Справа № 990/52/23
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2023-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 березня 2023 року

м. Київ

справа №990/52/23

адміністративне провадження № П/990/52/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Дашутіна І.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування указу в частині, -

у с т а н о в и в :

30 березня 2023 року до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Президента України, у якій позивач просить визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 19 жовтня 2022 року № 726/2022 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 жовтня 2022 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яким було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 20 серпня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» в частині введення персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) відносно позивача.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, та чи має представник належні повноваження.

Перевіряючи позовну заяву на відповідність вимогам процесуального закону, суддя дійшов висновку, що позовна заява підписана представником позивача за відсутності належних доказів на підтвердження повноважень такої особи на здійснення представництва, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною першою статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною четвертою статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Частина друга статті 26 цього Закону передбачає, що ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Рада адвокатів України рішенням від 12 квітня 2019 року № 41 затвердила Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції (далі - Положення № 41).

Відповідно до пункту 12.4 Положення № 41 ордер містить назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).

Судом установлено, що позовна заява від імені ОСОБА_1 підписана адвокатом Мусійченком Миколою Георгійовичем, на підтвердження повноважень якого надано ордер від 15 січня 2023 року серії ВВ № 1027935, в якому зазначено, що адвокат Мусійченко М.Г. надає правову допомогу Шлєпанову у «Cлужбі безпеки України, Раді національної безпеки і оборони України, Офісі Президента України».

Водночас в ордері не зазначено ані конкретної назви суду, до якого подається позовна заява, ані судових органів взагалі, а тому такий ордер не можна визнати документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги скаржнику у Верховному Суді.

Суд наголошує, що звернення до суду, в тому числі до Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України, що забезпечує сталість та єдність судової практики (статті 17 та 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, статті 16, 57 Кодексу адміністративного судочинства України та стаття 10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги.

Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності таких повноважень на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення до Верховного Суду.

У цьому випадку, у доданому ордері на надання правової допомоги перелічено конкретні назви органів, у яких адвоката Мусійченка М. Г. уповноважено представляти інтереси позивача: Cлужба безпеки України, Рада національної безпеки і оборони України, Офіс Президента України. Водночас ордер не підтверджує наявність повноважень стосовно звернення до Верховного Суду або судових органів взагалі.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 05 червня 2019 року у справі №9901/847/18, обставина щодо неналежного зазначення назви органу, у якому адвокат надає правову допомогу, є підставою для повернення позовної заяви позивачеві.

Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу у згаданій постанові, що повернення позовної не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, а тому не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації його права на судовий захист.

Окрім цього, встановлено розбіжності у написанні прізвища позивача у позовній заяві та ордері, оскільки у позовній заяві зазначено прізвище позивача « ОСОБА_2 », тоді як в ордері зазначено « ОСОБА_3 ».

Пунктом 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано. Враховуючи викладене, керуючись статтями 169, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування указу в частині - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. В. Дашутін