Справа № 948/319/23
Суддя: Шинкарчук Я. А.
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 948/319/23>
Номер провадження 2-а/948/2/23>
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шинкарчука Я.А.,

секретар судового засідання Григораш В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка Полтавського району Полтавської області в приміщенні Машівського районного суду Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста відділу інспекторів з паркування-інспектор з паркування Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради Безклубець Галини Василівни, Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки,

встановив:

У лютому 2023 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшов позов ОСОБА_1 до головного спеціаліста відділу інспекторів з паркування-інспектор з паркування Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради Безклубець Галини Василівни, Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки, в якому просить суд:

- визнати дії головного спеціаліста відділу інспекторів з паркування інспектора з паркування Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради Безклубець Галини Василівни незаконними;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки, серії РАП №993828600 до повідомлення серія ІФ №00034816 від 18 січня 2023 року, винесену головним спеціалістом відділу інспекторів з паркування інспектором з паркування Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради Безклубець Галиною Василівною щодо позивача за ч.1 ст.122 КУпАП;

- стягнути з Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради кошти у сумі 2000,00 гривень в рахунок витрат на надання юридичної допомоги.

Короткий зміст позовних вимог

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02 грудня 2022 року о 15 годині 16 хвилин головним спеціалістом відділу інспекторів з паркування інспектором з паркування Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради Безклубець Галиною Василівною в режимі фотозйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу автомобілем марки TOYOTA LAND CRUISER державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Євгена Петрушевича, 1. 18 січня 2023 року головним спеціалістом відділу інспекторів з паркування інспектором з паркування Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради Безклубець Галиною Василівною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки, серії РАП №993828600 до повідомлення серія ІФ №00034816, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Євгена Петрушевича, 1 02 грудня 2022 року о 15 годині 16 хвилин здійснено зупинку автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER державний номерний знак НОМЕР_1 з порушенням вимог пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху. Копію вказаної постанови позивач отримав 03 лютого 2023 року у відділенні поштового зв`язку смт Машівка Полтавського району Полтавської області.

Однак, позивач вважає дану постанову незаконною, оскільки йому належить автомобіль TOYOTA LAND CRUISER з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з позначенням регіону реєстрації 17, чорного кольору, а із розміщених на веб-сайті https://mvk.if.ua/ фото з місця вчинення правопорушення вбачається, що автомобіль TOYOTA LAND CRUISER з державним номерним знаком НОМЕР_1 , темно-сірого (або сірого) кольору, з позначенням регіону реєстрації 13 (або 15). Окрім того, із зображень розміщених на веб-сайті https://mvk.if.ua/ очевидно, що автомобіль старшого року випуску, ніж у позивача.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати незаконними дії інспектора з паркування, скасувати оскаржувану постанову, закривши провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, а також стягнути на його користь понесені судові витрати пов`язані із наданням правової допомоги.

Відзив на позов

02 березня 2023 року від представника відповідача Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради, Петра Дем`яніва, який діє на підставі довіреності від 03.01.2023 №117/26.1-11/07в, надійшов відзив на позов (а.с. 52-62), відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки постанова винесена за порушення позивачем ПДР із дотриманням норм чинного законодавства. Порядок розгляду справи здійснено з дотриманням порядку розгляду таких справ, зокрема, у відповідності до статей 279-1-279-4 КУпАП. Також інспектором оцінено докази за своїм внутрішнім переконанням, виходячи із зафіксованих порушень ПДР, в частині зупинки в зоні дії знаку «Зупинку заборонено», у зв`язку з чим доводи про порушення інспектором статті 280 КУпАП, є безпідставними, а позов не підлягає здоволенню. Представник відповідача у відзиві заперечував проти вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу, з огляду на відсутність доказів понесених витрат зі сторони позивача, у зв`язку з чим просив в цій частині позову відмовити.

Процесуальні дії у справі

07 лютого 2023 року позов подано до канцелярії суду.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 07 лютого 2023 року вказана справа надійшла в провадження судді Косик С.М.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2023 року задоволено заяву судді Косик С.М. про самовідвід, та передано до канцелярії суду справу для визначення судді, в порядку встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 07 лютого 2023 року вказана справа надійшла в провадження судді Шинкарчука Я.А.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 08 лютого 2023 року у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

21 лютого 2023 року до суду надійшла заява позивача про надання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу (відповідно до статті 139 КАС України) (а.с.34-47).

