Справа № 283/315/23
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у відводі судді)

31 березня 2023 року м. Житомир справа № 283/315/23

категорія 102000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Липи В.А., розглянувши заяву про відвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державної служби України з питань праці про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Малинського районного суду Житомирської області з позовом про усунення Державною службою України з питань праці порушень їх прав щодо використання персональних даних.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 07 лютого 2023 року справу передано на розгляд за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду.

До Житомирського окружного адміністративного суду адміністративна справа надійшла 06 березня 2023 року.

Автоматизованим розподілом судової справи між суддями, головуючим суддею визначено Окис Т.В.

Ухвалою суду від 13 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без руху та запропоновано позивачам усунути недоліки, наведені в ухвалі суду.

30 березня 2023 року до суду від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшла заява про недовіру та відвід судді Окис Т.О. у справі №283/315/23, оскільки суд відмовляється приймати в провадження справу, суддя виправдовує владу та вимагає надати до суду загальновідомі докази. Також позивачі указують, що суддя саботує постанову Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі №904/349/19, у якій указано, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносин сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводять до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Вище викладені факти викликають сумніви у неупередженості судді щодо розгляду справи, а тому з метою зміцнення та підтримки довіри суспільства до судової влади, уникнення звинувачень в упередженості судового розгляду справи та забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності головуючого судді у справі, заявляють відвід судді на підставі пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 05 січня 2023 року визнано необґрунтованим відвід суді ОСОБА_3 у цій справі. Передано справу №283/315/23 для визначення за допомогою автоматизованої системи документообігу суду, що вирішуватиме питання про відвід.

Розпорядженням керівника апарату Житомирського окружного адміністративного суду від 31.03.2023 №88 призначено автоматизований розподіл заяви. Згідно даних протоколу автоматизованого розподілу між суддями Житомирського окружного адміністративного суду від 31.03.2023 головуючим суддею для вирішення питання про відвід судді Окис Т.О. визначено суддю Липу В.А.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід судді з таких підстав.

Статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді, а статтею 37 визначено випадки недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи.

Судом не встановлено підстав для відводу судді Окис Т.О., що визначені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" зазначено, що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Загальна декларація з прав людини (ст. 10) та Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (ч. 1 ст. 14) гарантує право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (Розділ Другий показник. Об`єктивність. Бангалорські принципи поведінки суддів).

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Зокрема, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium", "Grieves vs UK"). Крім того, відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії" та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України".

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" визначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Так, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою. З суб`єктивної точки зору, суд не повинен виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання. Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

Викладені у заяві про відвід судді доводи є лише припущеннями та суб`єктивною думкою позивачів, а тому вони не можуть бути підставою для відводу судді.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід судді Окис Т.О.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у задоволенні заяви про відвід судді Окис Т.В..

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена до апеляційного суду.

Суддя В.А. Липа