Справа № 712/364/23
Суддя: Марцішевська О. М.
Дата ухвалення: 2023-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рішення

Іменем України

Справа № 712/364/23
Провадження № 2-а/712/27/23

31 березня 2023 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Марцішевської О.М.
за участю секретаря - Скринник А.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з участю сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що згідно постанови №3/М/2023 по справі про адміністративне правопорушення від 02.01.2023 року, складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 , слідує, що Верховний Суд встановив, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію». 24.02.2022 року Указами Президента України №64/2022 введений в Україні воєнний стан, №65/2022 в Україні оголошена загальна мобілізація. 02.01.2023 року громадянин ОСОБА_1 прибув за викликом по повістці №44 від 30.12.2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході уточнення облікових даних було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 всупереч вимогам законодавства України не з`явився до пункту збору ІНФОРМАЦІЯ_3 за мобілізаційним розпорядженням, чим порушив вимоги ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ зі змінами, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП, і з врахуванням скоєння правопорушення під час дії особливого періоду накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень, а у разі несплати штрафу в 15-ти денний термін, то стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 6000 гривень.
Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вище вказане порушення є незаконною з наступних підстав.
Дійсно 02.01.2023 року він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно виклику по повістці №44 від 30.12.2022 року, яку йому вручили на блокпосту в мікрорайоні Дахнівський (Селена), з датою явки на 10-00 годин 02.01.2023 року. Він відмовлявся від отримання повістки, так як являється інвалідом 2-ї групи пожиттєво і не підлягаю призову, але повістку йому вручили і повідомили, що він повинен з`явитися з медичними документами, які підтверджують групу інвалідності. 02.01.2023 року з`явився на 10 годин у військомат на АДРЕСА_1 , там вистояв чергу і дістався до працівника військомату. Він став йому пояснювати, що він є інвалідом 2-ї групи, надав медичні документи з цього приводу. При цьому працівник військомату сказав, що він порушив закон про мобілізацію і повинен був з`явитися у військомат ще 24.02.2022 року. На його пояснення про те, що він являється інвалідом 2-ї групи, повісток про виклик у військомат 24.02.22 року не отримував і взагалі не викликався, і взагалі станом на 24.02.2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні в 3-й міській лікарні працівник не відреагував, сказав, що виписує йому штраф і після сплати штрафу він повинен пройти ще й медкомісію. На питання чому він зразу не надає направлення на проходження комісії він отримав відповідь, що він задає багато питань і направлення йому дадуть на комісію тільки після сплати штрафу. При цьому йому видали копію протоколу про адміністративне порушення та копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та призначили покарання у вигляді штрафу в сумі 3400 грн.. Також вказали, що якщо штраф не буде своєчасно сплачений, то йому потрібно буде сплатити подвійну суму.
Він вважає, що не скоював ніякого правопорушення, вимоги військомату виконував в повній мірі, але його незаконно притягнули до адміністративної відповідальності, при цьому порушили всі можливі норми матеріального та процесуального права.
12 січня 2023 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
31 січня 2023 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (без права юридичної особи) скерував до суду відзив на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву посилався на те, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення облікових даних. В ході уточнення облікових даних, було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 в супереч вимогам законодавства України не прибув до пункту збору ІНФОРМАЦІЯ_3 за мобілізаційним розпорядженням від 13.06.2017, тому йому було повідомлено про порушення ним чинного законодавства України та притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.2101 КУпАП під час дії особливого періоду, склала уповноважена посадова особа, старший солдат мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , згідно вимог ст.254 КУпАП. Свідки правопорушення, виявленого 02 січня 2023 року, були ознайомлені з матеріалами справи, ними стали громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вони підтвердили, що ОСОБА_1 не прибув до пункту збору ІНФОРМАЦІЯ_3 за мобілізаційни розпорядженням до команди ЗГО.
