Справа № 120/19732/21-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

29 березня 2023 р. Справа № 120/19732/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара Павла Анатолійовича, розглянувши письмово заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в справі

за позовом: головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про: стягнення штрафу

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу.

Рішенням суду від 26.09.2022 позов задоволений повністю.

03.11.2022 за заявою позивача судом видано виконавчий лист.

06.03.2023 на адресу суду від головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві надійшла заява про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Заяву мотивовано тим, що заявником виконавчий документ отримано 20.01.2023, однак строк його пред`явлення до виконання сплив 28.01.2023, а тому просить поновити такий строк.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.03.2023 року заяву призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

20.03.2023 представник заявника подав заяву про проведення судового засідання без його участі у порядку письмового провадження.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце його проведення повідомлені належним чином.

Відповідно до частини третьої статті 376 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в письмовому провадженні. При цьому, згідно частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Визначаючись щодо поданої заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд виходить із наступного.

Однією з конституційних засад правосуддя, визначених статтею 129-1 Конституції України, є обов`язковість судових рішень, а незабезпечення реального виконання судового рішення, що набрало законної сили, нівелює інститут судового захисту порушених прав особи, яка зверталася до суду.

Згідно статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями статті 129-1 Конституції України.

Так, відповідно до частини 1 статті 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Частиною першою, шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання суд повинен перевірити, чи справді пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, а якщо є підстави так вважати, то чи були поважні причини для цього.

Разом з тим, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно даних автоматизованої системи документообігу суду КП "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, що судове рішення по даній адміністративній справі набрало законної сили 27.10.2022 року.

01.11.2022 на адресу суду від головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві надійшла заява про видачу виконавчого листа.

03.11.2022 року Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

14.02.2022 представник головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві звернувся до суду із повторною заявою про видачу виконавчого листа. Крім того, просив виконавчий документ направити на адресу головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві: м. Київ вул. Івана Драча, 10/8, 04053.

15.02.2023 Вінницьким окружним адміністративним судом направлено на адресу головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві виконавчий лист від 03.11.2023, зі змісту якого вбачається, що строк пред`явлення до виконання визначений до 28.01.2023.

Із зазначено слідує, що позивач звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого документу, однак не вжив заходів для отримання такого документу. За вказаних обставин, виникла ситуація за якої суб`єкт владних повноважень через свої пасивні дії отримав виконавчий лист, зі змісту якого вбачається, що строк його пред`явлення до виконання уже сплинув.

Розглянувши обставини, викладені в заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа, суд вважає їх не поважними та такими, що не перешкоджали своєчасному отриманню виконавчого листа, а відтак і пред`явлення його до виконання у визначений термін.

Вказані заявником обставини, на переконання суду, свідчить лише про недобросовісне користування своїми правами, що призвело до пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З огляду на викладене, суд вважає заявлене клопотання таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 376 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович