Справа № 381/3704/22
Суддя: Дорошенко В. М.
Дата ухвалення: 2023-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа381/3704/22
Провадження 2-а/362/13/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"24" березня 2023 р. м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції у м. Києві Сенітовича Анатолія Володимировича, Управління патрульної поліції у м. Києві про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції у м. Києві Сенітовича Анатолія Володимировича (далі відповідач) з вимогою скасувати постанову ЕАР № 6175056 від 15.11.2022 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України щодо позивача та закрити провадження у справі.

Позов обґрунтував тим, що вказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що нібито він 15.11.2022 в м. Києві по вул. Героїв Дніпра, 14-Г, керуючи транспортним засобом, здійснив рух по тротуару, який передбачено для пішоходів, чим порушив п. 11.13. ПДР України. Вважає постанову протиправною та просив її скасувати, оскільки вона була ухвалена з порушенням норм права, суперечить вимогам закону та не відображає дійсних обставин справи. Пояснює, що дійсно того дня позивач, який є співзасновником ТОВ ВКФ «Валентина», разом з директором цієї юридичної особи ОСОБА_1 на легковому автомобілі Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 , приїхав до виробничого приміщення за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 14-Г, частина якого належить ТОВ «Валентина» на праві власності. Біля цього приміщення є досить широка площадка, а єдиним місцем для під`їзду до входу до цього приміщення є тротуар зі спеціально обладнаним для цього заїздом завширшки близько 4метрів, що дає змогу дістатись до приміщення та зробити стоянку, не заважаючи при цьому пішоходам. Прибув на місце та припаркувався коло свого приміщення на площадці. Після завершення справ почав рух на автомобілі з місця парковки на проїзну частину через вказаний заїзд. Тоді його зупинили поліцейські та звинуватили у порушенні п. 11.13. ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України. На всі зауваження та пояснення працівник поліції не реагували, винесли оскаржувану постанову. Вказане стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 24.01.2023 року суд відкрив провадження у справі й ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також було залучено як другого відповідача Управління патрульної поліції у м. Києві.

Відповідач подав відзив на позов, у якому наполягає на правомірності оспорюваної постанови. Ствердив про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, адже під час несення служби інспектор роти № 2 батальйону патрульної поліції у м. Києві Сенітович А.В. виявив транспортний засіб Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснював рух по тротуару, який передбачено для пішоходів, чим порушив п. 11.13 ПДР України. Водію біло подано сигнал про зупинку транспортного засобу, роз`яснено причину зупинки і суть правопорушення. Надалі за фактом даного правопорушення було винесено оскаржувану постанову, копію якої вручено позивачу.

Вивчивши надані сторонами докази, суд установив таке.

15.11.2022 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень (постанова від 15.11.2022 серії ЕАР № 6176056).

За змістом указаної постанови 15.11.2022 о 14:49 год. у м. Києві по вул. Героїв Дніпра 12А водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух по тротуару, який передбачено для пішоходів. Його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як вже зазначено, позивач стверджує, що дійсно здійснював рух по тротуару у спеціально відведеному та обладнаному місці тільки для того, щоб виїхати з прилеглої до нежилого приміщення території, яка належить юридичній особі, співвласником якої він є. тоді до нього під`їхали працівники поліції та стверджували про порушення ним п. 11.13. ПДР України, а саме, що він здійснив рух по тротуару, який передбачено для пішоходів. Вважає, що відсутні докази вчинення ним будь-якого порушення ПДР України.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини другої ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

За приписами ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У силу ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, разом з тим частина друга цієї статті передбачає що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП України визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 11.13 ПДР України забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

У п. 26.3 ПДР визначено, що у пішохідну зону в`їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні . Якщо до об`єктів, розташованих на цій території, є інші під`їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Так, з протоколу № 01-2302/2022 від 23.02.2011 видно, що позивач є учасником ТОВ ВКФ «Валентина», а цій юридичній особі належить частина нежилого приміщення, що у м. Києві по вул. вул. Героїв Дніпра, 14Г, що підтверджується даними витягу з державного реєстру правочинів № 2877386.

Згідно з ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають учасники справи (ч. 3 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ст. 80 КАС України речовими доказами є зокрема електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Суд констатує, що відповідачі не надали суду доказів порушення позивачем п. 11.13 ПДР України.

Так, в адміністративному судочинстві діє презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень, яка полягає в тому, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати, зокрема відеозапис події тощо.

Водночас суд зауважує, що рух автомобіля тротуаром під керуванням позивача пов`язаний із заїздом/виїздом до приміщення, яке належить юридичній особі, співвласником якої є позивач, а тому у спірних правовідносинах дії позивача не можуть бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КУпАП у частині порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами.

Таким чином, матеріали справи не містять жодних належних, допустимих і достатніх у своїй сукупності доказів на підтвердження того, що позивач скоїв це правопорушення.

За змістом пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, з-поміж іншого, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Позивач за звернення до суду з цим позовом сплатив судовий збір у сумі 496,20 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією.

Керуючись статтями 2, 139, 245, 246, 283, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову від 15 листопада 2022 року серії ЕАР № 6176056, складену інспектором роти № 2 батальйону патрульної поліції у м. Києві Сенітовичем Анатолієм Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції судові витрати в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Суддя В.М. Дорошенко