Справа № 520/6334/22
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 р. Справа № 520/6334/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2022, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., м. Харків, повний текст складено 13.10.22 по справі № 520/6334/22

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі за текстом також відповідач), в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, не враховано всі фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення адміністративного спору.

В апеляційній скарзі позивач викладає обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, наведені ним в позовній заяві. Зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду справи дійшов помилкового та такого, що суперечить наказу МО України від 05.02.2018 за № 45, висновку про те, що має значення саме фактичне місцезнаходження військових частин, а не інформація про їх офіційні адреси місцезнаходження за даними ЄДРПОУ, а також помилково зазначив, що Військова частина НОМЕР_3 була переміщена до АДРЕСА_1 з 27.02.2022 по теперішній час.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що у рішенні суд першої інстанції зробив правильний висновок про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки позивач був переміщений на службовому автотранспорті на нове місце служби до смт. Лісове, Кропивницького району, Кіровоградської області в складі всієї Військової частини НОМЕР_3 не у зв`язку з призначенням його на військову посаду і на момент його переведення 17 березня 2022 року з Військової частини НОМЕР_3 до Військової частини НОМЕР_1 перебував у межах одного і того ж населеного пункту, а саме - смт. Лісове, Кропивницького району, Кіровоградської області.

Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України (по особовому складу) від 03 березня 2022 року № 7-РС ОСОБА_1 переведено на посаду водія інженерно-саперного відділення інженерного взводу Військової частин НОМЕР_1 , зі списків Військової частини НОМЕР_3 позивач виключений 16.03.2022 Наказом командира в/ч НОМЕР_3 № 76 від 16.03.2022 та відповідно зарахований до списків Військової частини НОМЕР_1 Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 16 від 17.03.2022, що підтверджується записом у військовому квитку.

З 17.03.2022 по 08.04.2022 позивач, ОСОБА_1 , проходив військову службу в Збройних силах України у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідачем, Військовою частиною НОМЕР_1 , позивачу підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку з переведенням на службу до відповідача з в/ч НОМЕР_3 не виплачувалася, що відповідачем не оспорюється. Протягом періоду служби позивач з відповідним рапортом до відповідача не звертався, що також сторонами не заперечується.

25.06.2022 позивачем направлено рапорт на адресу Військової частини НОМЕР_1 про отримання підйомної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення засобами поштового зв`язку, через ПАТ «Укрпошта».

На момент звернення до суду позивач відповіді не отримав, разом з відзивом на позовну заяву до суду направлено відмову відповідача у виплаті спірної допомоги від 06.07.2022 за № 261.

Вважаючи, що Військова частина НОМЕР_1 незаконно відмовила у виплаті підйомної допомоги у зв`язку із переведенням до іншої військової частини, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у в ході судового розгляду не підтверджено право позивача на отримання спірної виплати, а отже у межах спірних правовідносин відсутня протиправна бездіяльність відповідача.

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до пункту 1 ч. 3 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується:

- підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожною члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

Аналогічну за змістом норму містить також пункт 1 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затверджений Наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 за № 45, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2018 року за № 247/31699 (далі Порядок № 45), згідно з яким у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується: підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби.

Пунктами 2,3 Порядку № 45 визначено, що право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає:

на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду;

на дату зарахування на навчання - для військовослужбовців, які зараховані на навчання до військових навчальних закладів;

на дату прибуття до місця дислокації, оголошений наказом командира військової частини, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби у складі військової частини (підрозділу) в інший населений пункт.

Розмір підйомної допомоги обчислюється виходячи з посадового окладу, окладу за військове звання та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації їх місця проживання у населеному пункті за новим місцем військової служби військовослужбовця (розташованому поблизу місця служби військовослужбовця).

Виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат.

У наказі зазначаються дата та номер наказу про призначення військовослужбовця на військову посаду (зарахування на навчання), дата, коли він приступив до виконання обов`язків за посадою, дата вибуття з попереднього місця військової служби та прибуття на нове місце військової служби (на нове місце дислокації військової частини).

Аналіз указаних норм свідчить про те, що умовою виплати військовослужбовцю підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення є переїзд військовослужбовця на нове місце військової служби в інший населений пункт, зокрема, у зв`язку з призначенням на нову посаду.

З матеріалів справи вбачається, що 17.03.2022 ОСОБА_1 зарахований до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) внаслідок переводу з Військової частини НОМЕР_3 , яка за даними ЄДРПОУ зареєстрована у м. Балаклія Харківської області.

Також з листа командира в/ч НОМЕР_4 полковника ОСОБА_2 від 17.09.2022 за № 835/2019 вбачається, що відповідно до розпорядження командувача Сил логістики ЗСУ № 370/5/5/82дск від 03.03.2022 в/ч НОМЕР_3 переміщена до АДРЕСА_1 з 27.02.2022 по теперішній час.

Отже на момент переведення позивача з військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_1 обидві частини знаходилися в межах одного населеного пункту: смт. Лісове, Кіровоградської області.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що в даному випадку має значення саме фактичне місцезнаходження військових частин, а не інформація про їх офіційні адреси місцезнаходження за даними ЄДРПОУ, оскільки виплата підйомної допомоги за своєю суттю має на меті саме відшкодування витрат на переїзд в іншу місцевість, чого у випадку позивача не відбулося. Доказів зворотного до позову, як і до апеляційної скарги, позивачем не надано.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно із вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

У розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи дійсно порушено право, свободу чи інтерес позивача, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущенням бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Підставами для визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. При цьому обов`язковою умовою скасування такого рішення є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

З урахуванням приписів статей 2, 5, 9 КАС України слід дійти висновку, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.

Оскільки в ході судового розгляду не підтверджено право позивача на отримання спірної виплати, колегія суддів не вбачає порушень відповідачем прав позивача, з огляду на що погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача стосовно неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема приписів Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 за № 45, оскільки такі зводяться лише до суб`єктивних суджень заявника та правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 по справі № 520/6334/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк