Справа № 300/4262/22
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2023-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2023 р. справа № 300/4262/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (надалі, також - відповідач 2, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.09.2022 №01 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 01.01.2015 по 31.12.2020 у ООО «Обьнефтеремонт» та призначити з 12.09.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправно прийняло рішення №01 від 19.09.2022 про відмову йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Так, на думку відповідача 2, не підлягає зарахуванню до стажу позивача період роботи з 01.01.2015 по 31.12.2020 в ООО «Обьнефтеремонт», оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків. Позивач звертає увагу, що при поданні заяви про призначення пенсії ним подавалася належним чином заповнена трудова книжка та інші документи, які підтверджують спірний період роботи. Додатково звернув увагу на відомості про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи за формою СЗИ-ИЛС, затвердженою наказом Міністерства праці і соціального захисту російської федерації від 09.01.2019 №2н, яка містить інформацію про сплату з 01.01.2015 по другий квартал 2021 рік страхових внесків роботодавцем в Пенсійний фонд російської федерації. Позивач переконаний, що спірним рішенням йому протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. З метою захисту порушеного права на пенсійне забезпечення звернувся до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою суду від 31.10.2022 позовну заяву залишено без руху, та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.

У встановлений судом строк позивачем недоліки позовної заяви усунуто, тому ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.32-33).

ГУ ПФУ в Івано-Франківській області скористалося правом подання відзиву на позовну заяву. Так, у відзиві представник відповідача 1 вказала, що відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи, зокрема в період звернення з 01.04.2021 по 31.03.2022 - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Зазначила, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.01.2015 по 31.12.2020, оскільки у наданих документах із заявою про призначення пенсії відсутні дані про сплату страхових внесків. Додатково вказала на помилковість обраного позивачем способу захисту порушеного права, оскільки, на переконання представника відповідача 1, належним способом захисту є зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, а не зобов`язання призначити таку пенсію. Вважає, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. З огляду на вказані обставини, просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , відмовити в повному обсязі.

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області також скористалося правом подання відзиву на позовну заяву. Так, у поданому відзиві представник відповідача 2 зазначила, що рішенням від 19.09.2022 №01 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. На день подання заяви позивач досяг 60 років, страховий стаж склав 29 років 00 місяців 08 днів, наявність пільгового стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №2 підтверджено не було, оскільки відсутня сплата страхових внесків за період роботи з 01.01.2015 по 31.12.2020. Просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.

Як свідчать записи трудової книжки ОСОБА_1 , НОМЕР_1 від 20.10.1982 (а.с.8-11 та а.с.65-70), позивач, серед іншого, з 01.03.2010 працював в ТОВ «Обьнефтеремонт».

Із метою призначення пенсії, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.09.2022 звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії (а.с.61). Відповідно до розписки-повідомлення разом із заявою від 12.09.2022 позивач, серед іншого, подавав сформовану 01.10.2021 відомість про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи за формою СЗИ-ИЛС, затвердженою наказом Міністерства праці і соціального захисту російської федерації від 09.01.2019 №2н (а.с.13-16 та а.с.72-74).

Заяву позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності передано на розгляд в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яке за результатами розгляду документів, доданих до заяви прийняло рішення №01 від 19.09.2022 про відмову в перерахунку пенсії за віком, оскільки у наданих документах наявна інформація про нараховані страхові внески із заробітної плати за період роботи з 01.01.2015 по 31.12.2020 але відсутні дані про сплату страхових внесків (а.с.7).

Листом №0900-0204-8/32775 від 22.09.2022 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області надіслало позивачу рішення про відмову в призначенні пенсії від 19.09.2022 №01 (а.с.6).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, з метою захисту свого права, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також бере до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (надалі, також - Закон №1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (надалі, також - Закон №1058-IV).

Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону №1788-XII (в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, які рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/200 визнанні неконституційними) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №01 від 19.09.2022 про відмову у перерахунку пенсії, відповідачем зазначено, що у наданих документах наявна інформація про нараховані страхові внески із заробітної плати за період роботи з 01.01.2015 по 31.12.2020 але відсутні дані про сплату страхових внесків (а.с.7).

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку форми РС-право (а.с.75) стаж для розрахунку права ОСОБА_1 становить 29 років 8 днів. Зокрема, до стажу враховано періоди трудової діяльності позивача з 02.08.1979 по 18.10.1980, з 03.11.1980 по 09.11.1982 строкова військова служба, з 16.12.1982 по 19.09.1983, з 23.09.1983 по 07.12.1983, з 17.04.1984 по 01.04.1992, з 02.04.1992 по 01.06.1992, з 02.06.1992 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2005, з 01.01.2004 по 31.12.2005, з 01.02.2006 по 28.11.2008, з 01.01.2009 по 30.06.2009.

При цьому, як вбачається з рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №01 від 19.09.2022, відповідачем 2 не зараховано до стажу період роботи з 01.01.2015 по 31.12.2020, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Надаючи оцінку правомірності рішення відповідача 2, №01 від 19.09.2022 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у зв`язку з не зарахуванням до пільгового стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №2 з 01.01.2015 по 31.12.2020, за який, на переконання відповідача, відсутня інформація про сплату страхових внесків, суд зазначає таке.

Спірний період стосується роботи позивача на території російської федерації.

Як зазначено вище, статтею 62 Закон №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічне положення міститься у Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі, також - Порядок №637), відповідно до пунктів 1 та 2 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Абзацом 1 частини 1 статті 1 Закону №1058 передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Приписами пункту 1 абзацу 2 частини 1 статті 14 Закону №1058 передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, зокрема: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону; філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств та організацій (у тому числі міжнародних), створених відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами, - для осіб, зазначених у пункті 4 статті 11 цього Закону.

Відповідно до статті 24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта).

Відповідно до пункту а) частини 1 статті 3 Закону №1788, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Частиною 1 статті 56 Закону №1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями пункту а) частини 3 вказаної статті Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до статті 1 Закону №1058 страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-IV (надалі, також - Закон №2464) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно зі статтею 26 Закону № 2464 посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на підприємство, як роботодавця, який здійснив нарахування внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

При цьому, невиконання підприємством обов`язку по сплаті страхових внесків не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина (страхувальником), сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17 та від 30.07.2019 у справі №373/2265/16-а.

З огляду на те, що ОСОБА_1 в спірний період, зокрема з 01.01.2015 по 31.12.2020 працював на підприємстві, яке знаходиться на території російської федерації, то питання щодо можливості зарахування такого періоду роботи до страхового стажу необхідно розглядати відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (надалі, також - Угода).

Статтями 2, 3 цієї Угоди встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Водночас, за приписами статті 7 Угоди, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі (надалі, також - Угода СНД), згідно із статтею 1 якої, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством країни, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди СНД було встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Разом з цим, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», яка набрала чинності 02.12.2022, Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Однак на момент прийняття спірного рішення зазначена угода була чинною, а її норми підлягали застосуванню відповідачем 2.

Отже, із змісту наведених норм видно, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Це означає, що у випадку виникнення спору у таких питаннях, суду необхідно перевірити умови, за яких такий стаж підлягає зарахуванню відповідно до законодавства країни, де особа його набула.

Так, ОСОБА_1 разом із заявою від 12.09.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах подавав, серед іншого, сформовані 01.10.2021 відомості про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи ОСОБА_1 за формою СЗИ-ИЛС, затвердженою наказом Міністерства праці і соціального захисту російської федерації від 09.01.2019 №2н (а.с.13-16), в яких зазначено суми виплат нарахованих застрахованій особі та суми нарахованих страхових внесків на страхову пенсію, зокрема, за періоди з 01.01.2015 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 31.12.2018, з 01.01.2019 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 31.12.2020. Також кожен рік роботи позивача у спірному періоді врахований для цілей дострокового призначення страхової пенсії за віком.

Таким чином, у спірний період роботи позивача в ТОВ «Обьнефтеремонт» здійснювалися відрахування страхових внесків із його заробітної плати відповідно до чинного законодавства, а ОСОБА_1 набув право на зарахування таких періодів до пільгового стажу на території російської федерації та, відповідно до умов Угоди, - і на території України.

З огляду на вказане, доводи відповідачів щодо відсутності підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.01.2015 по 31.12.2020 в ТОВ «Обьнефтеремонт» через відсутність інформації про сплату страхових внесків є безпідставними.

Окрім цього, суд звертає увагу, що на теперішній момент отримання будь-якої додаткової інформації чи документів щодо підтвердження сплати страхових внесків за спірний період роботи є неможливим, оскільки, з 24 лютого 2022 року у відповідь на акт збройної агресії російської федерації проти України, Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з росією відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року.

Водночас, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Також суд зазначає таке: Європейський суд з прав людини (надалі по тексту також - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція) з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З огляду на проаналізовані норми законодавства, оцінюючи в сукупності встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем 2 протиправно не зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2015 по 31.12.2020 в ТОВ «Обьнефтеремонт».

З приводу заявлених позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.09.2022 №01 та зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоди роботи з 01.01.2015 по 31.12.2020 в ТОВ «Обьнефтеремонт» та призначити з 12.09.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд зазначає таке.

Судом з`ясовано, що підставою для прийняття спірного рішення №01 від 19.09.2022 стала відсутність інформації про сплату страхових внесків за період роботи в рф з 01.01.2015 по 31.12.2020.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Зважаючи на викладене, вимога щодо зарахування періодів роботи з 01.01.2015 по 31.12.2020 в ТОВ «Обьнефтеремонт» до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 підлягає задоволенню.

Застосовуючи механізм захисту порушеного права та його ефективного відновлення, керуючись повноваженнями, наданими частиною 2 статті 9, частинами 2, 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з врахуванням змісту заявлених вимог, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за №01 від 19.09.2022 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоди роботи з 01.01.2015 по 31.12.2020 в ТОВ «Обьнефтеремонт» та повторно розглянути заяву позивача від 12.09.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з врахуванням зарахованих періодів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем адміністративний позов є обґрунтованими, а позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 992,40 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція №5853-1704-2607-3699 від 21.10.2022 (а.с.1).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Враховуючи те, що спір виник внаслідок протиправного рішення відповідача 2, відтак, підлягають стягненню саме за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 595,44 гривень, що пропорційно становить 60 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

Сторонами не подано до суду будь яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ - 21910427) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.09.2022 №01 про відмову у перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоди роботи з 01.01.2015 по 31.12.2020 в ТОВ «Обьнефтеремонт» та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.09.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з врахуванням зарахованих періодів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ - 21910427) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 44 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.