10.01.2021 № ;

- вул. Маршала Федоренка, буд. 1 м. Ізюм, за результатами якої складено акт перевірки від 04 червня 2021 року № 9663/20/25/РРО/41022256 /а.с. 78-79/, яким встановлено несвоєчасне подання до контролюючих органів даних про фактичні залишки пального та реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах приведених до 15°С по об`єкту АЗС №82 (уніфікований номер акцизного складу - 1015625 ), а саме: за 18.12.2020 подано за 20.12.2020 № ; за 31.12.2020 подано 05.01.2021 б/н; за 01.01.2021 подано 05.01.2021 за № ; за 02.01.2021 подано 05.01.2021 за № ; за 03.01.2021 подано 05.01.2021 за № ; за 08.01.2021 подано 10.01.2021 за № ;

- просп. Олександрівський, буд. 2-Б, м. Харків, за результатами якої складено акт перевірки від 04 червня 2021 року № 9684/20/37/РРО/41022256 /а.с. 96-97/, яким встановлено несвоєчасне подання до контролюючих органів даних про фактичні залишки пального та реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах приведених до 15°С по об`єкту АЗС №53 (уніфікований номер акцизного складу - 1003086 ), а саме: за 21.09.2020 року подано 23.09.2020 року за № (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивачем не оскаржується); за 18.12.2020 подано 20.12.2020 за № ; за 31.12.2020 подано 05.01.2021 б/н; за 02.01.2021 подано 05.01.2021 за № ; за 03.01.2021 подано 05.01.2021 за №; за 01.01.2021 подано 05.01.2021 за № ; за 08.01.2021 подано за 10.01.2021 №.

За результатами вказаних фактичних перевірок складено акти від 04.06.2021 за № 9663/20/25/РРО/41022256, № 9660/20/17/РРО/4102225, № 9684/20/37/РРО/41022256, відповідно до висновків яких контролюючим органом зафіксовано порушення платником пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки від 04 червня 2021 року № 9663/20/25/РРО/41022256 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 24 червня 2021 року № 5, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 6000,00 грн /а.с. 76/.

На підставі акту перевірки від 04 червня 2021 року № 9660/20/17/РРО/4102225 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 24 червня 2021 року № 5, яким, крім іншого, застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 6000,00 грн /а.с. 88, в межах предмету спору з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог/.

На підставі акту перевірки від 04 червня 2021 року № 9684/20/37/РРО/41022256 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 24 червня 2021 року № 5, яким, крім іншого, застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 6000,00 грн /а.с. 95, в межах предмету спору з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог/.

Не погодившись з такими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку, за результатами якого останні залишено без змін /а.с. 28-41/.

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями у розмірі, визначеному в уточненій позовній заяві, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та відсутності у відповідача законних підстав для винесення спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки податковим органом не доведено вини платника податку у несвоєчасному доставленні спірних довідок до ДПС України, що в свою чергу виключає протиправність діянь ТОВ «Надежда Ритейл 2017», та свідчить про неможливість застосування до останнього штрафних санкцій.

Судом враховано, що позивачем направлено спірні довідки у строк, визначений пп. 230.1.3 п.230.1 ст. 230 ПК України, а саме не пізніше наступної доби за звітною, однак, доставлені вони були до ДПС України поза встановленими вище строками. За висновками суду, перевіряючими помилково ототожнено поняття «подання» та «отримання» (доставлення), що в даному випадку призвело до порушення прав позивача.

Зменшуючи розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу до 1000 грн, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості такої суми до стягнення за рахунок ГУ ДПС в Харківській області на користь ТОВ «Надежда Ритейл 2017», врахувавши при цьому наявність заперечень відповідача та незначну складність підготовлених адвокатом процесуальних документів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (надалі ПК України).

Зокрема, як передбачено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до підпункту 19-1.1.14 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу - контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За визначенням, наведеним у підпункті 75.1.3 пункту 75.1 цієї статті, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України, на виконання пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 640/21536/19, фактична перевірка не може бути проведена податковим органом довільно. Під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених ПК України.

Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 статті 86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки, як юридичного факту, у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що підстави та порядок призначення та проведення перевірки позивачем під сумнів не ставиться.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що нормативної підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень від 24.06.2021 № , № 5, № 5 відповідачем зазначено не дотримання ТОВ «Надежда Ритейл 2017» вимог пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України.

