Справа № 724/283/23
Суддя: Кацаренко І. О.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 724/283/23
Провадження № 2-а/724/3/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2023 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Кацаренко І.О.
за участю секретаря судового засідання Сенік М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Хотин в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,
У С Т А Н О В И В:
Представник позивача адвокат Боднарюк В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серії АА №00001916 про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.
26 січня 2023 року позивач отримав СМС щодо накладення обмежень на його рахунки Першим відділом державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Зателефонувавши на зазначений у СМС повідомленні номер державного виконавця Шаргало А.В. йому стало відомо, що відносно нього була винесена постанова про адміністративне правопорушення, яку він не отримував та про існування якої взагалі не було відомо.
Так, у відповідь на адвокатський запит від 30 січня 2023 року, 02 лютого 2023 року на зазначену в запиті адвоката електронну адресу надійшла відповідь старшого державного виконавця Шаргало А. із матеріалами виконавчого провадження, а саме заявою про примусове виконання постанови, постановою про відкриття виконавчого провадження №70834901 від 26 січня 2023 року, а також самою постановою про адміністративне правопорушення серії АА №00001916.Таким чином, копію оскаржуваної постанови було отримано ним лише 02 лютого 2023 року, тому термін на оскарження було пропущено із поважних причин.
Відповідно до описової частини постанови серії АА № 00001916 від 21 листопада 2022 року, вбачається, що 23 вересня 2022 року о 0 год. 30 хв. за адресою Н-03 Житомир-Чернівці км.246+645 відповідальна особа ( ОСОБА_1 , т/з. MAN22.361 д.н.з. НОМЕР_1 ) допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 16.6 % (2.997 тон), при дозволеній фактичній масі 18 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 17.1 % (1.967 тон) при дозволеному навантаженню на вісь 11.5 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
З вказаною постановою позивач ОСОБА_1 категорично не погоджується, так як викладені в ній обставини не відповідають дійсності, а постанова складена з порушенням вимог встановлених КУпАП та Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затверджені Наказом інфраструктури України від 27 вересня 2021 року №512.
При цьому, його вина у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, виходячи із наступних доводів та аргументів. Так, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).
Згідно п.22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Із вищевказаного пункту ПДР вбачається, що забороняється рух транспортних засобів та їх составів для контейнеровозів фактичною массою понад 44 т у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами.
Однак, оскаржувана постанова не містить інформації про тип транспортного засобу (контейнеровоз тощо), що ставить під сумнів твердження інспектора (відповідача) про врахування вказаного критерію при встановлення факту перевищення встановлених законодавством вагових норм.
Санкція частини 2 статті 132-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
У відповідності до п. 8 розділу ІІ Інструкції, постанова, яку винесла уповноважена посадова особа, друкується з використанням засобів системи та протягом трьох робочих днів з дня її винесення передається національному оператору поштового зв`язку для доставлення на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, зазначеній у частині першій статті 143 КУпАП, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.
Якщо особа, зазначена у частині першій статті 143 КУпАП, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в її отриманні.
У разі невручення постанови адресату за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів або Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, днем отримання адміністративної постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до Державної служби України з безпеки на транспорті.
Постанова набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Копію оскаржуваної постанови не було вручено позивачу ОСОБА_1 , а про її існування він дізнався після накладення обмежень на його рахунки державним виконавцем. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскаржувана постанова не набрала законної сили.

Як вбачається із наявної у матеріалах справи заяви про примусове виконання постанови, оскаржувана постанова, яка була складена відносно ОСОБА_1 була направлена на примусове виконання із порушенням вищезазначених норм КУпАП, адже копію постанови ОСОБА_1 , чи повнолітні члени сім`ї, до прикладу його матір, що на даний час проживає по місцю його реєстрації не отримували.

Крім того, у спірній постанові відсутні відомості щодо максимального дозволеного навантаження на вісь, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичної міжосьової відстані, фактичної шинності (кількість коліс) на вісі, виміряних з урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також щодо допустимих габаритно-вагових параметрів транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги.

Крім того вказує, що у спірній постанові відсутні відомості щодо максимального дозволеного навантаження на вісь, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичної міжосьової відстані, фактичної шинності (кількість коліс) на вісі, виміряних з урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також щодо допустимих габаритно-вагових параметрів транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги.

Також, враховуючи, що сформована системою в автоматичному режимі постанова виноситься без складання протоколу про адміністративне правопорушення, що передбачено пунктом 3 Розділу ІІ Інструкції №512, а також враховуючи, що ні Порядком №1174, а ні Інструкцією №512 не передбачено перед винесенням постанови складення будь-яких інших матеріалів (актів, довідок зважування тощо), зазначення відповідних відомостей в постанові є обов`язковим та надає можливість перевірити правомірність притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Разом з тим, постанова про накладення адміністративного стягнення не містить відомостей про категорію транспортного засобу, типу, повної маси, ширини, висоти, довжини, даних про розподіл навантаження за осі, тобто відомостей, на підставі яких встановлено перевищення маси, а постанова містить лише посилання на перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, відповідно до Фотозвіту, наявного в Сервісі перевірки адміністративних правопорушень (копія додається), посилання на яке міститься в оскаржуваній постанові, неможливо встановити габарити автомобіля, категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями транспортного засобу, фактичного навантаження на вісь, сумарного фактичного навантаження на осі, сукупність осей), фактичної міжосьової відстані, фактичної шинності (кількості коліс) на вісі.

Вказане фото не свідчить про вчинення позивачем правопорушення, а містить лише фото фіксацію автомобіля з його номерним знаком та не дозволяє встановити вид та параметри вантажу, який перевозиться.

Більше того, суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП є спеціальним, а саме водій транспортних засобів; посадові особи, відповідальні за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважені з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів; громадяни суб`єкти підприємницької діяльності.

Сам позивач ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, виходячи із наступного.

Дійсно у власності позивача ОСОБА_1 перебуває вантажний фургон ізотермічний-в, марки «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . 10 червня 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позички транспортного засобу. Згідно вказаного договору позивачем був переданий у безоплатне користування ОСОБА_3 транспортний засіб автомобіль марки «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1 .

22 вересня 2022 року ОСОБА_3 , як автомобільним перевізником було здійснено перевезення вантажу вагою 9400 кг. (яблук) за маршрутом м.Чернівці м.Одеса (вантажовідправник ФОП ОСОБА_4 , вантажоодержувач ФОП ОСОБА_5 ), що підтверджується товарно-транспортною накладною №333479 від 22 вересня 2022 року.

Для здійснення перевезення ОСОБА_3 (користувач згідно договору позички) використовував транспортний засіб марки «MAN 220», д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить позивачу ОСОБА_1 . Перевезення вищезазначеного багажу (яблук, вагою 9400 кг.) даним транспортним засобом підтверджується також і фотофіксацією, що зображена на постанові, яку виніс відповідач, яка здійснена в момент, начебто порушення приписів ст.132-1 КУпАП.

Адвокат Боднарюк В.І. просить звернути увагу суду, що на вищевказаному фото не зафіксовано повністю подію, оскільки не зафіксовано особу водія, та факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а тому такий доказ є недостатнім та не переконливим. За таких обставин, із вищевикладеного випливає, що позивач ОСОБА_1 не є автомобільним перевізником, оскільки 23 вересня 2022 року на належному йому автомобілі, він не здійснював на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажу даним транспортним засобом, який починаючи із 2015 року перебуває в користуванні ОСОБА_3 , а тому позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Крім того, відповідно до п.9 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженому постановою кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (в редакції постанови КМ України від 16 червня 2021 року №623): інформування учасників дорожнього руху про фіксацію автоматичними пунктами (фотозйомку та/або відеозапис) фактів правопорушень здійснюється не пізніше початку роботи таких пунктів на визначених ділянках автомобільних доріг шляхом встановлення відповідних дорожніх знаків в установленному порядку, а також розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті Мінінфраструктури.

Однак, за адресою Н-03 Житомир-Чернівці, км. 246+654 відсутній відповідний дорожній знак, що інформує учасників дорожнього руху про фіксацію автоматичними пунктами.

На підставі вищевикладеного просить суд: скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00001916 від 21 листопада 2022 року, прийняту державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюком Любимиром Миколайовичем, за якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.; адміністративну справу відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору.

Учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Ппредставник позивача адвокат Боднарюк В.І., якій діє в інтересах ОСОБА_1 в судове засідання звернувся з заявою, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути у його відсутності. Зазначив. Що станом на 29 березня 2023 року ні він, як представник позивача, ні позивач не отримували від відповідача відзив на адміністративний позов

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи відповідно до ст.268 ч.1 КАС України, про причини неявки суд не повідомив, з будь-якими заявами до суду не звертався, у зв`язку з чим суд розглядає справу у відсутність відповідача згідно п.1 ч.3 ст.205 КАС України.

Суд розглядає справу в порядку письмового провадження відповідно до вимог ч.9 ст.205 КАС України.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Учасники справи в судове засідання, призначене на 29 березня 2023 року, не з`явилися, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про автомобільні дороги", який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг та Правилами дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АА №00001916, винесеною 21 листопада 2022 року держаним інспектором впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті ОСОБА_2 було притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн. за те, що він 23 вересня 2022 року о 0.30 годині за адресою: Н-03 Житомир-Чернівці км.246+654, керуючи транспортним засобом марки MAN 22.361 державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 16,6% (2,997 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 17,1% (1,967 тон), при дозволеному максимальному навантажені на вісь 11,5 тон.

Відповідно до договору позички транспортного засобу від 10 червня 2023 року встановлено, що 10 червня 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позички транспортного засобу. Згідно вказаного договору ОСОБА_1 був переданий у безоплатне користування ОСОБА_3 транспортний засіб автомобіль марки «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Частина 2 ст.132-1 КУпАП відповідальність наступає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами і передбачає адміністративну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Відповідно до ст.229 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.2 ст.132-1 цього Кодексу, покладено на органи автомобільного транспорту та електротранспорту.

Згідно ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Випадки, коли не складається протокол про адміністративне правопорушення, передбачені статтею 258 КУпАП, відповідно до частини другої якої, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції автомобільного транспорту та електротранспорту.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Дійсно у власності позивача ОСОБА_1 перебуває вантажний фургон ізотермічний-в, марки «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , але 10 червня 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позички транспортного засобу. Згідно вказаного договору позивачем був переданий у безоплатне користування ОСОБА_3 транспортний засіб автомобіль марки «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1 .

22 вересня 2022 року ОСОБА_3 , як автомобільним перевізником було здійснено перевезення вантажу вагою 9400 кг. (яблук) за маршрутом м.Чернівці м.Одеса (вантажовідправник ФОП ОСОБА_4 , вантажоодержувач ФОП ОСОБА_5 ), що підтверджується товарно-транспортною накладною №333479 від 22 вересня 2022 року.

Дослідивши матеріали справи, встановлено, що для здійснення перевезення ОСОБА_3 (користувач згідно договору позички) використовував транспортний засіб марки «MAN 220», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить позивачу ОСОБА_1 . Перевезення вищезазначеного багажу (яблук, вагою 9400 кг.) даним транспортним засобом підтверджується також і фотофіксацією, що зображена на постанові, яку виніс відповідач, яка здійснена в момент, начебто порушення приписів ст.132-1 КУпАП.

На фото не зафіксовано повністю подію, оскільки не зафіксовано особу водія, та факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а тому такий доказ є недостатнім та не переконливим. За таких обставин, із вищевикладеного випливає, що позивач ОСОБА_1 не є автомобільним перевізником, оскільки 23 вересня 2022 року на належному йому автомобілі, він не здійснював на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажу даним транспортним засобом, який починаючи із 2015 року перебуває в користуванні ОСОБА_3 , а тому позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, про що вказав Верховний Суд у справі №338/1/17.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тобто, саме відповідач, будучи повноважною особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення, зобов`язаний обґрунтувати правомірність складення оскаржуваної постанови.

Однак будь-які докази, які б підтверджували наявність адміністративних правопорушень з боку позивача, відповідачем у встановлений судом строк надані не були, про причини їх неподання суд не повідомлено.

Судом встановлено, що фактично матеріали про адміністративне правопорушення складаються лише з оскаржуваної постанови, так як відповідачем не зібрано та не надано суду жодних доказів на підтвердження факту скоєння правопорушення та правомірності своїх дій.

Таким чином, суд вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, є недоведеним, а оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для визнання її протиправною та її скасування.

Згідно ч.3 ст.286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, серед іншого скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що вимоги щодо скасування постанови є обґрунтованими і їх слід задовольнити.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті з врахуванням задоволення позову підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 536,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.132-1 КУпАП, ст.ст.2, 6, 7, 9, 139, 205, 244-246, 268, 272 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову держаного інспектора впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюка Любомира Миколайовича серії АА №00001916, винесену 27 січня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 536,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня його постановлення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Інна КАЦАРЕНКО