Справа № 755/3902/23
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/3902/23
Провадження №: 2-а/755/120/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без руху

"30" березня 2023 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., перевіривши виконання вимог ст.ст. 160, 161 КАС України за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення, -

В С Т А Н О В И В :

24.03.2023 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення, яка 24.03.2023 року передана у провадження судді Коваленко І.В. в порядку визначеному ст. 18 КАС України.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5-9 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Так, у позовній заяві ОСОБА_1 просить суд: скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 26.09.2022 № 800 про примусове повернення мене з України та про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки.

Згідно з п. 5, 9 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Обґрунтовуючи вимоги позову позивач, ОСОБА_1 , зазначає, що 26.09.2022 заступник начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Петров Дмитро Васильович у паспорті позивача поставив відмітку про прийняття рішення № 800 щодо його примусового повернення (залишення території України) в 10-денний строк, а також про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки. Позивач вважає рішення про примусове повернення протиправним, та таким, що підлягає скасуванню за наступних підстав. Зазначає, що народився Грузії в 1967 році, в Автономній Республіці Абхазія, громадянин Грузії. Має одного рідного брата ОСОБА_2 , інших близьких родичів у нього немає, його батьки померли. У зв`язку з Грузино - Абхазькою війною у 1992 році, останні були вимушені переїхати до Грузії. Свого житла в Грузії у нього не було і немає. Їх будинок в Абхазії, в якому проживала його родина, зруйнований внаслідок війни. З 1996 року до 2014 року він з братом переїхали до України та постійно проживали в місті Луганськ у своєї двоюрідної сестри. У зв`язку з військовими подіями на сході України в 2014 році, позивач спочатку переїхав жити до міста Чернігова, а ще через рік виїхав до Грузії, але бажав повернутись до України. У 2016 році останній приїхав до Харкова за запрошенням друга ОСОБА_3 , прожив там біля року, потім переїхав до Києва, де постійно проживав до березня 2019 року. У березні 2019 року його було примусово повернуто до Грузії. Про заборону в`їзду до України йому не повідомляли, тому 10.11.2019 позивач прилетів до України, де з`ясувалось, що відносно нього існує заборона в`їзду до України строком на 3 роки, останній був повернутий до Грузії. У листопаді 2019 року позивач незаконно перетнув кордон України, за що був покараний у вигляді 3-х років позбавлення волі з випробуванням 1-го року іспитового строку (вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2020 в справі № 308/7254/20). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.12.2021 в справі № 754/17073/21 був звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку. Як зазначає позивач, весь цей час, починаючи з 02.11.2020 і до липня 2022 року, він разом з братом ОСОБА_2 проживав за постійною адресою: АДРЕСА_1 , у відповідному порядку відмічався у Деснянському районному відділі філії ДУ «Центр пробацїї» у м. Києві та Київській області. У липні 2022 року в межах Києва переїхав на нове місце проживання: АДРЕСА_2 . Його рідний брат ОСОБА_2 у 2008 році набув громадянство України, 10.06.2008 він був офіційно зареєстрований в місті Луганську. Після військових подій 2014 року брат переїхав до Києва. Після переїзду позивача до Києва у 2017 році останній проживав разом з братом. Згодом брат позивача неофіційно одружився, усі жили в одній квартирі втрьох. Восени 2021 року брат з дружиною ОСОБА_4 переїхали проживати до міста Чернігова. Так, як вказує позивач, в Україні він фактично проживає з 1996 року. За цей час саме в Україні він придбав багато друзів і знайомих, його брат є єдиним близьким родичем, який живе в Україні, та є громадянином України. Останні декілька років позивач є постійним парафіянином храму Воскресіння Христового, що знаходиться на території лісового кладовища по АДРЕСА_3 . Зазначає, що у нього немає іншого житла ані в Грузії, ані в інших країнах, як і близьких родичів.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, позивач не надав до позову жодних доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги у частині притягнення його до кримінальної відповідальності за незаконне перетинання кордону, здійснення Деснянським районним відділом філії ДУ «Центр пробацїї» у м. Києві та Київській області за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , протягом іспитового строку нагляду за його поведінкою, та подальшого звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, що суперечить положенням ч. 4 ст. 161 КАС України.

У відповідності до ч. 2 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За вимог п.п. 2, 4 ч.ч. 5 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до частини 1 статті 73 та статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом подано письмові докази, викладені іноземною мовою без перекладу на українську мову, засвідченого у встановленому законом порядку, що позбавляє суд надати оцінку такому доказу під час вирішення позовних вимог по суті.

Частиною п`ятою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Отже, суд наголошує, що копії документів подаються до суду належно завіреними.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Додані до заяви документи, всупереч вимогам ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, не завірені належним чином.

Враховуючи, що подані до позову документи не є оригіналами та як копії належним чином не завірені, а саме не містять: відмітку «З оригіналом згідно»; особистого підпису особи, яка засвідчує копії; ініціали та прізвище, дату засвідчення копії, такі документи не можуть підтверджувати дійсні факти, зафіксовані в їх оригіналах, що нівелює їх доказову силу, а у разі відсутності у позивача оригіналів таких документів - зазначити про наявність у іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких долучено/має бути долучено до позовної заяви.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суддя доходить висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху та надати строк позивачу для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 161, 169 КАС України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення - залишити без руху.

Надати можливість позивачу виправити недоліки в строк не більш як п`ять днів з часу отримання позивачем копії ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

Попередити, що у випадку не виконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягає поверненню.

Суддя: