Справа № 160/1470/23
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

03 квітня 2023 р. Справа № 160/1470/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліпець Н.Є.

розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального закладу освіти "Верхньодніпровської спеціальної школи" Дніпропетровської обласної ради" про визнання протиправним наказу та зобов`язати нарахувати і виплатити середній заробіток, -

УСТАНОВИВ:

30.01.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Комунального закладу освіти "Верхньодніпровської спеціальної школи" Дніпропетровської обласної ради" (далі відповідач), в якій просить суд (з урахуванням уточненої позовної заяви від 27.02.2023 року):

- визнати незаконним Наказ № 70-к/тр від 19 липня 2022 року Комунального закладу освіти "Верхньодніпровської спеціальної школи" Дніпропетровської обласної ради" про зупинення нарахування середнього заробітку ОСОБА_1 , вчителю історії Комунального закладу освіти "Верхньодніпровської спеціальної школи" Дніпропетровської обласної ради", та зобов`язати Комунальний заклад освіти "Верхньодніпровська спеціальна школа" Дніпропетровської обласної ради" нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток з 19 липня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказ № 70-к/тр від 19.07.2022 року Комунального закладу освіти "Верхньодніпровської спеціальної школи" Дніпропетровської обласної ради" про припинення виплати середнього заробітку на час призову на військову службу ОСОБА_1 прийнято відповідачем необґрунтовано та без наявності на те підстав, відтак останній підлягає скасуванню у судовому порядку, а відповідач зобов`язаний нарахувати та виплачувати з 19.07.2022 року ОСОБА_1 середній заробіток на підприємстві.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 22.02.2023 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

17.02.2023 року представником відповідача до суду було подано відзив на позов, у якому у задоволенні позову просила відмовити повністю, в обґрунтування якого представник відповідача зазначила, що позивач був мобілізований згідно Указу Президента України від 24.02.2022р. № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», про що позивачем була надана довідка від 15.03.2022р. № 422 за підписом командира військової частини НОМЕР_1 . Так, відповідно до ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач був увільнений від роботи з 24 лютого 2022 року у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період проходження військової служби, проте Законом України від 01.07.2022р. № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності 19 липня 2022 року, внесено зміни у частині третій статті 119: слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада». Відповідно до вищезазначеного Закону України від 01.07.2022р. №2352-IХ був виданий наказ від 19.07.2022р. № 70-к/тр «Про призупинення нарахування середнього заробітку ОСОБА_1 ». На цей час Закон України від 01.07.2022р. №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» є чинним та обов`язковим до виконання. Тому розуміючи ситуацію в Україні, виникненню умов воєнного стану необхідності забезпечення національної та економічної безпеки та відповідальності щодо законного використання коштів державного бюджету, було прийняте управлінське рішення відповідно до ст.26 Закону України «Про освіту» щодо видачі вищезазначеного наказу. Враховуючи вищевикладене, позовна заява до закладу освіти є необгрунтованою. Наказ про призупинення виплати середнього заробітку є правомірним, а дії закладу в особі директора, обумовлені діючим законодавством в Україні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з Комунальним закладом освіти "Верхньодніпровської спеціальної школи" Дніпропетровської обласної ради", займаючи посаду вчителя історії, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_2 .

З 24.02.2022 року позивач перебуває на військовій службі Збройних сил України у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою № 2072 від 02.08.2022 року.

Відповідно до витягу з Наказу № 237 від 19.09.2022 року, ОСОБА_1 - стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 10 вересня 2022 року №119-РС - солдатом резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_4 , вважати таким, що 19 вересня 2022 року справи та посаду здав, виключено із списків військової частини НОМЕР_1 та вважати таким, що вибув до нового місця служби у м. Дніпро Дніпропетровської області.

Відповідно до витягу з Наказу №211 від 21.09.2022 року ОСОБА_1 , призначено Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 10 вересня 2022 року №119-РС на посаду солдата резерву 1 взводу резерву рядового складу 1 роти резерву А7222, АДРЕСА_1 , з 21 вересня 2022 року та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_4 .

Відповідно до наказу директора Комунального закладу освіти "Верхньодніпровської спеціальної школи" Дніпропетровської обласної ради" від 24.02.2022 року №22-к/тм у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 увільнено від виконання роботи та згідно з ст. 119 КЗпП України із збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку.

У зв`язку з набранням чинності Закону України від 01.07.2022 № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких Законів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі Закон), яким передбачено зупинення нарахування середнього заробітку працівникам, які увільнені від роботи на підставі ч.3 ст.119 Кодексу законів про працю України, Наказом Комунального закладу освіти "Верхньодніпровської спеціальної школи" Дніпропетровської обласної ради" від 19.07.2022 року №70-к/тр «Про призупинення нарахування середнього заробітку ОСОБА_1 » зупинено нарахування середнього заробітку ОСОБА_1 , вчителю, на період проходження ним військової служби.

Не погоджуючись з вказаним наказом позивач, звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з цим позовом.

Проте, дослідивши зазначений адміністративний позов та долучені до нього докази, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначені ст. 19 КАС України. Зокрема, до таких справ пунктами 1-2 належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, також спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських або цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З огляду на наведені вище нормативні положення не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та юридичною чи фізичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток з 19 липня 2022 року.

Суд зазначає, що посада вчителя історії Комунального закладу освіти "Верхньодніпровської спеціальної школи" Дніпропетровської обласної ради" не відноситься до публічної служби, оскільки не пов`язана з діяльністю на державних політичних посадах, професійною діяльністю суддів, прокурорів, військовою службою, альтернативною (невійськовою) службою, дипломатичною службою, іншою державною службою, службою в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

У даному випадку відповідач - Комунальний заклад освіти "Верхньодніпровської спеціальної школи" Дніпропетровської обласної ради" не є суб`єктом владних повноважень по відношенню до позивача, а виступає як роботодавець.

Також, у пункті 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 вказано, що діяльність особи, призначеної у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління на посаду керівника юридичної особи - суб`єкта господарської діяльності (наприклад, керівник житлово-експлуатаційної організації, призначений на цю посаду відповідним органом місцевого самоврядування), що функціонує на основі права господарського відання або права оперативного управління, або за рішенням органу місцевого самоврядування, не є публічною службою, передбаченою пунктом 15 статті 3 КАС. Трудові правовідносини таких осіб регулюються законодавством про працю, а спори із цих питань розглядаються у порядку цивільного судочинства.

Справи, що виникають з цивільних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, відповідно до ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини не пов`язані з питаннями прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення з неї, а стосуються підстав та умов виплати заробітної плати позивачеві відповідно до трудового законодавства, тому спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження в адміністративній справі.

Згідно з частиною другою статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись статтями 4, 19, 238, 248, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі №160/1470/23 за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу освіти "Верхньодніпровської спеціальної школи" Дніпропетровської обласної ради" про визнання протиправним наказу та зобов`язати нарахувати і виплатити середній заробіток.

Роз`яснити позивачеві, що вирішення цього спору віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя Н.Є. Сліпець