Так, відповідно до пункту 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

За приписами підпункту 14.1.6 статті 14 ПК України 14.1.6. акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Згідно з положеннями абз. 1, 5, 7-11, 13-15 підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.

Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.

На кожному акцизному складі за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД формуються показники про:

обсяги залишків пального на початок та кінець звітної доби, що визначаються шляхом підсумовування обсягів залишків пального в кожному резервуарі на підставі показників рівнемірів-лічильників, встановлених на таких резервуарах, розташованих на такому акцизному складі;

добовий обсяг реалізованого пального, що визначається шляхом підсумовування обсягів реалізованого за звітну добу пального через кожне місце відпуску пального наливом з акцизного складу на підставі показників витратомірів-лічильників, встановлених на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на такому акцизному складі;

добовий обсяг отриманого пального, що визначається шляхом віднімання від обсягу залишків пального на кінець звітної доби обсягу залишків пального на початок звітної доби та додавання добового обсягу реалізованого пального з такого акцизного складу з додаванням обсягу втраченого пального, зазначеного в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та з відніманням додаткового обсягу пального, зазначеного в заявках на поповнення обсягу залишку пального або спирту етилового, зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Фактичні показники витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників щодо обсягів залишків пального та добового обсягу реалізованого пального перераховуються у літри, приведені до температури 15° С, крім показників паливороздавальних колонок та/або оливороздавальних колонок, які виконують функції витратомірів-лічильників.

Дані про залишки пального та про обсяг обігу пального подаються електронними засобами зв`язку у формі електронних документів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Електронні документи заповнюються автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників (під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника - заповнюються відповідальною особою розпорядника акцизного складу).

В електронних документах також зазначаються відповідальною особою розпорядника акцизного складу дані про обсяги залишків пального, що знаходяться на акцизному складі в тарі, балонах, упаковці, про добовий обсяг реалізованого пального в тарі, балонах, упаковці, а також інформація про дні, в які акцизний склад не працює.

З наведеної норми слідує, що законодавством встановлено обов`язок розпорядника акцизного складу щодо подання щоденної електронної звітності про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального.

При цьому, відповідно до пункту 128-1.3 статті 128-1 ПК України незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.

Отже, не виконання розпорядником акцизного складу обов`язку, передбаченого підпунктом 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України щодо формування щоденних даних про залишки та обсяг реалізованого пального, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу за кожний неподаний електронний документ.

При цьому з положень пункту 128-1.3 статті 128-1 ПК України слідує, що відповідальність розпорядника складу настає лише у разі наявності його вини у порушенні строків направлення даних про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального.

Колегія суддів зазначає, що процедуру створення та ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, а також порядок передачі облікових даних (обсягу обігу та залишку пального) з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів врегульовано Порядком ведення Єдиного державного реєстру витратомірів - лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 891 (далі - Порядок № 891).

Згідно з підпункту 5 пункту 5 Порядку № 891 електронні документи для наповнення Реєстру, які формуються розпорядниками акцизних складів та надсилаються до Реєстру за кожним місцем розташування акцизного складу, містять зведені за добу підсумкові облікові дані щодо:

обсягів фактичних залишків пального на початок та кінець звітної доби та добового обсягу обігу пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД у літрах, приведених до температури 15 °С, у розрізі всіх наявних у розпорядника акцизного складу акцизних складів з уніфікованою нумерацією - для усіх розпорядників акцизних складів, крім зазначених в абзаці третьому цього підпункту;

добового фактичного обсягу реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТЗЕД у літрах, приведених до температури 15 °С, - для розпорядників акцизних складів, на акцизних складах яких провадиться діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову підакцизну продукцію (пальне).

Положеннями абзаців 2 та 3 пункту 6 Порядку № 891 передбачено, що електронні документи для наповнення Реєстру, що містять інформацію, зазначену в підпунктах 5 і 6 пункту 5 цього Порядку, формуються та надсилаються розпорядниками акцизних складів щодня (крім днів, у які акцизний склад не працює).

Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу (обсяг реалізованого та обсяг отриманого) пального, зазначені в підпункті 5 пункту 5 цього Порядку, формуються після проведення останньої операції з обігу пального за звітну добу, але не пізніше 23 години 59 хвилин такої доби, до початку проведення операцій з обігу пального за добу, що настає за звітною добою, та подаються до ДФС не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.

Крім того, пункту 6 Порядку № 891, серед іншого, визначено, що підтвердженням розпоряднику акцизного складу прийняття/неприйняття його електронного документа для наповнення Реєстру / коригуючого електронного документа для наповнення Реєстру є квитанції в електронному вигляді у текстовому форматі, які надсилаються йому держателем Реєстру протягом операційного дня.

Датою та часом надсилання електронного документа для наповнення Реєстру / коригуючого електронного документа для наповнення Реєстру держателю Реєстру є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо протягом операційного дня держателем Реєстру не надіслано квитанції про прийняття/неприйняття електронного документа для наповнення Реєстру / коригуючого електронного документа для наповнення Реєстру, такий електронний документ вважається прийнятим.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку про те, що доказом прийняття електронного документу є отримана розпорядником акцизного складу протягом операційного дня квитанція, яка має містити дату та час надсилання електронного документу.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, позивачем у перевіряємий період через програму M.E.DOC направлялись до ДПС України довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизних складах ТОВ «Надежда Ритейл 2017», зокрема: по об`єкту АЗС №82 (уніфікований номер акцизного складу 1015625):

- довідка за 18.12.2020 № графа «подія»: 19.12.2020 о 16:07 - підписано директором та печаткою, 19.12.2020 о 16:14 та 20.12.2020 12:07 (повторно) направлено та очікується доставка; 20.12.2020 о 12:11 повідомлення та квитанція №1, а о 12:18 квитанція №2 /а.с. 53, 137-140/;

- довідка за 31.12.2020 № - графа «подія»: 01.01.2021 о 21:02 - підписано директором та печаткою, 01.01.2021 о 21:06 та 22:47 очікується доставка; 01.01.2021 о 21:06 та о 22:48 повідомлення, 04.01.2021 о 09:13 квитанція №1, а 05.01.2021 о 15:20 квитанція №2 /а.с. 49/;

- довідка за 01.01.2021 № графа «подія»: 02.01.2021 о 13:37 - підписано директором та печаткою, 02.01.2021 о 13:38 очікується доставка; 02.01.2021 о 13:45 повідомлення, 04.01.2021 о 09:26 квитанція № 1, а 05.01.2021 о 15:32 квитанція № 2 /а.с. 50/;

- довідка за 02.01.2021 № графа «подія»: 03.01.2021 о 17:46 та 17:47 - підписано директором та печаткою, 03.01.2021 о 17:47 очікується доставка; 03.01.2021 о 18:08 повідомлення, 04.01.2021 о 09:26 квитанція № 1, а 05.01.2021 о 15:32 квитанція №2 /а.с. 51/;

- довідка за 03.01.2021 № графа «подія»: 04.01.2021 о 16:13 - підписано директором та печаткою, 04.01.2021 о 16:13 очікується доставка; 04.01.2021 о 16:16 повідомлення, 04.01.2021 о 16:16 квитанція № 1, а 05.01.2021 о 15:55 квитанція №2 /а.с. 52/;

- довідка за 08.01.2021 № графа «подія»: 09.01.2021 о 13:55 - підписано директором та печаткою, 09.01.2021 о 13:56 очікується доставка; 09.01.2021 о 13:57 повідомлення, 09.01.2021 о 13:57 квитанція № 1, а 10.01.2021 о 18:06 квитанція № 2 /а.с. 54/;

по об`єкту АЗС №17 (уніфікований номер акцизного складу - 1003109):

- довідка за 18.12.2020 № графа «подія»: 19.12.2020 о 16:07 - підписано директором та печаткою, 19.12.2020 о 16:14 та 20.12.2020 12:07 (повторно) направлено та очікується доставка; 20.12.2020 о 12:11 повідомлення та квитанція №1, а о 12:18 квитанція № 2 /а.с. 59, 133-136/;

- довідка за 31.12.2020 № графа «подія»: 01.01.2021 о 21:02 - підписано директором та печаткою, 01.01.2021 о 21:06 та 22:47 очікується доставка; 01.01.2021 о 21:06 та о 22:48 повідомлення, 04.01.2021 о 09:13 квитанція № 1, а 05.01.2021 о 15:20 квитанція № 2 /а.с. 55/;

