Справа № 334/4502/22
Суддя: Новікова Н. В.
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 03.04.2023
Справа № 334/4502/22
Провадження № 2-а/334/7/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Новікової Н.В., секретар судового засідання Курдюков Н.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом (зустрічним) ОСОБА_1 до Дніпровського відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області визнання протиправним та скасування рішення №8 від 11.05.2022 року про примусове повернення в країну походження,

за участі: представників позивача Юр`євої Т.С., Прінь В.О., відповідача ОСОБА_1 , захисника відповідача адвоката Дерев`янко І.О., -

встановив:

13.10.2022 до суду надійшов адміністративний позов Дніпровського відділу у м.Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області до громадянки Республіки Вірменія ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України.

14.10.2022 провадження у справі відкрито.

30.11.2022 ОСОБА_1 подана зустрічна позовна заява до Дніпровського відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення №8 від 11.05.2022 року про примусове повернення в країну походження.

30.11.2022 зустрічна позовна заява ухвалою суду залишена без руху, ОСОБА_1 наданий строк для усунення недоліків.

12.12.2022 подана зустрічна позовна заява з усунення недоліків зазначених в ухвалі від 30.11.2022.

14.12.2022 зустрічний позов ОСОБА_1 до Дніпровського відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області про поновлення строку; визнання протиправним та скасування рішення №8 від 11.05.2022 року про примусове повернення в країну походження громадянки Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти до спільного розгляду з первісним позовом Дніпровського відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області до громадянки Республіки Вірменія ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України та вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження з первісним позовом.

28.12.2022 представником Дніпровського відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області надано відзив на зустрічний позов.

12.01.2023 ухвалою суду ОСОБА_1 призначено захисника.

07.02.2023 ухвалою суду закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

03.04.2023 ухвалою суд закрито провадження за позовом Дніпровського відділу у м.Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області до громадянки Республіки Вірменія ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України, у зв`язку з набранням чинності з 23.03.2023 Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту державного кордону України», прийнятого ВРУ 24.02.2023 № 2952-ІХ, оскільки з 23.03.2023 питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України не відносяться до компетенції місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження рішення №8 від 11.05.2022 року про примусове повернення в країну походження громадянки Республіки Вірменія ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати рішення №8 від 11.05.2022 року про примусове повернення в країну походження громадянки Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що 11.05.2022 року головним спеціалістом Галета Сергієм Миколайовичем було винесено Рішення № 8 від 11.05.2022 року про примусове повернення в країну походження громадянки Республіки Вірменія ОСОБА_1 .

Всупереч вимогам Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року №353/271/150, їй не роз`яснили вимог законодавства щодо видворення в примусовому порядку та про наслідки невиконання прийнятого рішення. Фактично відповідачу взагалі нічого не роз`яснювали, від відповідача потребували лише поставити свій підпис в необхідних містах цього Рішення.

Крім того, рішення про примусове повернення відповідача в країну походження від 11.05.2022 р. ґрунтувалось на постанові про встановлення даного факту про притягнення відповідача за ч.1 ст. 203 КУпАП, від 11.05.2022 р., яка на той час ще не набрала законної сили, а тому даний факт юридично не є встановленим.

На підставі вищевказаного вважає протиправним Рішення № 8 від 11.05.2022 року про примусове повернення в країну походження громадянки Республіки Вірменія ОСОБА_1 , прийняте головним спеціалістом ОСОБА_2 , тому просить його скасувати.

Крім того, просить врахувати, що на територію України вона прибула в травні 1991 року, а не в 1996 році, разом з бабусею та тіткою а потім приїхала її мативідповідача. З двох років вона постійно проживає у м. Запоріжжі та закінчила тут школу. Після того, як їй виповнилось 16 років вона зверталась у відповідні органи для отримання паспорта громадянина України, але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що вона народилась у Вірменії.

