Справа № 400/1451/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2023 р. № 400/1451/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Державної служби України з безпеки на транспорті, пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 03135,

про:визнання протиправною та скасування постанови від 30.11.2022 № 336559,

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2023 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.11.2022 № 336559.

Позов позивач обґрунтував тим, що:

відповідач притягнув його до юридичної відповідальності за нібито вчинення ним 29.09.2022 правопорушення, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за перевезення вантажу за відсутності протоколу перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу; проте, відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографу є окремо виділеною підставою для притягнення до відповідальності саме за абзацом одинадцятим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»;

фактично здійснити перевірку та адаптацію тахографу не надалось можливим у м. Миколаєві, оскільки цей населений пункт перебував під постійними обстрілами з боку ворожих військ, а тому для проведення даної процедури необхідно було прибути до Одеської області;

оскаржувана постанова фактично винесена 07.12.2022 без участі уповноваженої особи автомобільного перевізника

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти позову і просив у його задоволенні відмовити повністю. Відзив він аргументував тим, що:

наданий позивачем до суду протокол повірки та адаптації тахограф до транспортного засобу датований 30.09.2022, тобто наступним днем після проведення рейдової перевірки, що підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення та те, що на момент перевірки даний документ був відсутній;

для водія транспортного засобу, обладнаного тахографом, крім документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», обов`язковою також є наявність тахокарт (або картки водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом);

розгляд справи про скоєння позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт проведений з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567).

У відповіді на відзив позивач підтримав свої позовні вимоги, навівши ті ж самі обґрунтування, що були зазначені ним у позовній заяві.

У запереченнях відповідач зазначив, що він категорично не погоджується з доводами позивача, викладеними у відповіді на відзив. Відповідач вказав на те, що:

по-перше, оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу винесена без порушення двомісячного строку;

по-друге, запрошення на розгляд справи було направлено позивачу рекомендованим листом завчасно, але воно було повернуто до відповідача без зазначення причини повернення, а отже вказане запрошення не було вручене позивачу не з вини відповідача;

по-третє, відповідно до товарно-транспортної накладної від 29.09.2022 № Р38723 автомобільним перевізником є позивач;

по-четверте, наданий під час розгляду цієї адміністративної справи протокол повірки та адаптації тахографа до транспортного засобу датований 30.09.2022, тобто наступним днем після проведення рейдової перевірки.

24 лютого 2023 року Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надав позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для подання до суду позовної заяви, оформленої відповідно до статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) з урахуванням оцінки суду, наведеної у мотивувальній частині цієї ухвали.

У встановлений судом строк позивач подав до суду позовну заяву (в уточненій редакції), в якій вірно зазначив найменування відповідача у справі, а саме: Державна служба України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 01135; ) (далі відповідач).

Відтак позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

09.03.2023 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши заяви по суті, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач є власником спеціального вантажного фургону-рефрижератора MAN 18.220, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Згідно з товарно-транспортною накладною № Р38723 29.09.2022 позивач, як автомобільний перевізник, на вищевказаному автомобілі здійснював перевезення вантажу з с. Мартинівське, вул. Задорожня, 3 до м. Одеса, Київське шосе, 19/1.

Цього ж дня посадова особа відповідача на автомобільній дорозі М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 21 км + 434 м провела перевірку транспортного засобу MAN 18.220, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за результатами якої склала Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 29.09.2022 № 346541.

Згідно із зазначеним Актом під час перевірки виявлено порушення, а саме: відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа транспортного засобу. Також цим Актом встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», тобто перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Водій транспортного засобу в цьому Акті зазначив, що з протокол не згоден, оскільки ведеться книга обліку робочого часу та відпочинку водія.

Відповідно до Протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу № UA284-002761О 30.09.2022 тахограф транспортного засобу MAN 18.220, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пройшов перевірку та адаптацію.

18.10.2022 відповідач направив позивачу Запрошення від 17.10.2022 № 35276/34/24-22 у розгляді справи за актом № 346541 про скоєння порушення законодавства про автомобільний транспорт в Миколаївській області, відповідно до якого позивачу запропоновано прибути 03.11.2022 у відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області для участі у розгляді справи про допущене позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт. Це запрошення було направлено на адресу: пров. Сонячний, 1, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56502. Цю ж адресу позивач зазначив у позовній заяві, як свою адресу місця проживання.

Вищезазначене запрошення позивач не отримав, що підтверджується Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (форма 119) № 830. Повернувся лист до відповідача 03.11.2022.

30.11.2022 відповідач в особі відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 336559 (далі Постанова № 336559).

Згідно з цією постановою позивач допустив порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону, а саме протоколу перевіри та адаптації тахографа до транспортного засобу (акт № 346541), а також постановив стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 гривень.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до абзацу дванадцятого частини сьомої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.

Частиною п`ятою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що розглядати справи про накладення адміністративного-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. Постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів є виконавчим документом.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Отже, Державна служба України з безпеки на транспорті, як центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, має повноваження щодо здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, а його посадові особи розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників.

Згідно з пунктом 1 і додатком розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області та відділ нагляду (контролю) в Одеській області є структурними підрозділами апарату Державної служби України з безпеки на транспорті. Статусу юридичної особи вони не мають.

Таким чином, відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області і відділ нагляду (контролю) в Одеській області не мали статусу юридичної особи, а їх посадові особи були посадовими особами апарату Державної служби України з безпеки на транспорті.

З огляду на це суд прийшов до висновку, що посадові особи відповідача, зокрема, таких структурних підрозділів його апарату як відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області та відділ нагляду (контролю) в Одеській області, мали повноваження на розгляд справи про накладення адміністративного-господарських штрафів за порушення, зазначені у статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Що стосується безпосередньо дій позивача, за які його притягнуто до юридичної відповідальності, то суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з частинами першою-другою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Згідно з абзацом першим пункту 6.1 розділу VI Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106 (далі Положення № 340), автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Абзацом п`ятим пункту 3.3 розділу ІІІ Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за № 946/18241 (далі Інструкція № 385), передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи розрдруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Відповідно до пункту 6.3 розділу VI Положення № 340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Таким чином, відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», пунктів 6.1 і 6.3 розділу VI Положення № 340, пункту 3.3 розділу ІІІ Інструкції № 385 при здійсненні внутрішніх вантажних перевезень:

водії вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн зобов`язані мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

а водії вантажних автомобілів з повною масою до 3,5 тонн індивідуальну книжку водія, встановленої форми;

У позовній заяві позивач зазначив, що під час відповідної перевірки його водій посадовим особам відповідача не пред`явив для огляду протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, оскільки транспортний засіб 29.09.2022 прямував до м. Одеси для проведення відповідної перевірки та адаптації тахографу.

Поряд з цим, відповідно до товарно-транспортної накладної № Р38723, яка була надана водієм посадовим особам відповідача під час перевірки, 29.09.2022 позивач, як автомобільний перевізник, на вищевказаному автомобілі здійснював перевезення вантажу з с. Мартинівське, вул. Задорожня, 3 до м. Одеса, Київське шосе, 19/1.

Згідно з Протоколу перевірки та адаптації тахографів до транспортного засобу № UA284-002761О тахограф транспортного засобу MAN 18.220, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пройшов перевірку та адаптацію 30.09.2022 в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області.

Крім цього, водій транспортного засобу в Акті від 29.09.2022 № 346541 зазначив, що з протокол не згоден, оскільки ведеться книга обліку робочого часу та відпочинку водія.

Вищенаведене свідчить, що твердження позивача про те, що 29.09.2022 його транспортний засіб їхав на проведення перевірки та адаптації тахографа, не відповідає дійсності.

Відтак у діях позивача містяться ознаки правопорушення, передбаченого абзацом третім частини першою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа транспортного засобу).

У позовній заяві позивач акцентує увагу на тому, що юридична відповідальність за відсутність в автомобільного перевізника протоколу перевірки та адаптації тахографа транспортного засобу встановлена абзацом одинадцятим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а не абзацом третім частини першої цієї статті. Тобто, на думку позивача, відповідач не вірно кваліфікував ймовірне правопорушення позивача.

Відповідно до абзацу одинадцятого частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, норми абзацу одинадцятий частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є спеціальними по відношенню до норми абзацу третього цієї ж частини.

Проте, за абзацом одинадцятим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» до юридичної відповідальності притягаються автомобільні перевізники при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень, тобто які, враховуючи статтю 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону.

При цьому, при здійсненні внутрішніх перевезень (перевезень пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України) за відсутності протоколу перевірки та адаптації тахографа транспортного засобу автомобільні перевізники підлягають притягненню до юридичної відповідальності за абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно з товарно-транспортною накладною від 29.09.2022 № Р38723 позивач, як автомобільний перевізник, 29.09.2022 здійснював перевезення вантажу з с. Мартинівське, вул. Задорожня, 3 до м. Одеса, Київське шосе, 19/1, тобто він здійснював внутрішні перевезення (без перетину державного кордону України).

Таким чином, відповідач вірно кваліфікував дії позивача щодо відсутності протоколу перевірки та адаптації тахографа транспортного засобу при перевезенні вантажів за абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Що стосується дотримання відповідачем порядку розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується (частина вісімнадцята статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Частиною двадцять першою статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що порядок проведення рейдових (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Абзацом першим пункту 27 Порядку № 1567 встановлено, що у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

Суд встановив, що 18.10.2022 відповідач направив позивачу Запрошення від 17.10.2022 № 35276/34/24-22 у розгляді справи за актом № 346541 про скоєння порушення законодавства про автомобільний транспорт в Миколаївській області, відповідно до якого позивачу запропоновано прибути 03.11.2022 у відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області для участі у розгляді справи про допущене позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт. Це запрошення було направлено на адресу: пров. Сонячний, 1, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56502. Цю ж адресу позивач зазначив у позовній заяві, як свою адресу місця проживання.

Вищезазначене запрошення позивач не отримав, що підтверджується Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (форма 119) № 830. Повернувся лист до відповідача 03.11.2022.

Отже, відповідач розглянув справу про скоєння позивачем порушення законодавства про автомобільних транспорт та виніс Постанову № 336559 після того, як йому повернулось відповідне Запрошення із відміткою про неотримання його позивачем.

Оскільки Запрошення від 17.10.2022 було своєчасно надіслано відповідачем на адресу, яку позивач у позовній заяві вказав як його місце проживання, суд прийшов до висновку, що відповідачем при винесенні Постанови № 336559 було дотримано вимог пунктів 26 і 27 Порядку № 1567.

Поряд з цим, абзацом першим пункту 25 Порядку № 1567 встановлено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Оскаржувана постанова складена відповідачем 30.11.2022 складена на підставі Акта № 346541 від 29.09.2022, тобто з порушенням двомісячного терміну з дня складення цього Акта.

Крім цього, реєстраційний номер документа на оскаржуваному протоколі датований 07.12.2022 за № 16166/34/27. Зазначений факт свідчить про те, що у дійсності протокол складено саме 07.12.2022, а не 30.11.2022, як у ньому вказано.

Таким чином, Постанова № № 336559 винесена з порушенням пункту 25 Порядку № 1567.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Абзацом першим частини першої статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступила його посадова чи службова особа.

Платіжною інструкцією № 519 від 21.02.2023 підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 1073,60 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 03135; ) про визнання протиправною та скасування постанови від 30.11.2022 № 336559 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 336559 від 30.11.2022.

3. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 03135; ) судовий збір у розмірі 1073 (Одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 03 квітня 2023 року