- довідка за 01.01.2021 № графа «подія»: 02.01.2021 о 13:37 - підписано директором та печаткою, 02.01.2021 о 13:38 очікується доставка; 02.01.2021 о 13:45 повідомлення, 04.01.2021 о 09:26 квитанція № 1, а 05.01.2021 о 15:32 квитанція № 2 /а.с. 56/;

- довідка за 02.01.2021 № графа «подія»: 03.01.2021 о 17:46 та 17:47 - підписано директором та печаткою, 03.01.2021 о 17:47 очікується доставка; 03.01.2021 о 18:08 повідомлення, 04.01.2021 о 09:26 квитанція № 1, а 05.01.2021 о 15:32 квитанція № 2 /а.с. 57/;

- довідка за 03.01.2021 № графа «подія»: 04.01.2021 о 16:13 - підписано директором та печаткою, 04.01.2021 о 16:13 очікується доставка; 04.01.2021 о 16:16 повідомлення, 04.01.2021 о 16:16 квитанція № 1, а 05.01.2021 о 15:55 квитанція № 2 /а.с. 58/;

- довідка за 08.01.2021 № графа «подія»: 09.01.2021 о 13:55 - підписано директором та печаткою, 09.01.2021 о 13:56 очікується доставка; 09.01.2021 о 13:57 повідомлення, 09.01.2021 о 13:57 квитанція № 1, а 10.01.2021 о 18:06 квитанція № 2 /а.с. 60/;

по об`єкту АЗС №53 (уніфікований номер акцизного складу - 1003086):

- довідка за 18.12.2020 № графа «подія»: 19.12.2020 о 16:07 - підписано директором та печаткою, 19.12.2020 о 16:14 та 20.12.2020 12:07 (повторно) направлено та очікується доставка; 20.12.2020 о 12:11 повідомлення та квитанція № 1, а о 12:18 квитанція № 2 /а.с. 65, 141-144/;

- довідка за 31.12.2020 № графа «подія»: 01.01.2021 о 21:02 - підписано директором та печаткою, 01.01.2021 о 21:06 та 22:47 очікується доставка; 01.01.2021 о 21:06 та о 22:48 повідомлення, 04.01.2021 о 09:13 квитанція № 1, а 05.01.2021 о 15:20 квитанція № 2 /а.с. 61/;

- довідка за 01.01.2021 № графа «подія»: 02.01.2021 о 13:37 - підписано директором та печаткою, 02.01.2021 о 13:38 очікується доставка; 02.01.2021 о 13:45 повідомлення, 04.01.2021 о 09:26 квитанція № 1, а 05.01.2021 о 15:32 квитанція № 2 /а.с. 62/;

- довідка за 02.01.2021 № графа «подія»: 03.01.2021 о 17:46 та 17:47 - підписано директором та печаткою, 03.01.2021 о 17:47 очікується доставка; 03.01.2021 о 18:08 повідомлення, 04.01.2021 о 09:26 квитанція № 1, а 05.01.2021 о 15:32 квитанція № 2 /а.с. 63/;

- довідка за 03.01.2021 № графа «подія»: 04.01.2021 о 16:13 - підписано директором та печаткою, 04.01.2021 о 16:13 очікується доставка; 04.01.2021 о 16:16 повідомлення, 04.01.2021 о 16:16 квитанція № 1, а 05.01.2021 о 15:55 квитанція № 2 /а.с. 64/;

- довідка за 08.01.2021 № графа «подія»: 09.01.2021 о 13:55 - підписано директором та печаткою, 09.01.2021 о 13:56 очікується доставка; 09.01.2021 о 13:57 повідомлення, 09.01.2021 о 13:57 квитанція №1, а 10.01.2021 о 18:06 квитанція № 2 /а.с. 66/.

Колегія суддів зазначає, що із зазначених витягів програми М.Е.DOC вбачається, що відповідно до автоматично сформованих повідомлень документи (вищезазначені довідки-звіти) були доставлені на поштову скриньку ДПС України у дати їх підписання директором та печаткою.

Крім того, відповідно до листа директора ТОВ «М.Е.ДОК» від 05.07.2022 вих. № 05-07-22 підтвердженням формування та відправки документа є наявність вкладки «очікується доставка» та інформації, збереженій у ній.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що саме дата, яка зазначена у графі «очікується доставка», є датою формування і направлення електронного документу.

Дослідивши наявні в матеріалах справи витяги з програми M.E.DOC, колегією суддів встановлено, що позивачем у перевіряємі періоди довідки про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального були сформовані не пізніше 23 години 59 хвилин звітної доби, та подані до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою. Вказані обставини свідчать, що позивачем здійсненні залежні від нього дії в частині своєчасного направлення відповідної звітності.

В той же час, відповідачем в актах перевірок від 04 червня 2021 року №№ 9663/20/25/РРО/41022256, 9660/20/17/РРО/4102225, 9684/20/37/РРО/41022256, на підставі висновків яких прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення (в межах сум оскарження), вказано інші дати подання ТОВ «Надежда Рітейл 2017» електронних звітних документів. На підтвердження таких обставин відповідачем надано до матеріалів справи копії квитанцій N 1 та N 2.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що із наданих контролюючим органом вищенаведених квитанцій неможливо встановити ані дату направлення позивачем, ані дату отримання ДПС України спірних довідок. Так, зміст документів містить лише наступну інформацію : відправник ДПС України, документ доставлено до ГУ ДПС у Полтавській області, календарні дати прийняття ДПС, платник податків 41022256.

Отже, зазначені документи жодним чином не підтверджують дату доставлення до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних звітних документів, а лише свідчить про перенаправлення їх ДПС України отриманих нею звітів позивача до ГУ ДПС в Полтавській області.

Крім того, за приписами пункту 6 Порядку № 891, якщо протягом операційного дня держателем Реєстру не надіслано квитанції про прийняття/неприйняття електронного документа для наповнення Реєстру що мало місце у спірних відносинах, такий електронний документ вважається прийнятим.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про своєчасне направлення позивачем спірних довідок у строки, визначені підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, а саме не пізніше наступної доби за звітною.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що податковим законодавством, зокрема пунктом 128-1.3 статті 128-1 ПК України, встановлено відповідальність за несвоєчасне подання довідок платником податку, а не за несвоєчасне доставлення довідок до ДПС України.

У спірних правовідносинах відповідач стверджує, що доставка спірних довідок до ДПС України відбулась з порушенням строку, визначеного підпунктом 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, однак колегія суддів з урахуванням встановлених у справі обставин зазначає, що така затримка відбулась не з вини платника податку, що в свою чергу виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності.

Слід зазначити, що позивач не несе відповідальності за належну роботу Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, зокрема щодо своєчасності доставлення таких даних до контролюючого органу. Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі N 520/7343/2020 від 19 квітня 2022 року.

Колегія суддів звертає увагу, що контролюючим органом ані в актах перевірок, ані в апеляційній скарзі не зазначено в чому полягає вина позивача у недотриманні вимог підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, як того вимагає пункт 128-1.3 статті 128-1 ПК України, щодо незабезпечення своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Разом з тим відповідачем, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення ТОВ «Надежда Ритейл 2017» пп. 230.1.3, п. 230.1, ст. 230 ПК України.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що податкові повідомлення-рішення ГУДПС у Полтавській області форми "С" від 24.06.2021 № , № 5, № 5 ( в частині, що оскаржується позивачем), винесені відповідачем не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом № 2464-VI, без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, а відтак, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу, заявлених до стягнення позивачем з відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частини 7 статті 139 КАС України).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частинами 3, 4 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 6 ст.135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень ст.134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу, колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Скабуком Ю.М. надані копії договору про надання професійної правничої допомоги від 17 січня 2022 року, додатку до такого договору, акту виконаних робіт (наданих послуг) від 25 липня 2022 року /а.с.153-156/.

Так, відповідно до п. 1.1 договору від 17 січня 2022 року, укладеного між адвокатом Скабуком Ю.М. та ТОВ «Надежда Ритейл 2017», в особі директора Ковтуна П.П., предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами професійної правничої допомоги клієнту у справі про оскарження в Полтавському окружному адміністративному суді податкових повідомлень-рішень ГУДПС у Полтавській області форми "С" від 24.06.2021 № (по АЗС 82), № 5 (по АЗС 17), № 5 (по АЗС 53).

