Справа № 380/11408/21
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року

м. Київ

справа №380/11408/21

адміністративне провадження № К/990/10669/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів: Жука А.В., Мартинюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року (головуючий суддя - Сидор Н.Т.)

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року (головуючий суддя - Качмар В.Я., судді: Большакова О.О., Затолочний В.С.)

у справі №380/11408/21

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання дії та бездіяльності протиправною.

I. ПРОЦЕДУРА

1. У липні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо врахування вересня 2016 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні індексації грошового забезпечення в період з 15 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року;

- визнати протиправними дії щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року по 14 вересня 2019 року;

- зобов`язати здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 15 вересня 2016 по 28 лютого 2018 року в сумі 62 311,42 грн із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

- зобов`язати здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 14 вересня 2019 року в сумі 74 384,28 грн із врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

2. У обґрунтування позовних вимог зазначав про те, що у період з 15 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року протиправно застосовано вересень 2016 року як місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць), а у період з 01 березня 2018 року по 14 вересня 2019 року протиправно проігноровано вимоги абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078). Внаслідок таких дій відповідача не в повному обсязі було здійснено нарахування та виплата індексації грошового забезпечення.

3. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 15 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 15 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01 березня 2018 року по 13 вересня 2019 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 13 вересня 2019 року, із врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з врахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

4. Позивач подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та змінити рішення суду першої інстанції, доповнивши абзац третій резолютивної частини рішення словами «із застосуванням січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця)».

5. Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2022 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судами попередніх інстанцій установлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) та у військовій частині НОМЕР_3 , що знаходиться у підпорядкуванні та на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 .

7. Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 14 вересня 2019 року старшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , інструктора навчальної роти підготовки водіїв автомобільної техніки, звільненого наказом командира 138 навчального батальйону матеріально-технічного забезпечення № 73-РС/дск від 11 вересня 2019 року в запас за пп. «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 14 вересня 2019 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

8. Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 21 травня 2021 року № 465 індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 15 вересня 2016 року по 14 вересня 2019 року відповідно до вимог телеграми ТВО директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 20 лютого 2016 року № 248/3/9/1/108 та роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 08 серпня 2017 року № 13700 та від 08 серпня 2017 року № 78/0/66-17 з вересня 2016 року по листопад 2018 року не нараховувалась; у грудні 2018 року нараховано 71,08 грн, у січня 2019 року - 71,08 грн, у лютому 2019 року - 71,08 грн, у березні 2019 року - 134,47 грн, у квітні 2019 року - 134,47 грн, у травні 2019 року - 134,47 грн, у червні 2019 року - 134,47 грн, у липні 2019 року -206,72 грн, у серпні 2019 року - 206,72 грн, у вересні 2019 року - 96,47 грн.

9. Згідно з вказаною довідкою повідомлено, що відповідно до постанови Уряду від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з 01 березня 2018 року посадові оклади суттєво підвищено, а тому базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року. У грудні 2018 року індекс споживчих цін перевищив 103%, що і стало підставою для виплати особовому складу індексації.

10. З вересня 2016 року по листопад 2018 року (включно) відповідач не нараховував та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення, посилаючись на те, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було.

11. Не погодившись із такою бездіяльністю відповідача, в результаті чого було порушено його права та законні інтереси, позивач звернувся до суду із цим позовом.

ІII. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

12. Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, посилаючись на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 825/874/17 та від 19 червня 2019 року у справі № 825/1987/17, вказував на те, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність права на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення.

13. Відповідачем не надано жодних доказів для підтвердження факту відсутності в бюджеті відповідного рівня, з якого фінансуються кошти на індексацію грошового забезпечення, і як наслідок ненадходження відповідних фінансових асигнувань на його рахунки для виплати індексації військовослужбовцям у спірний період, а також не доведено ту обставину, що ним протягом 2016-2018 років надсилались відповідні заявки стосовно потреби на виділення додаткових коштів для виплати військовослужбовцям індексації грошового забезпечення.

14. Водночас, суд не вбачав правових підстав для зобов`язання здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 15 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року в сумі 62 311,42 грн, із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), оскільки відповідач жодних дій по фактичному нарахуванню позивачу певного розміру індексації у вказаний період не здійснив. За відсутності спору стосовно визначення базового місяця для нарахування індексації, відсутні підстави для зобов`язання при її нарахуванні та виплаті за вказаний період врахувати базовий місяць січень 2008 року, оскільки питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, адже у цій частині права позивача ще не порушені (що відповідає правовій позиції Верховного Суду у справі №240/11882/19).

15. Відповідач, вирішуючи питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 14 вересня 2019 року, врахував лише норми абзаців першого, другого пункту 5 Порядку № 1078, при цьому протиправно не врахував вимоги абзаців 4, 5, 6 пункту 5 цього Порядку.

16. Суд відхилив наданий представником позивача розрахунок індексації за спірний період, оскільки нарахування індексації належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця.

17. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині щодо перерахунку індексації грошового забезпечення за період 2016-2018 роки, погодився з викладеним висновком щодо передчасності вирішення питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні спірної індексації.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

18. Позивач у обґрунтування касаційної скарги звертав увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 10 вересня 2020 року у справі № 200/9297/19-а, від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі № 400/1118/21 щодо визначення базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення військовослужбовця, які не були враховані судом апеляційної інстанції.

19. Визначення базового місяця є спірним між сторонами та така обставина підлягає встановленню судом при ухвалення судового рішення.

20. Касатор звертає увагу на вимоги частини першої статті 2 КАС України та ефективність способу відновлення порушеного права, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

21. Повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними, він не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

22. Визначення базового місяця для розрахунку індексації з грудня 2015 року залежить виключно від зміни посадового окладу за посадою згідно рішень Уряду і такими місяцями є січень 2008 року та березень 2018 року - місяці у яких набрали чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 та постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704. Відповідно до пункту 10-2 Порядку № 1074 це стосується як і для новоприйнятих, так і для переведених військовослужбовців на інші посади.

23. Верховний Суд у справах № 200/9297/19-а та № 400/1118/21 зазначив, що базовим місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення є січень 2008 року. Відповідач не може застосовувати будь-які інші базові місяці для розрахунку індексації грошового забезпечення як не місяці підвищення тарифної ставки (окладу) за посадами у військовослужбовців згідно рішень Уряду, оскільки таке не буде відповідати вимогам абзаців 1-2 пункту 5 та пункту 10-2 Порядку №1078.

24. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просив відмовити у її задоволенні.

25. Вказував на те, що відповідно до телеграми ТВО директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 20 лютого 2016 року № 248/3/9/1/108 та роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 08 серпня 2017 року № 13700/з та від 08 серпня 2017 року № 78/0/66-17 за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2018 року індексація грошового забезпечення не проводилась.

26. Відповідно до статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і пункту 6 Порядку № 1078 індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Для виплати індексації в січні 2016 року - лютому 2018 року фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України не було, відповідно така виплата не проводилась.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

27. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити наступне.

28. Касаційне провадження у справі, що розглядається, відкрито з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

29. Звертаючись з касаційною скаргою позивач не погоджувався з тим, що суди не визначили базовий місяць для нарахування індексації його грошового забезпечення посилаючись на передчасність такої вимоги.

30. Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

31. Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

32. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону №2011-ХІІ).

33. Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

34. Приписами статті 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

35. Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

36. Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

37. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частини друга статті 5 Закону №1282-XII).

38. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 6 Закону № 1282-XII).

39. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (Порядок №1078).

40. Згідно з абзацом другим пункту 1-1 Порядку № 1078 (в редакції, яка застосовується з 01 січня 2016 року) індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

41. Пунктом 2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

42. За змістом пункту 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

43. Механізм індексації має універсальний характер, позаяк індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру. Своєю чергою, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункт 44 постанови Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі № 380/1513/20).

44. За змістом частини першої статті 9 Закону № 1282-XII індексація доходів громадян повинна проводитися за місцем їх одержання. Так як виплату заробітної плати (грошового забезпечення) здійснюють роботодавці, то і нараховувати індексацію за цим видом доходу також повинні усі без виключення роботодавці.

45. Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі № 240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

46. Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (постанова Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 206/4411/16-а).

47. У цій справі позивач звернувся до суду за захистом права на індексацію свого грошового забезпечення у відповідний період, оскільки відповідач цієї індексації не нараховував і не виплачував та одночасно з цим не визнавав права позивача на її отримання й покликався на відсутність бюджетних коштів для такої виплати.

48. Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що позивач, перебуваючи на військовій службі, мав право на отримання індексації грошового забезпечення у період з 15 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року, проте вона йому не нарахована й не виплачена через протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , оскільки на підставі закону у відповідача існував обов`язок вчинити конкретні дії на користь позивача, але цей обов`язок не був виконаний.

49. При цьому, суди обох інстанцій обґрунтовано виходили з того, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування та виплату індексації, не є підставою для позбавлення особи права на отримання коштів, виплата яких передбачена законом.

50. На цій підставі суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, ухвалив рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачеві індексації грошового забезпечення у спірний період та про зобов`язання відповідача нарахувати й виплати позивачу таку індексацію.

51. Водночас є необґрунтованим оскаржуваний висновок судів першої та апеляційної інстанцій про передчасність позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування індексації із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року, посилаючись на те, що відповідач жодних дій по фактичному нарахуванню певного розміру індексації не здійснив, а тому відсутній спір стосовно визначення такого місяця.

52. Слід звернути увагу на практику Верховного Суду, відповідно до якої повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

53. Зазначені висновки викладені у постановах від 29 листопада 2021 року у справі №120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20, від 09 червня 2022 року у справі № 600/524/21-а.

54. Також у справах №400/1118/21, 420/3593/20, №380/7071/21 Верховний Суд, розтлумачивши пункти 2, 5, 10-2 Порядку № 1078, указав, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

55. Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

56. Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

57. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави дійти висновку, що місяць, у якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

58. Таким чином, наведені норми Порядку №1078 не змінили того, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої (з грудня 2015 року) індексації здійснюється з моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

59. Збільшення грошового забезпечення не за рахунок зростання тарифної ставки (окладу), а завдяки додатковим видам грошового забезпечення, не дає підстави вважати відповідний місяць базовим для подальшої індексації.

60. У цьому контексті колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

61. Відповідно до пункту 13 указаної постанови вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.

62. Затверджені указаною постановою посадові оклади з 01 січня 2008 року не змінювались.

63. Вони змінилися у березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01 березня 2018 року та якою установлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.

64. Отже, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за спірний період з 15 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

65. Доводи скаржника про необхідність врахування січня 2008 року базовим місяцем для перерахунку та виплати його грошового забезпечення, знайшли своє підтвердження під час розгляду касаційної скарги та відповідають практиці Верховного Суду у цій категорії справ, зокрема, у справах №№200/9297/19-а, 120/313/20-а, 400/1118/21, 200/6705/21, 400/1119/21, 580/3335/21. Відповідно, обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України знайшли своє підтвердження.

66. В іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанції позивачем у касаційному порядку не оскаржуються, а тому відсутні підстави для їх перегляду.

67. Відповідно до частини другої статті 350 КАС України не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

68. Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;

69. За змістом частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

70. Згідно з частинами першою, четвертою статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

71. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 356 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Змінити резолютивну частину рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року доповнивши її абзац третій словами «із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року».

В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року у справі №380/11408/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк,

Судді Верховного Суду