ОСОБА_1 , працювала без офіційного працевлаштування так, як у неї відсутні відповідні документи. Втомившись жити без документів які б посвідчували її особу, в 2019 році вона отримала паспорт громадянина Республіки Вірменія в посольстві у м. Києві.

З 1991 року та по теперішній час відповідач ніколи не залишала територію України. До кримінальної та адміністративної відповідальності до моменту постановлення оскаржуваного рішення не притягувалась, має неповнолітню дитину.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її захисник, підтримали зустрічний позов з підстав, якими він обґрунтований та просили скасувати оскаржуване рішення.

Представники відповідача проти позову заперечували, підтримали доводи викладені у відзиві на зустрічний позов.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали надані на обґрунтування позову та відзиву, суд дійшов наступних висновків.

Щодо питання поновлення строку на оскарження Рішення № 8 від 11.05.2022 суд виходить з наступного. Закон №3773-VI не містить строків оскарження рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, такі відомості відсутні і в оскаржуваному рішенні, а тому суд виходить з положень ч. 2 ст. 122 КАС України.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини» (Ilhan v. Turkey: заява № 22277/93) зазначено, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Враховуючи, клопотання про поновлення строку та медичні документи щодо хвороби матері позивача, яка з 28.04.2022 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні міської лікарні № 9 з 28.04.2022 року по 17.05.2022 року з діагнозом: Геморагічний інсульт 28.04.22 з лівій півкулі г/мозку внутрішньомозкова гематома лівої тім`яної долі, глибокий правобічний геміпарез з ОАР 1, 5-3.0 5/ ГХIII ст. ДВДР. Цукровий діабет, тип 2, легка форма, вперше виявлений. Ожиріння 1 ст. Нозокоміальна пізня лівобічна пневмонія. ДисциркуляторнаенцефалопатіяIIIст. Церебростенічнийс-м. ЦА III ст., а потім потребувала постійного догляду (а.с.46), вказують на наявність поважної причини пропуску строку, а отже позивачу слід поновити строк звернення до суду із вищевказаним позовом.

Судом встановлено, що громадянка Вірменії ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в Республіці Вірменія, що підтверджується копією паспорту громадянки Республіки Вірменія терміном дії з 09.12.2019 до 09.12.2029 (а.с.18).

11.05.2022 відносно громадянки Республіки Вірменія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП 001943 від 11.05.2022, з якого вбачається, що 11.05.2022 о 10.00 год. за адресою м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 12А виявлено факт порушення правил перебування в Україні громадянкою Республіки Вірменія ОСОБА_1 , а саме: з 06.05.2007 року ухиляється від виїзду з території України після закінчення терміну перебування. Місце скоєння правопорушення: м.Запоріжжя (а.с.14-15).

На підставі вказаного протоколу, постановою начальника Дніпровського відділу у м.Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області серії ПН МЗП 001957 від 11.05.2022 на громадянку Республіки Вірменія ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн в дохід держави за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 203 КУпАП (а.с. 16-17)

Копію вказаної постанови ОСОБА_1 отримала та штраф було сплачено 19.05.2022, що не оспорюється позивачкою та про що свідчить відмітка у самій постанові.

11.05.2022 головним спеціалістом Дніпровського відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області прийнято Рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянку Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано її покинути територію України у термін до 09.06.2022. (а.с. 9-13).

Вказане рішення вручено громадянці Республіка Вірменія ОСОБА_1 в день його винесення, що підтверджено відповідним особистим підписом останньої.

Крім того, з рішення вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язалась не пізніше 09.06.2022 залишити територію України та їй було роз`яснено вимоги ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», щодо видворення в примусовому порядку у разі ухилення від виїзду за межі України у визначений строк, що також підтверджується її особистим підписом в оскаржуваному рішенні (а.с.13).

Також, у вказаному рішенні зазначено що воно може бути оскаржене до суду (а.с. 13).

Таким чином спростовані доводи ОСОБА_1 , про необізнаність у можливості оскаржити вказане рішення, а також наслідків не залишення України у визначений у рішенні строк, тобто до 09.06.2022.