Згідно з абз. 2 п. 2.3.1 договору від 17 січня 2022 року гонорар адвоката визначається окремо в додатках до даного договору та Актах виконаних робіт (наданих послуг), які є невід`ємними частинами договору і має бути сплачений клієнтом не пізніше 31.12.2022. Перелік послуг, що зобов`язується надати адвокат сторони узгодили Додатку до договору від 17.01.2022.

Відповідно до та Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 25.07.2022 адвокатом Скабуком Ю.М. були виконані такі роботи (послуги) відповідно до Договору від 17.01.2022 року, а саме:

- опрацювання законодавчої бази, що регулює порядок обліку товарно-матеріальних цінностей та пального, законодавства з питань застосування реєстраторів розрахункових операцій, іншого податкового законодавства, підзаконних нормативних актів та відомчих інструкцій і роз`яснень;

- опрацювання та підготовка матеріалів що стосуються судової практики, зокрема позитивних правових позицій Верховного Суду України з питань, які відносяться до предмету доказування;

- опрацювання матеріалів фактичної перевірки, первинних документів, аналіз доказової бази, перевірка доказів на їх допустимість та належність, виявлення та збирання додаткових доказів, співставлення доказової бази та аналіз їх переконливості, виявлення сильних та слабких місць предмета доказування;

- підготовка, написання та формування адміністративного позову (включаючи необхідні додатки та кількість примірників) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень ГУДПС у Полтавській області форми "С" від 24.06.2021 № (по АЗС 82), № 5 (по АЗС 17), № 5 (по АЗС 53);

- вивчення та аналіз відзиву відповідача, складання та направлення як до суду так і до відповідача з наведенням відповідних контраргументів відповіді на відзив ГУ ДПС у Полтавській області;

- супроводження справи в Полтавському окружному адміністративному суді. Участь в судових засіданнях. Надання усних пояснень по суті справи.

Зазначено, що всього робіт виконано на загальну суму 3000 грн.

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 23.04.2019 у справі № 826/9047/16, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зі змісту норм частин 4, 5 та 6 статті 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Зменшуючи розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу до 1000 грн, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості такої суми витрат, яка підлягає стягненню за рахунок відповідача на користь ТОВ «Надежда Ритейл 2017», оскільки підготовлені представником позивача процесуальні документи не потребують значних затрат часу для їх складення.

Колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду першої інстанції з позовною заявою, позивач надав до суду всі необхідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена позивачем адвокату.

Так, відповідно до акту виконаних робіт від 25.07.2022 загальна вартість наданих юридичних послуг складає 3000,00 грн.

Дослідивши подані заявником докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зменшення витрат на правничу допомоги до 1000 грн, оскільки позовна заява не містить аналізу судової практики зі спірного питання, а тому включення адвокатом до розрахунку суми гонорару витрат в іншій частині є безпідставним. Крім того, дослідивши надані представником позивача до суду першої інстанції документи, колегія суддів враховує їх незначний обсяг та незначну складність даної справи.

Щодо посилання відповідача на ненадання позивачем доказів фактичної сплати за надані послуги з правничої допомоги, колегія суддів зазначає, що питання застосування ч. 7 ст. 139 КАС України щодо доведеності розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу неодноразово було предметом дослідження у Верховному Суді.

Так, відповідно до постанов Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20), від 5 березня 2021 року (справа № 200/10801/19-а), від 16 березня 2021 року (справа №520/12065/19), постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року (справа №922/445/19), у яких сформульовано правовий висновок, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Таке правозастосування випливає з нової процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу, імплементованої у КАС України з 15 грудня 2017 року, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки належить сплатити.

Наведений підхід щодо визнання фактично здійсненими витрат за відсутності факту оплати вбачається також із практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява №4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені, зазначивши наступне: «...хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Отже, представник заявника має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України» (Savin v. Ukraine), п. 97)».

З огляду на наведене, твердження відповідача про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в частині відшкодуванні витрат на правничу допомогу, через відсутність доказів оплати вказаних послуг, не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та вищенаведеними висновками Верховного Суду.

Аналогічний правовий висновок, викладено в постанові Верховного Суду від 30.09.2021 по справі № 520/8862/19.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 по справі № 440/1213/22.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 по справі № 440/1213/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено та підписано 03.04.2023 року