Справа № 420/1880/23
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2023-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1880/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія (вул. Дідріхсона, 8, м. Одеса, 65029, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія, в якій позивач просить:

визнати дії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія щодо встановлення, обчислення та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня по 31 грудня 2018 року, виходячи з розміру надбавки за особливості проходження служби у розмірі 10% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, протиправними;

зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія розрахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01 березня по 31 грудня 2018 року, виходячи з розміру надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років;

зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія виготовити та направити оновлену довідку про розміри додаткових видів забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії до ІНФОРМАЦІЯ_1 для перерахунку розміру пенсії позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час проходження військової служби за період з 01.03.2018 року і до 31.12.2018 року йому не доплачувалася частина надбавки за особливості проходження служби (абз. 4 пп. 1 п. 5 Постанови КМУ №704).

Як видно зі стовпчика 7 в строках квітень-грудень 2018 року вказана надбавка зазначена у розмірі 10%, в той же час відповідно до пп.1 п. 5 Постанови КМУ №704 зазначено надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.

Разом з тим, Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197) затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам. Пунктом 3 цього наказу зазначено, що цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Тобто на час виникнення спірних правовідносин цей наказ був чинним, адже постанова 704 відповідно її п. 10 набрала чинності з 1 березня 2018 року.

Позивач зазначив, що відповідно Розділу VI наказу №260 мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65 відсотків.

На переконання позивача, у відповідності до зазначених норм розмір надбавки може бути в межах від 65% до 100%. В той же час за період з 01 березня по 31 грудня 2018 року позивачу нараховувалося та виплачувалося грошове забезпечення виходячи з розміру надбавки 10% (частково цей період увійшов до Довідки про розміри додаткових видів забезпечення і підтверджується колонкою 7 додатку 5 до позовної заяви).

Не погоджуючись із розміром нарахованого та виплаченого грошового забезпечення з 01 березня по 31 грудня 2018 року включно, а також правильністю тих документів, які були оформлені при звільненні, позивач звернувся до суду.

Ухвалою від 06.02.2023 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

08.03.2023 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач не погоджується з вимогами, викладеними у позовній заяві.

Відповідач зазначає, що позивачу за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 була встановлена та виплачувалась надбавка за особливості проходження служби у розмірі 10% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

На виконання вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Постанови № 704 рішенням Міністра оборони України від 26.03.2018 № 248/1479 затверджено порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України.

Пунктом 1 рішення Міністра оборони України від 26.03.2018 № 248/1479 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців ЗС України виплачувати відповідно до умов, визначених Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 (крім надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, морської винагороди, винагороди за стрибки з парашутом, винагороди за розшук, піднімання та розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, винагороди за водолазні роботи, одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту) до затвердження нової редакції Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України.

Пунктом 7 рішення Міністра оборони України від 26.03.2018 № 248/1479 встановлено базовий (мінімальний) розмір надбавки за особливості проходження служби для осіб офіцерського складу та осіб рядового, сержантського та старшинського складу 10 відсотків.

Відповідно до пункту 3 наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Таким чином, новий Порядок № 260 набрав чинності з 20.07.2018 та застосовується з 01.03.2018, однак до 20.07.2018 грошове забезпечення в частині виплати надбавки за особливості проходження служби виплачувалось відповідно до рішення Міністра оборони України від 26.03.2018 № 248/1479, яке не суперечило Порядку № 260.

Відповідно до розділу VI Порядку № 260 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків. Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на відповідний рік надбавка за особливості проходження служби окремим категоріям військовослужбовців збільшується на відповідний коефіцієнт згідно з Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків (додаток), або може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років. Мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65 відсотків. Залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби збільшується на відповідний коефіцієнт від 1 до 1,55.

Відповідач зазначив, що посада позивача не передбачена як додатком 2 до зазначеного рішення Міністра оборони України від 26.03.2018 № 248/1479, так і додатком до Порядку № 260 (пункт 1 розділу VI) Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків, а тому надбавка за особливості проходження служби позивача не підлягала збільшенню та становила 10%. Таким чином, позивачу за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 надбавка за особливості проходження служби була встановлена та виплачувалась у розмірі 10% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років відповідно до Постанови № 704, Порядку № 260 та рішення Міністра оборони України від 26.03.2018 № 248/1479.

Крім того, у відзиві на адміністративний позов відповідач звертає увагу на пропуск строку звернення до суду, зазначаючи, що отримуючи під час проходження військової служби грошове забезпечення, є очевидним той факт, що позивач не лише знав, але й повинен був знати, що в періоді з 01.03.2018 по 31.12.2018 отримував надбавку за особливості проходження служби у розмірі 10%. При цьому, факт здійснення перерахунку його пенсії на виконання судового рішення від 01.03.2021 по справі № 420/14922/20 жодним чином не вплинув на початок перебігу строку звернення до суду.

На підставі зазначеного відповідач доходить висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

24.03.2023 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі, у яких виклавши норми Порядку №260, доходить висновку, що надбавка за особливості проходження служби збільшується на відповідний коефіцієнт лише тим категоріям військовослужбовців, які визначено Переліком окремих категорій військовослужбовців, зокрема, військовослужбовцям, які проходять військову службу на посадах льотного складу льотного екіпажу повітряних суден, та у межах бюджетних асигнувань, або така надбавка встановлюється окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі не більше 100 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років. Для всіх інших військовослужбовців вона є мінімальною, і становить 65%. Так як посада позивача не внесена до зазначеного Переліку, розмір її повинен бути мінімальним, тобто 65%.

Позивач зауважив, що відповідачем в порушення чинних норм законодавства проігноровано норми прямої дії, а саме наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260, відповідно до якого урегульовано порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, за змістом якого позивач має право на нарахування надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65 %, натомість застосовано телеграму Міністерства оборони України від 26.03.2018 №248/1479 із установленням надбавки за особливості проходження служби у розмірі 10 %.

Відповідно до пункту 8 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671, Міноборони в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання. Накази Міноборони, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.

З метою реалізації наданих повноважень Міністр оборони та очолюване ним міністерство видає накази та директиви. Телеграма від 26.03.2018 № 248/1479 не є наказом чи директивою, а отже, зазначена телеграма не може вважатись ані нормативним, ані розпорядчим актом керівника, яким встановлено сталий розмір надбавки.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно матеріалів справи ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України.

Як зазначено у позові та підтверджено у відзиві, наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 27.03.2020 року №83 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я.

Відповідно до наказу начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" (по стройовій частині) від 03.04.2020 року №67 позивач був виключений зі списків особового складу Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" та всіх видів забезпечення.

06.04.2020 відповідачем на ім`я позивача видано довідку від 06.04.2020 № 460/867 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, яка є в додатках до позовної заяви.

Відповідно до довідки Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії від 06.04.2020 № 460/867 з квітня 2018 по грудень 2018 надбавка за особливості проходження служби встановлена у розмірі 10 % посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років, з січня 2019 надбавка за особливості проходження служби встановлена у розмірі 65 % посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

Докази встановлення позивачу у березні 2018 року надбавки за особливості проходження служби встановлена у розмірі 10 % до суду не надані.

Не погоджуючись із встановленим розміром надбавки за особливості проходження служби за період з 01.03.2018 по 31.12.2018, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20 грудня 1991 року (далі - Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону №2011-ХІІ).

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі - Закон №2262-ХІІ).

Статтею 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Наведені положення статті 43 Закону №2262-ХІІ містяться в розділі V "Обчислення пенсії", тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначають складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі №826/3858/18.

Відповідно до абз. 3-4 статті 63 Закону №2262-XII перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції та податкової міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок №45), передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 5 Порядку №45 (в редакції постанови №103) під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

У Додатку 2 до Порядку №45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку постановою №103 було викладено в новій редакції, яка не передбачає такі складові грошового забезпечення як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, визнані протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

Відтак, з 05 березня 2019 року (дата набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18) діє редакція додатку 2 до Порядку №45, яка діяла до зазначених змін.

01 березня 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704 (далі - Постанова №704), якою було затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 5 Постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання:

1) установлювати: посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами, згідно з додатками 1 - 11 за аналогічними посадами; посадові оклади заступникам керівників структурних підрозділів, посади яких не передбачені цією постановою, на 1 - 5 відсотків нижче від посадового окладу відповідного керівника; надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою;

2) здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення;

3) надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260). Цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Виплата надбавки за особливості проходження служби регулюється розділом VI Порядку №260.

Відповідно пунктів 1-2 розділу VI Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків. Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на відповідний рік надбавка за особливості проходження служби окремим категоріям військовослужбовців збільшується на відповідний коефіцієнт згідно з Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків (додаток), або може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

Розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби розраховується від мінімального розміру цієї надбавки, який встановлюється Міністром оборони України, у відсотках для осіб офіцерського складу та окремо для осіб рядового, сержантського та старшинського складу виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. Мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65 відсотків. Залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби збільшується на відповідний коефіцієнт від 1 до 1,55. Розрахунковий розмір надбавки за особливості проходження служби, отриманий шляхом множення мінімального розміру щомісячної надбавки на відповідний коефіцієнт, округлюється в бік збільшення до одного знака після коми.

З аналізу зазначених норм вбачається, що мінімальний розмір надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65% та такий розмір встановлюється Міністром оборони України, у відсотках для осіб офіцерського складу та окремо для осіб рядового, сержантського та старшинського складу виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Тобто, вказівка, що мінімальний розмір надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65% не означає, що мінімальний розмір надбавки за особливості проходження служби дорівнює 65%.

Відповідач на підтвердження правомірності дій посилається на рішення Міністра оборони України №248/1479, яким встановлено мінімальний розмір надбавки за особливості проходження служби 10%.

Так, відповідно п. 7 цього рішення №248/1479 установлено військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачувати надбавку за особливості проходження служби у відсотках до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років у залежності від складності та важливості виконуваних обов`язків. Установлено базовий (мінімальний) розмір цієї надбавки для осіб офіцерського складу та осіб рядового, сержантського та старшинського складу 10%. Окремим категоріям військовослужбовців базовий розмір цієї надбавки збільшується на відповідний коефіцієнт (згідно з Додатком 2 до телеграми).

Разом з цим, як зазначив у відзиві відповідач та підтвердив позивач, посада позивача не передбачена як додатком 2 до зазначеного рішення Міністра оборони України від 26.03.2018 № 248/1479, так і додатком до Порядку № 260 (пункт 1 розділу VI) Переліком окремих - категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.

Отже, позивач помилково трактує абзац 3 п.2 розділу VI Порядку №260, що саме 65% є мінімальним розміром надбавки за особливості проходження служби, а тому доводи позивача у додаткових поясненнях щодо того, що рішення (телеграма) Міністра оборони України є актом нижчої юридичної сили ніж Порядок №260 не свідчить про наявність у ОСОБА_1 права у період з 01.03.2018 по 01.12.2018 на щомісячну надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% грошового забезпечення.

Таким чином, суд доходить висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Щодо тверджень відповідача стосовно пропуску строку звернення до суду та необхідності залишення позовної заяви без розгляду суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно з чч. 1 - 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній з 19.07.2022) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Водночас, згідно з п.1 Глави XIX «Прикінцеві положення» під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Враховуючи те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236 установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 квітня 2023 р. на території України карантин, відтак суддя доходить висновку, що позивачем строк звернення до суду з даним позовом не порушено, а відтак суд відхиляє доводи відповідача щодо пропуску строку звернення до суду.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія (вул. Дідріхсона, 8, м. Одеса, 65029, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.