У ході опитування ОСОБА_1 пояснила, що вона приїхала на територію України з бабою у 1996 році, пізніше приїхала її мати. Навчалась та закінчила школу в м.Запоріжжя. В 16 років намагалась отримати паспорт громадянки України, проте не отримала, оскільки відсутній Закон, що можна автоматично отримати такий паспорт. В Києві, в посольстві Республіки Вірменія отримала паспорт громадянки Вірменії. Намагалась в міграційній службі отримати консультацію, їй роз`яснювали необхідність покинути Україну та повернутися назад для оформлення статусу, проте, в неї багато проблем: безробіття, кароновірус, інсульт матері, неповнолітню дитина, відсутність можливості покинути країну. Також зазначено, що вона ознайомлена з тим, що їй необхідно покинути країну, і вона перебуває на території України нелегально. Планує в подальшому повернутися на територію України та залишитись тут проживати (а.с.20-21).

Докази, що ОСОБА_1 навчалась у багатопрофільному ліцеї № 34, загальноосвітній школі № 95, Запорізькому навчально-виховному комплексі «Освіта» Запорізької міської ради Запорізької області та отримала атестат про повну загальну середню освіту; а також те, що вона має неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , додані до зустрічного позову та були викладені нею у поясненнях 11.05.2022 та враховані при прийнятті оскаржуваного рішення. (а.с. 43-44,47-50).

Таким чином, судом встановлено, що громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 зобов`язалась виїхати за межі країни у встановлений строк згідно особистого підпису у оскаржуваному рішенні. По питанню набуття статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту до компетентних органів не зверталась.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України "Про праві статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року № 3773-VI(надалі Закон № 3773-VI).

Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно з приписами частини 3 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України міжнародним договором України.

Відповідно до вимог статті 1 «Угода між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Вірменія про безвізові поїздки громадян», а саме: громадяни держави однієї Сторони, незалежно від місця постійного проживання, можуть в`їжджати, виїжджати, прямувати транзитом та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатку до цієї Угоди.

На момент скоєння громадянкою Вірменії ОСОБА_1 правопорушення термін перебування громадян держав з безвізовим порядком в`їзду на територію України визначався Постановою КМУ від 29 грудня 1995 р. №1074 «Про Правила в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію».

Відповідно до вимог пункту 19 ПКМУ від 29 грудня 1995 р. N1074 Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на законних підставі, можуть тимчасово перебувати на території країни за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими Правилами. Паспортний документ подається іноземцем та особою без громадянства для реєстрації у пункті пропуску через державний кордон посадовій особі Державної прикордонної служби. Реєстрація проводиться на період короткотермінового перебування - для іноземців та осіб без громадянства з держав з візовим порядком в`їзду на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами; для іноземців та осіб без громадянства з держав з безвізовим порядком в`їзду - на термін не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами. Іноземці та особи без громадянства можуть звільнятися від реєстрації паспортного документа на підставі відповідного міжнародного договору України на умовах взаємності.

На даний час термін перебування громадян держав з безвізовим порядком в`їзду на території України визначено пунктом 1 Наказу МВС України від 20.07.2015 № 884 «Про затвердження Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду» (далі - Наказ № 884) передбачено, що громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України

Відповідно пункту 8 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". 05.05.2007 року ОСОБА_1 набула повноліття.

З 06.05.2007 року громадянка Республіки Вірменії ОСОБА_1 перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні.

З питання надання дозволу на імміграцію в Україну, документування посвідкою на проживання в Україні або ж надання іншого статусу, що дає право законно знаходиться на території України громадянки Республіки Вірменія ОСОБА_1 до територіальних підрозділів УДМС України в Запорізькій області не зверталася. Позивачем за роки перебування в Україні не вжито жодних заходів для легалізації свого перебування на території України.

Положення статті 1 Закону № 3773-VI розрізняє два поняття («іноземці особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставі та «нелегальний мігрант»).

Нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетну державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

З 06.05.2007 року громадянка Республіки Вірменії ОСОБА_1 перейшла в статус нелегального мігранта, перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України, після закінчені встановленого терміну перебування в Україні.

Статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» чітко зазначено перелік випадків, коли відносно іноземця або особи без громадянства не може бути застосоване примусове повернення чи примусом видворення:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками расі віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страв катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду який забезпечує життя;

де їм загрожує видворення або примусове повернення з країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Доказів, які б підтверджували обставини, настання яких передбачає застосування положень частини першої статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» позивачем не надано.

ОСОБА_1 вказує, що оскаржуване Рішення № 8 від 11.05.2022 є передчасним, оскільки міграційна служба не дочекалась набранням законної сили постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки прийняттю рішення слугувала вказана постанова.

Вказані доводи є безпідставними виходячи з наступного.

Так, постанова про накладення адміністративного стягнення відповідно до частин першої статті 203 КУпАП є санкцією за адміністративне правопорушення (ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування), а Рішення № 8 від 11.05.2022 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства ґрунтується на вимогах Закону № 3773-VI, за порушений законодавчо встановлений порядок перебування на території України, підставою для застосування заходів примусового повернення у країну походження та у спірних правовідносинах є необхідним і достатнім засобом реагування відповідача на вказане порушення.

Тому, у даному випадку, відсутність або наявність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП не впливає на прийняття рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни.

Як на протиправність прийнятого рішення ОСОБА_1 вказує про наявність неповнолітньої дитини на території України та хворої матері. Про те такі підстави не можуть слугувати підставою для порушення міграційного законодавства, адже виключень за таких підстав законодавством не передбачено.

В постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі 343/2242/16, від 10.10.2019 у справі № 2340/2910/18, судом зазначено: факт батьківства позивача не спростовує встановлені відповідачем порушення в його діях. Окрім того, позивачу не заборонено в`їзд в Україну, а отже після владнання необхідних законодавчих формальностей щодо законності перебування в Україні він матиме змогу повернутися до своєї сім`ї.

Таким чином, прийняте Рішення № 8 від 11.05.2022 про примусове повернення до країни походження або третьої країни ґрунтується на вимогах Закону № 3773-VI, за порушений законодавчо встановлений порядок перебування на території України, та є необхідним і достатнім засобом реагування відповідача на вказане порушення.

Крім того, працівниками Дніпровського відділі у місті Запоріжжі УДМС України у Запорізькій області враховано наявність сімейних обставин під час прийняття рішення про примусове повернення до країни проходження або третьої країни. Нормою частини 2 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

Беручи до уваги, що громадянка Республіки Вірменія ОСОБА_1 має на території України сина та матір, заборона подальшого в`їзду на територію України строком на 3 роки не застосовувалась.

Таким чином, повернувшись до України та перебуваючи на законних підставах, ОСОБА_1 має змогу оформити документи з метою подальшого законного перебування.

Також при прийнятті оскаржуваного рішення іноземцеві було надано максимальний строк у 30 днів, за які вона мала змогу виїхати з території України.

Що стосується зміни статусу з нелегального мігранта на легальний в Україні, як то посвідка на тимчасове проживання, дозвіл на міграцію, то для оформлення будь якого з перелічених статусів особа повинна вже знаходитись на території України в легальному становищі.

Враховуючи вищевикладене, рішення №8 від 11.05.2022 про примусове повернення громадянки Республіки Вірменія ОСОБА_1 прийнято Дніпровським відділом УДМС України в Запорізькій області з урахуванням обставин, з дотримання норм статті 26 Закону №3773-VI та з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідкам прав, свобод та інтересів позивача, а тому підстав для його скасування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 72-77, 79, 243, 246, 288, 289,293, 371 КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову (зустрічного) ОСОБА_1 до Дніпровського відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення №8 від 11.05.2022 року про примусове повернення в країну походження - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя в десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя: