Справа № 160/5120/23
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 березня 2023 року Справа № 160/5120/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16.03.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:

- визнати відсутність реагування Військової частини НОМЕР_1 на рапорти солдата ОСОБА_1 від 23.01.2023р., 24.01.2023р., 30.01.2023р. про видачу довідки про обставини отримання травми, надання відомостей про склад його грошового забезпечення, видачу направлення для проходження ВЛК- протиправною бездіяльністю;

- визнати невидачу Військовою частиною НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 довідки про обставини отримання травми, отриманої 06.09.2022 року при участі в бойових діях по захисту Батьківщини - протиправною бездіяльністю;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати солдату ОСОБА_1 довідку про обставини отримання травми, отриманої 06.09.2022 року при участі в бойових діях по захисту Батьківщини;

- визнати протиправною бездіяльністю Військової частини НОМЕР_1 невидачу солдату ОСОБА_1 направлення на проходження військово-лікарської комісії із необхідними до нього службовими документами;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати солдату ОСОБА_1 направлення на проходження військово-лікарської комісії із необхідними до нього службовими документами;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату солдату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сум основного грошового забезпечення та додаткової грошової допомоги сум 100 тис.грн. у зв`язку із отриманим пораненням за вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за січень, лютий, березень 2023р.- помісячно.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2023 року зазначена вище справа розподілена судді Туровій О.М.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин; уточненої позовної заяви, виклавши в ній позовні вимоги, що стосуються зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачеві сум основного грошового забезпечення та додаткової грошової допомоги сум 100 тис.грн. у зв`язку із отриманим пораненням за вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за січень, лютий, березень 2023р.- помісячно, відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, а також копій цієї уточненої позовної заяви відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.

На виконання вимог вказаної ухвали суду від 21.03.2023 року представником позивача 24.03.2023 року надано уточнену позовну заяву, в якій останній виклав позовні вимоги у наступній редакції:

- визнати протиправною бездіяльністю Військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі солдату ОСОБА_1 довідки про обставини отримання 06.09.2022 року травми при участі в бойових діях по захисту Батьківщини, направлення на проходження військово-лікарської комісії із необхідними до нього службовими документами відповідно до його рапортів від 23.01.2023р., 24.01.2023р., 30.01.2023р.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати солдату ОСОБА_1 довідку про обставини отримання 06.09.2022 року травми при участі в бойових діях по захисту Батьківщини, направлення на проходження військово-лікарської комісії із необхідними до нього службовими документами відповідно до його рапортів від 23.01.2023р., 24.01.2023р., 30.01.2023р.;

- визнати протиправною бездіяльністю Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) помісячно сум основного грошового забезпечення та сум додаткової грошової допомоги сум 100 тис.грн. у зв`язку із отриманим 06.09.2022 року пораненням помісячно за період з вересня 2022 року по березень 2023 року, включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату солдату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) помісячно суми основного грошового забезпечення та суми додаткової грошової допомоги сум 100 тис.грн. у зв`язку із отриманим 06.09.2022 року пораненням помісячно за період з вересня 2022 року по березень 2023 року, включно;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 70 тис.грн завданої моральної шкоди.

Також представником позивача в уточнені позовній заяві заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, в обґрунтування якого зазначалося, що пропуск цього строку відбувся з поважних причин, оскільки порушення прав позивача є триваючими до сих пір, а з 09.09.2022 року по 03.03.2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 (В/Ч НОМЕР_4 ), що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №10324 від 03.03.2023 року, у зв`язку із чим позивач просить суд поновити йому строк звернення з цим позовом до суду.

Згідно з ч.8 ст.171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Вирішуючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, суд зважає на таке.

Так, згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому абз.1 ч.2 ст.122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас ч.3 ст.122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом приписів п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, військова служба є різновидом служби публічної. При цьому, як зазначалося вище, згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як слідує з позовної заяви та доданих до неї документів, позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 станом і на теперішній час.

При цьому позивачем, зокрема, оскаржується бездіяльність відповідача щодо невидачі позивачеві довідки про обставини отримання ним травми, отриманої 06.09.2022 року при участі в бойових діях по захисту Батьківщини, та щодо невидачі позивачеві направлення на проходження військово-лікарської комісії із необхідними до нього службовими документами, які, за твердженнями позивача відповідач вже 6 місяців безпідставно не складає та не надає, а також заявляються позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачеві сум основного грошового забезпечення та додаткової грошової допомоги 100 тис. грн. у зв`язку із отриманим пораненням за вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за січень, лютий, березень 2023 року.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, з цим позовом ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду лише 16.03.2023 року, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції суду.

Отже, позивачем пропущено встановлений ч.5 ст.122 КАС України місячний строк звернення до суду з цим позовом.

При цьому, суд також зауважує, що і до позовних вимог в частині нарахування і виплати позивачеві грошового забезпечення у належному розмірі також застосовується місячний строк звернення до суду, встановлений ч.5 ст.122 КАС України, з огляду на таке.

Як слідує з аналізу наведених вище приписів ст.122 КАС України, шестимісячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами, водночас, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

Так, до 19 липня 2022 року частиною 1 статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, було встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Разом із цим, частиною 2 статті 233 КЗпП України, в редакції, чинній до 19 липня 2022 року, було встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таки чином, до 19 липня 2022 року право на звернення до суду з позовом щодо нарахування та виплати (стягнення) належної заробітної плати не обмежувалось будь-яким строком.

Водночас, зважаючи на те, що у зазначених вище положеннях ст.122 КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці, та наявність таких норм у ч.2 ст.233 КЗпП України, в редакції, чинній до 19 липня 2022 року, до цієї дати (до 19.07.2022р.) до спорів осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, щодо нарахування і виплати (стягнення) належної їм заробітної плати застосовувалися саме норми ч.2 ст.233 КЗпП України, тобто звернення до суду з такими позовами не обмежувалося будь-яким строком.

Разом з тим, Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, статтю 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (частина 1 статті 233 КЗпП України).

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (частина 2 статті 233 КЗпП України)».

Отже, починаючи з 19 липня 2022 року обмежено строк звернення до суду з позовами про вирішення будь-якого трудового спору, в тому числі щодо виплати заробітної плати, трьома місяцями з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, а якщо це стосується виплати заробітної плати та всіх інших сум, що належать працівникові при звільненні, звільненому працівникові трьома місяцями з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

При цьому слід мати на увазі, що відповідно до статей 3 і 221 КЗпП України в порядку, передбаченому главою XV цього Кодексу, підлягають розгляду індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності.

За приписами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України справи, що виникають з трудових правовідносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства. При цьому норми Цивільного кодексу України визначають загальну позовну давність тривалістю у три роки (стаття 257) та передбачають можливість установлення законом для окремих видів вимог спеціальної позовної давності (стаття 258), яка може бути скороченою або більш тривалою за загальну позовну давність.

Виходячи з цього, встановлений у частині першій статті 233 КЗпП України тримісячний строк є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про вирішення трудового спору.

Натомість строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.

Усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.

Водночас стаття 233 КЗпП України, в редакції, чинній з 19.07.2022р., тобто як станом на час виникнення спірних правовідносин (вересень 2022 року), так і на час звернення позивача до суду з цим позовом (16.03.2023р.), вже не містить спеціальних норм, щоб регулювали б порядок звернення працівників до суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці і які б встановлювали спеціальні строки позовної давності щодо таких спорів.

Стаття 233 КЗпП України в редакції, чинній з 19.07.2022р., встановлює загальні строки звернення до суду за вирішенням будь-яких трудових спорів, не виокремлюючи з них якихось конкретних, зокрема, спорів про стягнення заробітної плати.

Натомість чинною залишається норма ч.5 ст.122 КАС України, яка встановлює спеціальний місячний строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби і яка, за наведених обставин, є спеціальною щодо спірних правовідносин, що склалися у даному випадку.

Суд зазначає, що інститут строків у адміністративному процесі стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При визначенні початку перебігу строку звернення до адміністративного суду та, відповідно, вирішенні питання про дотримання, чи порушення позивачем цього строку, суду, насамперед, слід з`ясувати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що грошове забезпечення є періодичним платежем та про його виплату в неналежному розмірі позивачу мало бути відомо у наступному місяці після проведення виплати за попередній місяць.

Отже, суд доходить до висновку, що про порушене право на отримання грошового забезпечення у належному розмірі, яке стало підставою для звернення до суду з цим позовом, позивачеві було відомо наступного місяця після отримання грошового забезпечення за попередній місяць (тобто, про порушення прав у вересні 2022 року позивачу було відомо у жовтні 2022 року і так далі).

Як зазначалося вище, позовну заяву подано позивачем до суду 16.03.2023р., тобто з пропуском строку звернення до суду, зокрема, і в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати позивачеві сум основного грошового забезпечення та додаткової грошової допомоги 100 тис. грн. у зв`язку із отриманим пораненням за вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за січень 2023 року.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з частиною 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд зауважує, що законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

При цьому дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17, від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18, від 26 лютого 2020 року у справі №826/14417/18.

Як зазначалося вище, позивачем пропущено встановлений ч.5 ст.122 КАС України строк звернення до суду з цим позовом.

При цьому слід зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (Постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

При цьому, з урахуванням положень ст. ст. 122, 123 КАС України, обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Так, оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).

Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі Іліан проти Туреччини встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2018р. у справі №569/16060/17 роз`яснив, що у визначенні моменту і виникнення права на позов мають значення дві обставини: об`єктивна - наявність факту порушеного права, суб`єктивна - особа дізналася або повинна була дізнатись про факт порушення права. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу строку звернення до адміністративного суду може бути пов`язаний із різними юридичними фактами та їх оцінкою. При цьому, слід врахувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки за наявності поважних причин його пропуску такий строк може бути поновлено судом за заявою особи, яка його подала.

Також суд касаційної інстанції роз`яснив, що обов`язковою умовою для залишення адміністративного позову без розгляду є не лише встановлення факту пропуску строку звернення до суду, а й відсутність підстав вважати, що такий строк пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на наведене та враховуючи, що пропуск строку звернення до суду у даному випадку відбувся з поважних підстав, а саме: через перебування позивача з 09.09.2022 року по 03.03.2023 року на стаціонарному лікуванні у Дніпропетровському військовому шпиталі (В/Ч НОМЕР_4 ), що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №10324 від 03.03.2023 року, суд доходить висновку, що причини пропуску строку звернення до суду з позовом, вказані позивачем у заяві про його поновлення, є поважними. Отже, такий строк підлягає поновленню.

Таким чином, позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження згідно з приписами згідно з приписами частин 1, 2 статті 257, частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно з ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною 3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин - є адміністративною справою незначної складності (малозначною справою).

Зважаючи на те, що дана справа відноситься до справ незначної складності, враховуючи характер спірних відносин, склад учасників та предмет доказування, що не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд вважає можливим розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Підстави для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі також відсутні.

При цьому частиною 4 ст.9 КАС України встановлено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

В силу ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

За приписами ч.1 ст.79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

З огляду на вищевикладене, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність витребування додаткових доказів у справі у сторін.

Керуючись статтями 171, 257, 259-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання представника позивача ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та поновити ОСОБА_1 строк звернення з позовом до адміністративного суду.

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі №160/5120/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами з 01.05.2023 року у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: 49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, зала судових засідань №11.

Здійснювати розгляд адміністративної справи одноособово суддею Туровою О.М.

Встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідно до вимог ч.3 ст.162 КАС України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст.162 КАС України).

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Встановити позивачеві п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Витребувати у ОСОБА_1 :
- завірену належним чином копію повідомлення про перебування на стаціонарному лікуванні у Військовій частині НОМЕР_4 з вимогою видати довідку про обставини отримання бойової травми від 15.10.2022 року та докази його направлення на адресу відповідача;
- докази направлення на адресу відповідача рапорту про видачу довідки про обставини отримання бойової травми від 30.01.2023 року;
- завірені належним чином копії рапортів від 08.03.2023 року про видачу довідки про обставини отримання бойової травми та направлення для проходження госпітальної військово-лікарняної комісії для отримання висновку про причинний зв`язок між отриманою травмою та участю в бойових діях по захисту Батьківщини.
Витребувати у Військової частини НОМЕР_1 :
- письмові пояснення та докази на їх підтвердження стосовно того, чи надходило до Військової частини НОМЕР_1 повідомлення ОСОБА_1 про перебування на стаціонарному лікуванні у Військовій частині НОМЕР_4 з вимогою видати довідку про обставини отримання бойової травми від 15.10.2022 року, рапорт ОСОБА_1 про видачу довідки про обставини отримання бойової травми від 30.01.2023 року та рапорт ОСОБА_1 від 08.03.2023 року про видачу довідки про обставини отримання бойової травми та направлення для проходження госпітальної військово-лікарняної комісії для отримання висновку про причинний зв`язок між отриманою травмою та участю в бойових діях по захисту Батьківщини та, у разі їх надходження, які були надані на них відповіді із доказами направлення цих відповідей ОСОБА_1 ;
- письмові пояснення та докази на їх підтвердження стосовно того, чи була видана Військовою частиною НОМЕР_1 довідка про обставини отримання бойової травми ОСОБА_1 , якщо ні, то письмові пояснення щодо причини не видачі такої довідки;
- письмові пояснення та докази на їх підтвердження щодо того, чи здійснювалося нарахування та виплата основного грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з вересня 2022 року по березень 2023 року, якщо так, то довідку про суми нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за цей період, якщо ні, то письмові пояснення щодо причин не здійснення такого нарахування;
- письмові пояснення та докази на їх підтвердження щодо того, чи здійснювалося нарахування та виплата ОСОБА_1 додаткової грошової допомоги у розмірі 100 000,00грн, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 року №168, у зв`язку з отриманням ним бойової травми, якщо так, то довідку про розмір нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 такої додаткової грошової допомоги, якщо ні, то письмові пояснення щодо підстав її не нарахування та невиплати.
Інформацію щодо даної адміністративної справи учасники справи можуть отримати на офіційному порталі судової влади України у мережі Інтернет (веб-адреса сторінки: http://adm.dp.court.gov.ua/sud0470/gromadyanam/csz/).

Копію ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, відповідачу разом з ухвалою надіслати копію позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Турова