02 березня 2023 року до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву від Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради.

В судове засідання, яке призначене на 30 березня 2023 року, учасники справи не з`явилися.

Від позивача в матеріалах справи міститься заява, в якій він просить проводити слухання даної справи у його відсутність за наявними у справі доказами, позов підтримує повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 48).

Відповідачі головний спеціаліст відділу інспекторів з паркування-інспектор з паркування Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради Безклубець Галина Василівна та Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради, були повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання у даній справі, однак до суду не з`явилися, своїх представників не направили.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 18 січня 2023 року головним спеціалістом відділу інспекторів з паркування-інспектор з паркування Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради Безклубець Галина Василівна винесено постанову серії РАП №993828600 про накладення адміністративного стягнення до повідомлення серії ІФ №00034816, якою ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

У відповідності до вказаної постанови, 18 січня 2023 року о 15 годині 16 хвилин транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER державний номерний знак НОМЕР_1 здійснено зупинку за адресою м.Івано-Франківськ вул.Євгена Петрушевича, 1, чим порушено вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 в районі дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» (а.с.11).

При складанні оскаржуваної постанови відповідачем здійснено фіксування факту вчинення правопорушення за допомогою технічного засобу LOGIC INSTRUMENT FIELBOOK K 80V2 та до постанови було долучено фотознімки на підтвердження факту скоєння позивачем правопорушення (а.с.22-23, 55-58).

Водночас, з наданих фотознімків не можливо встановити факт вчинення саме позивачем адміністративного правопорушення з огляду на очевидні розбіжності. Так, згідно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_1 є власником транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 2016 року випуску, із індивідуальним номерним знаком НОМЕР_1 , тип палива D, рівнем екологічних норм V.9, колір чорний (а.с.19-20). У відповідності до фото вказаного автомобіля (вид ззаду), що наданий позивачем, відповідний автомобіль містить на індивідуальному номерному знаку ( НОМЕР_1 ) позначення з кодом області реєстрації 17, що за загальновідомим розподілом номерних знаків по областях України відповідає регіону Полтавська область (а.с.21). Натомість номерний знак автомобіля, фото якого були здійснені 02.12.2022 об 15:16:19 у АДРЕСА_1 , не мають позначки з кодом області реєстрації 17 (а.с.22-23,55-58). Між тим, при візуальному порівнянні автомобілів TOYOTA LAND CRUISER із індивідуальним номерним знаком НОМЕР_1 , один з яких зареєстровано на ОСОБА_1 , а інший сфотографовано 02.12.2022 у м.Івано-Франківськ, вбачається, що це автомобілі TOYOTA LAND CRUISER різного року випуску із явними візуальними розбіжностями (фари, габарити, наявність додаткових позначок на кузові тощо).

Приведене вище вказує на те, що зафіксований 02.12.2022 об 15:16:19 у м.Івано-Франківськ по вул.Євгена Петрушевича, 1, факт порушення вимог пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху (зупинка в районі дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено»), не відноситься до ОСОБА_1 та зареєстрованого на нього транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER із індивідуальним номерним знаком НОМЕР_1 , з кодом області реєстрації 17.

Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 1.10 ПДР України, зупинка це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Відповідно до п. п. 8.1, 8.2 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Згідно п. 8.4 в ПДР, дорожні знаки поділяються на групи, серед яких заборонні знаки, що запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до розділу 33 Дорожні знаки ПДР знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Зона дії знаку - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаку не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знаку поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Частиною першою статті 14-2 КУпАП визначено, що адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Частиною другою статті 14-2 КУпАП визначено, що відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Порядок та особливості розгляду справи про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлений у статях 279-1 279-4 КУпАП.

Так, статтею 279-1 КУпАП регламентовано, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Згідно з примітками до статті 122 КУпАП та до статті 151-1 КУпАП, суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до положень статті 219 КУпАП, від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 3 і 6 статті 122, частинами 1, 2 та 8 статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради інспектори з паркування.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Нормами статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

За положеннями частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

При цьому, стаття 62 Конституції України регламентує, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

В постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, яка відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, також звертається увага на те, що обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ, відповідно до частини другої статті 77 КАС України покладений на відповідача, - суб`єкта владних повноважень.

Відтак судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення саме позивачем адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З іншого боку, рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Під час розгляду справи відповідачем не надано жодних доказів, якими було б зафіксовано порушення саме позивачем вимог, за які передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 122 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на встановлені судом обставини, які не спростовані відповідачем, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо скасування оскаржуваної постанови.

Водночас, належним відповідачем в даній категорії справ є саме Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради.

Так, як зазначено у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 742/2298/17 від 17.09.2020 належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу.

На підставі наведеного позовні вимоги в частині скасування оскарженої постанови підлягають задоволенню в частині належного відповідача.

Поруч з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України чітко передбачено конкретний перелік рішень, які може прийняти суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Відтак, вимога позову щодо визнання незаконними дій інспектора з паркування не підлягає до задоволення, з огляду на положення частини третьої статті 286 КАС України.

Висновок за результатами розгляду справи

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними доказами правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, тому суд дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Разом з тим, позов підлягає частковому задоволенню, оскільки вимога позову щодо визнання незаконними дій інспектора з паркування не підлягає до задоволення з огляду на положення частини третьої статті 286 КАС України.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частин першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою та сьомою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому суд враховує, що відповідно до пункту частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

При поданні позову позивачем було надано копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 з відміткою про наявність у ОСОБА_1 інвалідності 2-ї групи (а.с. 18).

Отже, з урахуванням задоволення позову, на користь держави підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Щодо стягнення витрат на надання юридичної допомоги

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із частиною першою та другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною третьою статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Відповідно до частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частини дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, положеннями КАС України передбачено відшкодування витрат на професійну правничу допомогу виключно адвокатам; заявлена до стягнення сума витрат має бути співмірною з наданими послугами, обґрунтованою та пропорційною до предмета спору, ці витрати мають бути пов`язаними з розглядом справи та підтверджені відповідними доказами.

Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.09.2018 у справі № 816/416/18.

Приписами пункту 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до пунктів 6, 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду договір про надання правової допомоги від 06 лютого 2023 року, детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 07.02.2023, акт здачі-приймання надання правової допомоги від 07.02.2023, рахунок-фактура №09 від 07.02.2023, довідка та квитанція №03 від 07.02.2023 про отримання коштів, копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1122985 від 06.02.2023 (а.с. 37-47), які свідчать про те, що адвокатом Бульбах Наталією Миколаївною надано професійну правничу допомогу позивачу ОСОБА_1 , вартість якої склала 2000, 00 гривень.

У відзиві на позов відповідачем заперечувалась вимога про компенсацію витрат на правничу допомогу, оскільки відсутні докази понесених витрат.

Відтак, з урахуванням складності справи (незначної складності) та фактично виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, оскільки справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та у судових засіданнях адвокат не брала участі, відповіді на відзив надано не було складено, суд вважає за достатнє присудити на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Інших заяв про компенсацію судових витрат у даній справі до суду не надходили.

Керуючись статями 9, 72-77, 160, 161, 241-246, 250, 251, 255, 293-295 КАС України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до головного спеціаліста відділу інспекторів з паркування-інспектор з паркування Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради Безклубець Галини Василівни, Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки, - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки, серії РАП №993828600 до повідомлення серія ІФ №00034816 від 18 січня 2023 року, винесену головним спеціалістом відділу інспекторів з паркування інспектором з паркування Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради Безклубець Галиною Василівною відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення;

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради на користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Відповідно до частин четвертої статті 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому законом місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач 1 головний спеціаліст відділу інспекторів з паркування інспектор з паркування Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради Безклубець Галина Василівна, адреса місця роботи: площа Двір, 1, село Крихівці м.Івано-Франківськ.

Відповідач 2 Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради, місцезнаходження за адресою: вул.Грушевського, 21 м.Івано-Франківськ; ідентифікаційний код юридичної особи (код ЄДРПОУ) 40226397.

Суддя Я.А. Шинкарчук