Громадянин ОСОБА_1 особисто розписався в протоколі, повідомив, що положення ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, йому доведені та зрозумілі, пояснив, що не з`явився за мобілізаційним розпорядженням, тому що перебував на лікуванні в лікарні. Відповідно йому було роз`яснено, що н ез`явлення до місця призначення за мобілізаційним розпорядженням - є триваючим правопорушенням. Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом, а саме статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки). Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану невиконання обов`язку, в даному випадку, прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Лікарняний лист не звільняє від обов`язку з`явитися по мобілізаційному розпорядженні, він лише підтвердив поважність причини не з`явлення протягом терміну дії лікарняного, а після закінчення дії лікарняного військовозобов`язаний зобов`язаний негайно з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Громадянин ОСОБА_1 заяв, клопотань та зауважень до змісту протоколу та обставин справи не заявляв.
Після підписання протоколу громадянину ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи відбудеться об 15 год. 30 хв. 02 січня 2023 року, клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило.
Справу про адміністративне правопорушення стосовно громадянина ОСОБА_1 розглядав начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 полковник ОСОБА_2 і постановив: в зв`язку з неприбуттям громадянина ОСОБА_1 за мобілізаційним розпорядженням у місце призначення, що призвело до порушення вимог ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" в умовах особливого періоду, притягнути його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.2101 КУпАП шляхом накладення штрафу у мінімальному передбаченому розмірі у сумі 3400 грн.
09 лютого 2023 року представник позивача ОСОБА_6 скерував до суду уточнену позовну заву та клопотання про заміну неналежного відповідача на ІНФОРМАЦІЯ_4 на належного відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ).
14 лютого 2023 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси замінено неналежного відповідача на ІНФОРМАЦІЯ_5 .
22 лютого 2023 року представник відповідача скерував до суду заперечення на відповідь на відзив, яке обґрунтоване тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, є органом військового управління, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя. Покладення на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки завдань, не передбачених законодавством, не допускається. Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Неприбуття громадянина ОСОБА_1 до пунктів збору вказаних у мобілізаційному розпорядженні підтверджено документально (при прибутті по мобілізаційному розпорядженні на вказаний в ньому час, мобілізаційне розпорядження вилучається з військового квитка та вноситься у квиток відповідний запис, відсутність внесених у квиток даних про прибуття особи за мобілізаційним розпорядженням і підтверджують свідки). Згідно даних медичної комісії від 13.06.2017 року ОСОБА_1 є придатним до військової служби (відповідно до відмітки у тимчасовому посвідченні № НОМЕР_1 та обліковій картці ОСОБА_1 ), про зміни стану здоров`я ОСОБА_1 повинен був особисто повідомити ІНФОРМАЦІЯ_3 на протязі 7 днів, як це передбачено у Правилах військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів: особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", за не вчасну подачу даних також передбачена адміністративна відповідальність. Відповідно до довідки МСЕК №351549 громадянин ОСОБА_1 повинен був це зробити ще в квітні 2021 року. Тому, постанова 3/М/2023 від 02.01.2023 року винесена відповідно до вимог чинного законодавства України та в строк встановлений законом.
06 березня 2023 року позивач скерував пояснення по справі, які обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в обґрунтування своїх прав та повноважень в області адміністративного права посилається на загальне Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою КМУ від 23 лютого 2022 року №154, що стосується центрів, які є юридичними особами. При цьому не надає правового документу, на підставі якого такі повноваження має саме даний центр як структурний підрозділ без права юридичної особи, що є нонсенсом. Також надається копія наказу (витяг) від 25.12.2022 року за №91 «Про організацію службової діяльності територіального центру комплектування та соціальної підтримки в 2023 році в умовах воєнного стану», згідно якого керівником центру видається наказ про призначення осіб, які мають право складати адміністративні протоколи про адміністративні правопорушення. Але при цьому не вказують чи взагалі є у керівника ІНФОРМАЦІЯ_6 повноваження про видачу таких наказів, чи може він взагалі розглядати будь-які питання в даній сфері. Тобто факт вчинення ряду дій в сфері адміністративного права з боку працівників ІНФОРМАЦІЯ_7 по притягненню ОСОБА_1 викликає сумніви і при таких обставинах наряду з іншими фактами, про які вказувалося в попередньому відзиву - своєчасне інформування про стан здоров`я, надання з цього приводу медичних документів і т.д. дають обґрунтовані підстави для прохання перед судом про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Позивач вважає, що він не скоював ніякого правопорушення, вимоги військомату виконував в повній мірі, але його незаконно притягнули до адміністративної відповідальності, при цьому порушили всі можливі норми матеріального та процесуального права. Так в відзиві на його позовну заяву вказано, що 02.01.2023 року «свідки правопорушення були ознайомлені з матеріалами справи, ними стали громадяни ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , вони підтвердили, що ОСОБА_1 не прибув до пункту збору ІНФОРМАЦІЯ_3 за мобілізаційним розпорядженням до команди ЗГО». Зразу ж виникає питання що це за свідки і звідки вони можуть знати чи прибував ОСОБА_1 до військомату 24.02.2022 року чи ні і якщо не прибував в той день, то чи взагалі він приходив до військомату чи не приходив. Можливо він приходив в інший день, але не зміг із-за черг коло військомату потрапити на прийом. Виникає дуже багато питань з цього приводу і хто взагалі дані особи, які залучені в якості свідків до цієї справи, так як при перевірці за місцем їх проживання, вказаних в протоколі, ОСОБА_1 не зміг їх знайти - не має таких адрес. Тому позивач просив суд при розгляді його позову викликати даних осіб в судове засідання та допитати в якості свідків по поставленим позивачем питанням. Стосовно виданого ОСОБА_1 мобілізаційного розпорядження можна вказати, що воно було видано йому вже дуже давно. Після його отримання пройшов дуже великий період часу і після того ОСОБА_1 довгий проміжок часу хворів, потім його направили на МСЕК, де згідно рішення МСЕК 15.04.2021 року йому було встановлено безтерміново другу групу інвалідності. З даними документами він в кінці 2021 року звернувся до Черкаського міськвоєнкомату, повідомив їх про всі обставини, але йому тоді сказали, що якщо він інвалід другої групи, то не підлягає мобілізації і при необхідності його викличуть. Це було ще до повномасштабних дій росії. Але його так ніхто і не викликав аж до 02.01.2023 року, коли він прибув своєчасно по виклику.
Тому позивач вважає, що в даному випадку в його діях відсутні будь-які ознаки адміністративного правопорушення і тому просить закрити провадження в справі відносно нього за ст.178 ч.І КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного порушення, як і самої події. Позивач вважає, що відповідач у своєму відзиві не довів того факту, що він законно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в порядку і за умов, як цього вимагає закон. А тому позивач при заміні відповідача повністю підтримує свої позовні вимоги і просить їх задовольнити в повному обсязі. При цьому ще раз звертається увага суду на те, що відповідач фактично сам заявив, що він не є юридичною особою і не заперечував проти зміни відповідача. В той же час після зміни позивача на належного останній не надав будь-яких пояснень та заперечень. Крім того позивач звертає увагу суду на те, що в протоколі від 02.01.2023 року та в постанові від цієї ж дати, тобто в документах, створених «відповідачем» вказана дата народження не відповідає даті народження позивача, тобто є вірогідність, що дані документи складені відносно іншої особи.
14 березня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог за необгрунтованістю.
В обгрунтування заперечень вказує, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення облікових даних. В ході уточнення облікових даних було встановлено, що позивач не прибув за мобілізаційним розпорядженням від 13.06.2017р., тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП під час дії особливого періоду склала уповноважена особа мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 згідно вимог ст.254 КУпАП. Свідки виявленого 02 січня 2023 року правопорушення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт неприбуття позивача за мобілізаційним розпорядженням. Позивач особисто розписався в протоколі, заяв, клопотань, зауважень не заявляв. Справу розглянуто начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , а тому постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства.
В наданому 22 березня 2023 року запереченні позивач вказав, що вважає, що не скоював ніякого правопорушення, вимоги військомату виконував у повній мірі, а притягнення його до відповідальності відбулось з порушенням матеріального та процессуального законодавства. Мобілізаційне розпорядження було видане позивачу дуже давно та після його видачі рішенням МСЕК позивачу встановлено другу группу інвалідності. З даними документами він звертався до військомату в 2021 році, однак йому було повідомлено, що при необхідності його викличуть. Також в спірній постанові вказана дата народження , що не відповідає даті народження позивача.
Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 ще на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено ще на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено ще на 90 діб, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 продовжено ще на 90 діб.
Згідно Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 постановлено про проведення загальної мобілізації.
У відповідності до положень ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.
Судом встановлено, що 30 грудня 2022 року військовозобов`язаному ОСОБА_8 була вручена повістка на прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 10-00 год. 02 січня 2023 року.
Офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 складено Протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210-1 КУпАП. Згідно вказаного Протоколу встановлено наступне: Верховний Суд установив, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» 24.02.2022 року Указами Президентами України № 64/2022 введений в Україні воєнний стан, № 65/2022 в Україні оголошена загальна мобілізація. 02.01.2023 року громадянин ОСОБА_1 прибув за викликом по повістці № 44 від 30.12.2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході уточнення облікових даних, було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 всупереч вимогам законодавства України не з`явився до пункту збору ІНФОРМАЦІЯ_3 за мобілізаційним розпорядженням, чим порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543- ХІІ зі змінами. В протоколі позивач в поясненнях зазначив, що не прибув до частини, оскільки перебував в лікарні з 22.02.20022 по 4 березня 2022 року в лікарні.
02 січня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 винесено Постанову № 3/М/2023, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 3400 грн.
Відповідно до положень ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно вимог ст. ст. 1,3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон,Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».
Згідно положень ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень
Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлено, що військовозобов`язаному ОСОБА_10 було видане мобілізаційне розпорядження від 13.06.2017р., згідно якого він зобов`язаний був після оголошення мобілізації протягом шести годин прибути до військового комісаріату, не чекаючи повістки.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який станом на теперішній час продовжено.
Згідно Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 постановлено про проведення загальної мобілізації.
У відповідності до положень ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.
Відповідно до виписки № 3186 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 22.02.2022р. по 04.03.2022р.
Позивач ОСОБА_1 не оспорював, що після закінчення стаціонарного лікування у березні 2022 року не з`явився до пункту збору ІНФОРМАЦІЯ_3 у вказаний у мобілізаційному розпорядженні строк, а саме протягом шести годин.
Доводи позивача про встановлення в 2021 році йому групи інвалідності не обгрунтовують поважність причини невиконання врученого позивачу мобілізаційного розпорядження, яке станом на березень 2022 р. не було скасоване повноважним органом чи визнане недійсним судом.
Зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає, що в діянні ОСОБА_1 містилися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а тому суб`єктом владних повноважень правомірно складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за вказаною статтею КУпАП.
З матеріалів справи встановлено, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, відповідачем було виявлено 02.01.2023, та того ж дня його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно строки притягнення до відповідальності позивача порушено не було.
При цьому посилання позивача на невірність дати народження у постанові та протоколі, суд не може розцінити як достатню підставу для скасування такої.
За таких обставин, суд вважає, що оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною, і підстав для її скасування не вбачає, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджені наявними матеріалами справи.
Дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог і його скасування не вбачає.
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 2, 5, 7, 126, 245, 251, 252, 254, 256, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 2, 4, 5, 6, 7, 72, 211, 217, 241, 245, 246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч. 4 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано або за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений 31 березня 2023 року.

Головуючий: