Справа № 420/17686/22
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2023-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Іщенко С.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Дудник А.О. (згідно виписки),

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 07.12.2022 надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про визнання протиправним та скасування наказу від 29.11.2022 №347.

12.12.2022 ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у адміністративній справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом учасників процесу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуваний наказ є незаконним, необґрунтованим та таким, що не базується на нормах права, містить дані, які не відповідають дійсності. Вказує, що оскаржуваний наказ містить категоричні твердження щодо «умисного скоєння дисциплінарного проступку збоку державного службовця ОСОБА_1 », фактично констатується наявність вини позивача та ним закрито провадження по нереабілітуючим ОСОБА_1 підставам, замість того, щоб закрити зазначене дисциплінарне провадження за відсутністю складу дисциплінарного проступку. Зазначає, що підставою для порушення дисциплінарного провадження слугувала службова записка директора Департаменту правового забезпечення І. Скалецької від 18.10.2022 № 3687/04/17-21, яка не містить посилання на будь-який склад дисциплінарного проступку та в якій зазначено про «представництво інтересів Адміністрації судноплавства та реалізацію процесуальних повноважень у господарський справі № 910/17079/19 забезпечував ОСОБА_2 », що не відповідає дійсності. Вказує, що твердження про мою нібито участь у справі № 910/17079/19 базується виключно на припущеннях І. Скалецької, яка до цих припущень надала лише копії справи №910/17079/19 (де відсутні документи про мою участь, навіть повісток про виклик не має) та що на сторінці 7 Подання дисциплінарна комісія стверджує, що саме ОСОБА_1 забезпечував представництво інтересів Морської адміністрації у справі № 910/17079/19. Зазначає, що відсутність позивача на всіх судових засіданнях, відсутність будь-яких письмових документів, які б я направляв до суду за власним підписом у справі № 910/17079/19, взагалі відсутність правової позиції, заяв, клопотань Морської адміністрації в матеріалах справи № 910/17079/19, відсутність в матеріалах дисциплінарної справи доручень керівництва про здійснення представництва інтересів мною достеменно спростовують висновки, які містяться в Поданні. Вказує, що до матеріалів дисциплінарної справи умисно не долучені (оскільки я клопотав про це двічі) лист Морської адміністрації від 27.10.2021 №7177/03/15-22 за підписом Голови Морської адміністрації. Зазначає, що службова записка в.о. директора Департаменту державного нагляду (контролю) та надання адміністративних послуг О. Бузука підтверджувала ту обставину, що в незалежності від думки та позиції Департаменту правового забезпечення документи на судно «Готель Баккара» були виготовлені і в той же день підписані. Вказує, що зазначена службова записка в Департамент правового забезпечення потрапила лише 24.11.2021, оскільки першим її отримав головний спеціаліст - ОСОБА_3 та вона об`єктивно не могла бути позивачем підписана раніше ніж 24.11.2021. Отже, зазначає позивач, 22.11.2021 він об`єктивно не міг підписати будь-який документ, що стосується судна «Готель Баккара», однак Голова Морської адміністрації саме 22.11.2021 підписав вищезазначені свідоцтва і без будь-яких погоджень. Всі свої висновки члени комісії робили навіть не перевіривши правові засади здійснення позивачем функціональних обов`язків. Головою Адміністрації судноплавства були підписані документи ТОВ «Тенасіті» на три дні раніше, ніж вони були погоджені Департаментом правового забезпечення, отже, вся відповідальність за видачу Свідоцтва про право власності на судно від 22.11.2021 AB №001628, Свідоцтво про право плавання під державним прапором України від 22.11.2021 СВ № 002438 лежить виключно на Голові Морської адміністрації.

30.12.2022 до суду від відповідача за вх №40093/22 надійшов відзив на позов, в якому відповідачем з посиланням на обставини, встановлені під час службового розслідування та зафіксовані у поданні від 16.11.2022 №52/А/22 зазначено, що позивач оскаржує наказ, відповідно до змісту якого суб`єктом прийнято рішення про закриття дисциплінарного провадження, що в силу пункту 10 частини 1 статті 7 Закону та статті 78 Закону виключає його оскарження. Вказано, що до повноважень позивача належать обов`язки щодо забезпечення представництва (само представництва) Морської адміністрації в судах України. Зазначено, що оскільки позивач оскаржує наказ від 29.11.2022 №347, відтак обставини зазначені у поданні Дисциплінарної комісії не є предметом судового розгляду у даній справі та судовій оцінці не підлягають. Вказано, що визнання протиправним наказу не тягне за собою жодних правових наслідків для останнього, що відсутні порушені права позивача та що оскаржуваний наказ вичерпав свою дію шляхом його реального виконання.

До суду від позивача 05.01.2023 за вх №498/23 надійшла відповідь на відзив.

Усною ухвалою суду від 10.01.2023, внесеною до протоколу судового засідання, заяву представника відповідача задоволено та визначено розглядати справу в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням ним власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

16.01.2023 від відповідача за вх №1445/23 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

31.01.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу №420/17686/22 до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити

Представник позивача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом Державної служби морського та річкового транспорту України від 03.03.2021 №137-к (т.1 а.с.79) скасовано наказ Державної служби морського та річкового транспорту України від 07.05.2020 №175-к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Верхньодніпровського міжрегіонального управління з 05 березня 2021 року.

05.03.2021 наказом Державної служби морського та річкового транспорту України №141-к (т.1 а.с.101) переведено ОСОБА_1 , начальника Верхньодніпровського міжрегіонального управління, за його згодою, з 05 березня 2021 року на посаду заступника директора Департаменту - начальника відділу претензійно-позовної роботи Департаменту правового забезпечення, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом.

19.01.2022 наказом Державної служби морського та річкового транспорту України №26-к (т.1 а.с.99) переведено ОСОБА_1 , заступника директора Департаменту правового забезпечення - начальника відділу претензійно-позовної роботи, за його згодою, з 20 січня 2022 року на посаду заступника директора Департаменту правового забезпечення - начальника відділу взаємодії з правоохоронними органами, представлення інтересів в судових органах та з питань законодавства про працю.

Державною службою морського та внутрішнього водного транспорту та судноплавства України 20.10.2022 прийнято наказ №307 «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 та утворення дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ» (т.2 а.с.24), яким на підставі службової записки директора Департаменту правового забезпечення Ірини Скалецької від 18.10.2022 № 3687/04/17-22 (т.2 а.с.125-126) порушено дисциплінарне провадження стосовно начальника відділу судово-претензійної роботи Департаменту правового забезпечення ОСОБА_1 .

16.11.2022 дисциплінарною комісією за результатами дисциплінарного провадження було підготовлене подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України за результатами здійсненого дисциплінарного провадження стосовно начальника відділу судово-претензійної роботи Департаменту правового забезпечення Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України ОСОБА_1 №52/А/22 (т.2 а.с.2-6, далі - Подання).

Так, у вказаному Поданні комісією зазначено: «У ході дисциплінарного провадження Комісією було перевірено факти, викладені у Службовій записці, а саме щодо неналежного виконання посадових обов`язків ОСОБА_4 та встановлено.

Департаментам правового забезпечення вживаються заходи щодо належного представництва інтересів Адміністрації судноплавства у справі №910/5731/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КАНТІЄРО» (далі - Позивач, ТОВ ФК «КАНТІЄРО») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Річковий шлях» (далі - Відповідач 1, ТОВ «Річковий шлях»), Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (далі - Відповідач 2, Адміністрація судноплавства), Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕНАСІТІ» (далі - Відповідач 3, ТОВ «ТЕНАСІТІ») за участю третіх осіб на стороні відповідача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» про визнання права власності на судно Готель «БАККАРА».

У ході підготовчого судового засідання під час розгляду даної справи встановлено, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/17079/19 за позовом Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової І.О. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Річковий Шлях» про:

визнання розірваним договору купівлі-продажу судна від 02.05.2018:

скасування реєстрації права власності на судно ГОТЕЛЬ БАККАРА, регістровий номер: 2-305849; тип та призначення судна: стоянкове, плав готель, порт приписки: Київ, дата побудови: 2007 рік, згідно класифікаційного свідоцтва № 101-1-127-13, яке видане Регістром судноплавства України 12.03.2013 та дійсне до 12.03.2021 року),

скасування свідоцтва про право власності на судно від 17.07.2019 рою серії АБ №001415 та свідоцтва про право плавання під державним прапором України від 17.07.2019 серії СВ № 001915.

При цьому ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2020 у вказаній справі №910/17079/19 Адміністрацію судноплавства було залучено до розгляду справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2020 у справі №910/17079/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2021, у задоволенні позову відмовлено.

В подальшому, 29.09.2021 постановою Верховного Суду у справі №910/17079/19, частково задоволено касаційну скаргу Акціонерного товариства «ВТБ БАНК»:

скасовано реєстрацію права власності на судно «ГОТЕЛЬ БАККАРА» (регістровий номер: 2-305849; тип та призначення судна: стоянкове, плав готель, порт приписки: Київ, дата побудови: 2007 рік, згідно класифікаційного свідоцтва № 101-1-127-13, яке видане Регістром судноплавства України 12.03.2013 та дійсне до 12.03.2021 року):

скасовано свідоцтво про право власності на судно від 17.07.2019 року серії АБ №001415 та свідоцтво про право плавання під державним прапором України від 17.07.2019 серії СВ № 001915.

При цьому, відповідно пункту 72 вказаної постанови Верховного Суду у справі №910/17079/19 суд зауважив, про відсутність переходу до ТОВ «Річковий шлях» права власності на «ГОТЕЛЬ БАККАРА», що є необхідною для проведення державної реєстрації прав та прийшов до висновків, що Акціонерне товариство «ВТБ БАНК» свого права власності на відповідне майно не втрачало.

Таким чином, станом на 29.09.2021, в результаті забезпечення участі представника Адміністрації судноплавства під час судового розгляду справи №910/17079/19 було достеменно відомо та підтверджено остаточним рішенням суду по справі №910/17079/19 факт відсутності переходу права власності на судно «ГОТЕЛЬ БАККАРА» до ТОВ «Річковий шлях» та належність права власності на судно «ГОТЕЛЬ БАККАРА» Акціонерному товариству «ВТБ БАНК».

Так, представництво інтересів Адміністрації судноплавства та реалізацію процесуальних повноважень у господарській справі №910/17079/19 забезпечував ОСОБА_2 .

В подальшому, реалізуючи звернення стягнення заборгованості ТОВ «Річковий шлях» перед ТОВ «Тенасіті» за іпотечним договором, останнє звернулося до Адміністрації судноплавства щодо реєстрації права власності на судно «ГОТЕЛЬ БАККАРА» (регістровий номер: 2-305849; тип ти призначення судна: стоянкове, плав готель, порт приписки: Київ, дати побудови: 2007 рік, згідно класифікаційного свідоцтва № 101-1-127-13, яке видане Регістром судноплавства України 12.03.2013 та дійсне до 12.03.2021 року).

22.11.2021 Адміністрацією судноплавства за зверненням ТОВ «Тенасіті» зареєстровано право власності на судно «ГОТЕЛЬ БАККАРА» (регістровий номер: 2-305849; тип ти призначення судна: стоянкове, плав готель, порт приписки: Київ, дати побудови: 2007 рік, згідно класифікаційного свідоцтва № 101-1-127-13, яке видане Регістром судноплавства України 12.03.2013 та дійсне до 12.03.2021 року), в результаті отримано свідоцтво про право власності на судно серії AB №001628 та свідоцтво про право плавання під державним прапором України серії СВ №002438.

Отже, незважаючи на прийняту Верховним судом постанову від 29.09.2021 у справі №910/17079/19, якою скасовано реєстрацію права власності ТОВ «Річковий шлях» на судно «ГОТЕЛЬ БАККАРА» та висновків суду про належність Акціонерному товариству «ВТБ БАНК» права власності на відповідним об`єкт Адміністрацією судноплавства здійснено реєстраційні дії щодо права власності на судно «ГОТЕЛЬ БАККАРА» за зверненням ТОВ «Тенасіті» (яка не є власником останнього в силу постанови).

З метою встановлення обставин вчинення реєстраційних дій щодо права власності на судно «ГОТЕЛЬ БАККАРА», Департаментом правового забезпечення направлено службову записку до Департаменту надання адміністративних послуг щодо отримання інформації та документів, що стосуються вчинення (їх результатів) реєстраційних дій щодо права власності на судно «ГОТЕЛЬ БАККАРА», а саме документів погодження вчинення відповідних дій, резолюцій керівника, результатів виконання завдань відповідно до резолюції керівника та ін.

За результатами опрацювання службової записки Департаменту надання адміністративних послуг та доданих до останньої матеріалів, поміж іншого, встановлено, що 22.11.2021 начальником відділу взаємодії з правоохоронними органами, представлення інтересів в судових органах та з питань законодавства про працю Департаменту правового забезпечення АЛЕКСАНДРОВИМ О.І. погоджено службову записку щодо розгляду заяви, документів ТОВ «Тенасіті» та оформлення свідоцтва про право власності на судно «ГОТЕЛЬ БАККАРА».

Водночас, відповідно до постанови Верховного Суду у справі від 29.09.2021 №910/17079/19, у коді розгляду якої ОСОБА_4 забезпечувалося представництво інтересів Адміністрації судноплавства та реалізація процесуальних повноважень» суд прийшов до висновків про належність права власності на судно «ГОТЕЛЬ БАККАРА» Акціонерному товариству «ВТБ БАНК» та відсутності факт переходу права власності на судно «ГОТЕЛЬ БАККАРА» до ТОВ «Річковий шлях», а відтак до ТОВ «Тенасіті».

Варто зазначити, що ОСОБА_2 , відповідно до наказу Державної служби морського та річкового транспорту України від 19.03.2021 № 129 «Про визначення осіб уповноважених на представництво інтересів Державної служби морського та річкового транспорту України у судах України» визначено представником інтересів Державної служби морського та річкового транспорту України у судах України, відомості про що внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, посадові та функціональні обов`язки працівників юридичної служби регламентуються Загальним положенням про юридичну службу1 міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2008 № 1040 (далі - Загальне положення).

… Все вищевикладене в сукупності свідчить про ту обставину, що саме до повноважень ОСОБА_5 належать обов`язки щодо забезпечення представництва (самопредставництва) Морської адміністрації (Адміністрації судноплавства) в судах України.

Крім того, матеріали дисциплінарного провадження підтверджують ту обставину, що саме ОСОБА_2 , забезпечував представництво інтересів Морської адміністрації (Адміністрації судноплавства) під час судового розгляду справи №910/17079/19. Вказані обставини не спростовані й самим ОСОБА_4 під час засідання Комісії.

Крім того, проаналізувавши інформацію, яка міститься в матеріалах дисциплінарної справи. Дисциплінарна комісія додатково звернулась до ОСОБА_6 , який на момент виникнення спірних правовідносин, обіймав посаду Директора Департаменту надання адміністративних послуг.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_7 , які містяться в матеріалах дисциплінарної справи Комісія встановила наступне.

ОСОБА_8 було доведено до відома Комісії, що під час обіймання ним посади Директора Департаменту надання адміністративних послуг Державної служби морського та річкового транспорту України (Морської адміністрації) у жовтні-листопаді 2021 року надійшла заява від ТОВ «ТЕНАСІТІ» щодо вчинення реєстраційних дій стосовно судна «ГОТЕЛЬ БАККАРА», пакет документів щодо здійснення реєстраційних дій було надано в повному обсязі.

В наданому пакеті документів, були рішення суду які стосуються права власності на судно. Оскільки ОСОБА_9 не являється юристом, то для прийняття рішення щодо здійснення реєстраційних дій на підгрунті наданих документів, а саме сумнівів у праві власності на судно визначених у рішенні суду, він звернувся до в.о. директора Департаменту правового забезпечення Морської адміністрації (на той час обов`язки виконувала ОСОБА_10 ) з проханням делегувати представника від Департаменту правового забезпечення, зокрема юриста, який міг би надати оцінку обставинам, викладеним в судових рішеннях, для з`ясування юридичних аспектів справи та оцінки правомірності виконання реєстраційних дій з судном на підставі наданих документів.

ОСОБА_11 направила до ОСОБА_7 ОСОБА_1 начальника відділу судово-претензійної роботи Департаменту правового забезпечення Морської адміністрації для з`ясування всіх юридичних обставин справи, висловлення правової позиції, за результатами якої мало буї и прийнято рішення щодо можливості здійснення реєстраційних дій з огляду на юридичний аспект справи.

Заборським особисто було передано ОСОБА_1 весь пакет документів, який було подано ТОВ «ТЕНАСІТІ» для здійснення реєстраційних дій стосовно судна «ГОТЕЛЬ ВАККАРА» а також правову позицію від юристів ТОВ «ТЕНАСІТІ», що викладалась окремо.

У листопаді 2021 року в Морській адміністрації пройшла зустріч власників та юриста ТОВ «ТЕНАСІТІ» з ОСОБА_7 та ОСОБА_1 з метою всебічної оцінки юридичної легітимності проведення реєстраційних дій з судном «ГОТЕЛЬ БАККАРА».

ОСОБА_1 був залучений до зустрічі як юрист, для надання висновку від Департаменту правового забезпечення для Департаменту надання адміністративних послуг щодо правомірності проведення реєстраційних дій з судном та можливості таких дій на підставі наданих документів, а саме, в частині наявних судових рішень про право власності.

Висновок наданий ОСОБА_1 був позитивним, тобто, за його оцінкою, надані документи можуть бути використані для реєстраційних дій з судном. Такий висновок було озвучено ОСОБА_1 мені, та в.о. директору Департаменту правового забезпечення ОСОБА_10 , після чого, Департаментом правового забезпечення була надана згода на проведення реєстраційних дій з судном. Хочу зауважити, що аркуші з рішенням суду були підписані особисто ОСОБА_1 , як свідоцтво його погодження з тим, що документи відповідають нормам чинного законодавства та немає підстав у відмові на проведення реєстраційних дій.

Фактично, на основі висновку зробленого ОСОБА_1 було проведено реєстраційні дії з судном «ГОТЕЛЬ БАККАРА».

Варто зазначити, що дані пояснення ОСОБА_7 були доведені до відома ОСОБА_1 та не були спростовані.

Факт опрацювання ОСОБА_12 матеріалів, що слугували підставою для вчинення реєстраційних дій з судном «ГОТЕЛЬ БАККАРА», серед іншого підтверджується візою ОСОБА_1 на погодженні їх здійснення (копія відповідної службової записки наявна в матеріалах справи).

… Таким чином, за результатами здійснення дисциплінарного провадження Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 вчинено дисциплінарним проступок, передбачений пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України, а саме: невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

… Комісія вбачає, що даний дисциплінарний проступок ОСОБА_1 вчинено умисно. Вказане є обставиною, що обтяжує Відповідальність державного службовця.

Дисциплінарна комісія при прийняті рішення також взято до уваги пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Крім того, Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 не усвідомлює та не визнає своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку.

…З урахуванням характеру та тяжкості дисциплінарного проступку державного службовця, його ставлення до виконання посадових обов`язків, відповідно до частини другої статті 65, статей 66, 67, статті 71 Закону У країни «Про державну службу». Комісія рекомендує застосувати до ОСОБА_13 дисциплінарне стягнення у вигляді догани».

29.11.2022 Державною службою морського та внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на підставі зазначеного вище подання прийнято наказ №347 (т.1 а.с.172-178), у якому з посиланням на встановленні у поданні обставини зазначено, що з урахуванням характеру та тяжкості дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , його ставлення до виконання посадових обов`язків, відповідно до частини другої статті 65, статей 66, 67, статті 71 Закону, Комісією рекомендовано застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани та що під час розгляду подання Комісії від 16.11.2022 № 52/А/22 встановлено, що після вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 пройшов один рік та відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону закрито дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з таким наказом відповідача, оскільки він прийнятий з нереабілітуючих підстав, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII) державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 5 Закону № 889-VIІІ правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Статтею 64 Закону № 889-VIІІ передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст.65 Закону № 889-VIІІ підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частиною 2 статті 65 Закону № 889-VIІІ визначено, що дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 9-1) порушення вимог Закону України "Про запобігання загрозам національній безпеці, пов`язаним із надмірним впливом осіб, які мають значну економічну та політичну вагу в суспільному житті (олігархів)" у частині подання, дотримання строків подання декларації про контакти державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "А" або "Б"; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

При цьому, згідно з ч.3 ст.65 Закону № 889-VIІІ державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду.

Статтею 77 Закону № 889-VIІІ визначено, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення (ч.1). У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення (ч.2). Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням) (ч.3).

Так, однією з підстав визнання позивача винним у вчиненні дисциплінарного проступку є те, що ОСОБА_1 забезпечував представництво інтересів Адміністрації судноплавства та реалізацію процесуальних повноважень у господарській справі №910/17079/19, та що знаючи про рішення Верховного Суду від 29.09.2021 позивач погодив службову записку щодо розгляду заяви та документів ТОВ «ТЕНАСІТІ» та оформлення свідоцтва про право власності на судно «ГОТЕЛЬ БАККАРА».

Суд не погоджується з таким доводами відповідача, оскільки належних доказів на підтвердження представництва позивачем інтересів Державної служби морського та річкового транспорту України у справі №910/17079/21 та участі позивача у її розгляді відповідачем до суду не надано та у матеріалах дисциплінарного провадження вони також відсутні.

Щодо посилань на наказ Державної служби морського та річкового транспорту України від 19.03.2021 №129 (т.1 а.с.170-171) суд зазначає, що таким наказом визначено представників Державної служби морського та річкового транспорту України в судах України, а саме директора Департаменту правового забезпечення Морської адміністрації Пішеніна Дмитра Олександровича та директора Департаменту - начальника відділу претензійно-позовної роботи Департаменту правового забезпечення Морської адміністрації Александрова Олексія Ігоровича.

Однак доказів на підтвердження того, що саме на позивача було розподілено обов`язок по здійсненню представництва інтересів Державної служби морського та річкового транспорту України по справі №910/17079/21 до суду не надано.

Також суд ставиться критично до посилань у оскаржуваному наказі, що у листопаді 2021 року в Морській адміністрації пройшла зустріч власників та юриста ТОВ «ТЕНАСІТІ» з ОСОБА_7 та ОСОБА_1 з метою всебічної оцінки юридичної легітимності проведення реєстраційних дій з судном «ГОТЕЛЬ БАККАРА» та що висновок позивача був позитивний, оскільки жодного документального підтвердження вказаного до суду крім пояснень ОСОБА_14 (т.2 а.с.16 зворот 17) не надано та у матеріалах службового розслідування також такі докази відсутні.

Щодо доводів відповідача про те, що за результатами опрацювання службової записки Департаменту надання адміністративних послуг та доданих до останньої матеріалів поміж іншого встановлено, що 22.11.2021 начальником відділу взаємодії з правоохоронними органами, представлення інтересів в судових органах та з питань законодавства про працю Департаменту правового забезпечення АЛЕКСАНДРОВИМ О.І. погоджено службову записку щодо розгляду заяви, документів ТОВ «ТЕНАСІТІ» та оформлення свідоцтва про право власності на судно «ГОТЕЛЬ БАККАРА», суд вважає їх необґрунтованими, оскільки доказів такого погодження до суду не надано.

Зі службової записки в.о. директора Департаменту державного нагляду (контролю) та надання адміністративних послуг від 22.11.2021 (т.1 а.с. 86), (в якій зазначено про оформлення свідоцтва про право власності на судно від 22.11.2021 АВ №001628 та свідоцтва про право плавання під державним прапором України (судновий патент) від 22.11.2021 СВ №002438), вбачається, що до Департаменту правового забезпечення Державної служби морського та річкового транспорту України така записка надійшла 24.11.2021, що підтверджується підписом С. Шумейко (головний спеціаліст Департаменту правового забезпечення).

ОСОБА_1 відміток про погодження чи резолюції на такій записці не проставляв, а лише зазначив 25.11.2021 «Керуючись постановою Уряду від 26.09.1997 №1069» (т.1 а.с.86, т.2 а.с.130).

Суд вказує, що як зазначено у оскаржуваному наказі та вбачається з матеріалів справи, право власності ТОВ «ТЕНАСІТІ» на судно «ГОТЕЛЬ БАККАРА» (регістровий номер: 2-305849; тип ти призначення судна: стоянкове, плав готель, порт приписки: Київ, дати побудови: 2007 рік, згідно класифікаційного свідоцтва № 101-1-127-13, яке видане Регістром судноплавства України 12.03.2013 та дійсне до 12.03.2021 року) було зареєстроване 22.11.2021.

Відповідно до Порядку ведення Державного суднового реєстру України і Суднової книги України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.1997 №1069 (далі Порядок, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) реєстрація судна в Україні полягає у внесенні відомостей про нього до Державного суднового реєстру України, що ведеться за формою згідно з додатком 1, або Суднової книги України, що ведеться за формою згідно з додатком 2, та отримання цим судном свідоцтва про право плавання під Державним прапором України (п.6).

Реєстрація здійснюється на підставі погодженої в Морській адміністрації, а для риболовних суден - Держрибагентстві та Морській адміністрації письмової заяви судновласника, зразок якої затверджується Мінінфраструктури, що подається до органу державної реєстрації (п.13 Порядку).

Згідно з п.21 Порядку на підставі поданих документів Морська адміністрація, а для риболовних суден - Держрибагентство та Морська адміністрація готує висновок про реєстрацію судна у Державному судновому реєстрі України або відмову у його реєстрації з обгрунтуванням причин. Рішення про реєстрацію судна або про відмову у його реєстрації приймається протягом 15 робочих днів з дня одержання заяви і необхідних документів.

Відповідно до п.25 Порядку, для реєстрації судна та отримання суднових реєстраційних документів судновласник подає копії платіжних документів, що свідчать про сплату відповідних зборів в установленому розмірі. Орган державної реєстрації після надходження висновку Морської адміністрації, а для риболовних суден - Держрибагентства та Морської адміністрації у триденний строк видає судновласнику такі реєстраційні документи: свідоцтво на право плавання під Державним прапором України; свідоцтво про право власності на судно. У разі тимчасової реєстрації судна свідоцтво про право власності на судно не видається.

Отже, з викладеного вбачається, що враховуючи реєстрацію права власності ТОВ «ТЕНАСІТІ» на судно «ГОТЕЛЬ БАККАРА» 22.11.2021, отримання позивачем службової записки директора Департаменту державного нагляду (контролю) та надання адміністративних послуг від 22.11.2021 не раніше 24.11.2022, відтак ОСОБА_1 жодним чином не міг погодити заяву та документи ТОВ «ТЕНАСІТІ» 22.11.2021.

Відповідачем до суду не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 відповідно до п.13 Порядку погоджував заяву ТОВ «ТЕНАСІТІ» чи надавав відповідно до п.25 Порядку висновок про реєстрацію судна у Державному судновому реєстрі України.

На підставі вкладеного, суд доходить висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку.

При цьому, щодо доводів відповідача у відзиві про те, що в силу п. 10 ч. 1 ст. 7 та ст. 78 Закону № 889-VIІІ не передбачено можливість оскарження наказу про закриття дисциплінарного провадження, суд зазначає, що незважаючи на відсутність у вказаному законі прямої норми про можливість оскарження такого наказу, Закон № 889-VIІІ також не містить прямої заборони оскарження наказу про закриття дисциплінарного провадження.

У свою чергу Кодекс адміністративного судочинства України у статті чітко визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Оскільки наказ Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 29.11.2022 №347 є актом індивідуальної дії, відтак позивач має безумовне право на його оскарження.

Щодо посилань відповідача на те, що визнання протиправним наказу від 29.11.2022 №347 не тягне за собою жодних правових наслідків для останнього, що відсутні порушені права позивача та що оскаржуваний наказ вичерпав свою дію шляхом його реального виконання, суд не погоджується з ними та вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що оскаржуваний наказ містить категоричні твердження щодо «умисного скоєння дисциплінарного проступку збоку державного службовця ОСОБА_1 », фактично констатується наявність вини позивача та ним закрито провадження з нереабілітуючих для позивача підстав, та відповідно компрометує професійні якості та ділову репутацію ОСОБА_1 .

У Рішенні від 1 грудня 2004 року у справі № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційним Судом України розтлумачено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», а саме зазначено, що цей термін треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Також відповідно до правової позиції, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 370/2759/18, спір, що підлягає розгляду адміністративним судом, - це публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, та який виник у зв`язку з виконанням (рішення, дія), неналежним виконанням (рішення, дія) або невиконанням (бездіяльність) такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів, яка, за загальним правилом, встановлюється у суді першої інстанції за заявою однієї із сторін; такий спір є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин; метою вирішення такого спору є захист прав, свобод та інтересів особи або суспільних інтересів у сфері публічно-правових відносин шляхом впливу в межах закону на належного відповідача; такий спір повинен бути реальним (результат вирішення спору безпосередньо впливатиме на ефективний захист особи або суспільного інтересу у конкретних публічно-правових відносин) та існуючим на момент звернення з позовом; законом може бути визначено спеціальний порядок вирішення публічно-правового спору або встановлено обмеження стосовно суб`єкта звернення з відповідним позовом за умови наявності альтернативного суб`єкта з повною адміністративною процесуальною правоздатністю.

На підставі викладеного вище суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та вважає за доцільне визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 29.11.2022 №347.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено 992,40 грн. судового збору.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на користь позивача судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 295, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 29.11.2022 №347.

Стягнути з Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (просп. Перемоги, 14, м.Київ, 01135, ).

Повний текст рішення складено та підписано 31.03.2023 року.

Суддя Вовченко О.А.