Справа № 420/18482/21
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/18482/21
Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Вовненко А.В.,

за участю представника відповідача Нартової І.О.,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 адвоката Кострича М.П.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанови і припису, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 240/21 по справі про адміністративне правопорушення від 28.09.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 294/21 від 14.09.2021 року;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 816 гривень 00 копійок та витрати по сплаті судового збору за забезпечення позову у розмірі 681 гривня 00 копійок.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач не погоджується з постановою № 240/21 по справі про адміністративне правопорушення від 28.09.2021 р. та приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 294/21 від 14.09.2021 р., вважає їх протиправними та такими, що прийняті на підставі позапланової перевірки, яка проведена із суттєвими порушеннями її процедури та норм діючого законодавства, а тому підлягають скасуванню.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року, постановленою у підготовчому засіданні, призначено в адміністративній справі № 420/18482/21 за позовом ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправними та скасування постанови та припису, судову будівельно-технічну експертизу. На вирішення будівельно-технічної експертизи поставлено наступне питання: «Чи відбулось під час реконструкції квартири АДРЕСА_1 , втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування?». Проведення експертизи доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65026, м. Одеса, вул. Рішельєвська 8). Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову без поважної причини від виконання покладених на нього обов`язків згідно ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України. У розпорядження експерта надано матеріали адміністративної справи № 420/18482/21. Провадження в адміністративній справі № 420/18482/21 - зупинено до одержання результатів експертизи.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що зазначена ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, з невірним визначенням предмета позову та підстав позову, без врахування судом всіх обставин справи та наявних в ній доказів, що призвело до постановлення помилкової ухвали, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи від 02 лютого 2022 року, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду. Доводами апеляційної скарги зазначено, що жодним із учасників справи не подавалось до суду клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, призначення такої експертизи було ініційоване самим судом у підготовчому засіданні від 21 грудня 2021 року. На адресу учасників справи судом було направлено лист, яким запропоновано висловити свою позицію щодо призначення по справі будівельно-технічної експертизи, обрання експерта або експертної установи та подати питання на вирішення експертизи у строк до 17 січня 2022 року. Ніким з учасників справи не було надано до 17 січня 2022 року заяв стосовно висловлення позиції щодо необхідності призначення по справі будівельно-технічної експертизи, обрання експерта або експертної установи та переліку питань, які необхідно поставити на вирішення експертизи, тільки представником третьої особи в підготовчому засіданні 19 січня 2022 року суду було надано заяву з пропозицією щодо призначення будівельно-технічної експертизи по справі з переліком питань, які на її думку доцільно поставити на вирішення експертизи. У підготовчому засіданні 19 січня 2022 року представник позивача заперечував щодо призначення у справі експертизи та зазначав, що в якості додатку до позову було додано копію Висновку експерта № 174/2019 будівельно- технічного та оціночно-будівельного експертного дослідження, складеного 12 березня 2020 року експертом Скибінською Т.М., який досліджувався Приморським районним судом у справі № 522/6266/20, як один із доказів по справі, і рішенням якого від 22 квітня 2021 року (набрало законної сили 07.06.2021 року) було поділено квартиру АДРЕСА_1 . Проте, всі пояснення та доводи представника позивача залишились поза увагою суду при винесенні ним оскаржуваної ухвали про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Позивач вказує, що судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. Але, всупереч вимог, встановлених ст. 102 КАС України, суд в оскаржуваній ухвалі не навів обґрунтувань наявності обставин у справі, які потребують спеціальних знань та взагалі не вказав на наявність у матеріалах справи висновку експерта № 174/2019 будівельно- технічного та оціночно-будівельного експертного дослідження, складеного 12 березня 2020 року і тому не надав йому жодної правової оцінки. Крім цього, в оскаржуваній ухвалі взагалі не зазначено, на кого будуть покладені витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи по справі, у зв`язку з чим строки розгляду справи ще більше будуть затягуватися, у зв`язку із необхідністю врегулювання цього питання, оскільки в оскаржуваній ухвалі воно не вирішено. Апелянт вказує, враховуючи те, що суд в оскаржуваній ухвалі сформулював питання, яке має бути поставлено на вирішення експертній установі та врахував при цьому питання, що було запропоноване третьою особою в її заяві про доцільність призначення судової будівельно-технічної експертизи, в оскаржуваній ухвалі суд мав покласти обов`язок щодо попередньої (авансової) оплатити витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, саме на третю особу, але цього в оскаржуваній ухвалі не зазначено.

У відзиві на апеляційну скаргу представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 адвокат Кострич М.П. зазначає, що відповідач здійснюючи перевірку, при винесені оскаржуваних рішень, перевіряє, чи здійснювалося втручання у несучі та огороджувальні конструкції, чи змінювалися технічно-економічні характеристики об`єкта будівництва, чи змінювалися вхідні вузли об`єкта будівництва, тобто перевіряється чи є об`єкт самочинно збудованим у порушення норм матеріального права чи ні. Тобто вказані дії обов`язково передують вчиненню припису та постанови і знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку. Представник третьої особи звертає увагу на те, що апелянт, як у позові, так і в апеляційній скарзі зазначаючи про «висновок експерта», намагається спростувати обставини, встановлені відповідачем у оскаржуваній постанові та приписі щодо того, що об`єкт є самочинним будівництвом. Таким чином, для вирішення спору по суті, на думку представника третьої особи, необхідно не тільки перевірити законність дій відповідача, але і встановити, чи до правильних висновків дійшов відповідач встановивши, що об`єкт будівництва є самочинним, а відповідна реконструкція повинна була здійснюватися за умови отримання дозвільних документів.

Представник третьої особи вказує, що висновок експерта № 174/2019, про який зазначає апелянт, не відповідає вимогам ч. 7 ст. 101 КАС. Питання, які були поставлені перед експертом у наданому висновку відрізняються від питань, що були поставлені судом в оскаржуваній ухвалі. Представник третьої особи зазначає, що вказаний «висновок експерта» може використовуватися у межах розгляду справи лише як письмовий доказ у розумінні ст. 94 КАС, однак критеріям ст. 101 КАС (висновок експерта), він не відповідає. Суд при постановленні оскаржуваної ухвали дотримався вимог ст. 102 КАС України, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право (встановлення того, чи відбулося втручання в огороджувальні/несучі конструкції будинку), а висновок експерта з цих самих питань сторонами не надавався. Також, третя особа вважає неспроможними доводи апелянта, що суд мав покласти на третю особу обов`язок щодо оплати експертизи. Вказані доводи не ґрунтуються на нормах процесуального закону. Третя особа не заявляла клопотання про призначення експертизи, а лише надала свій перелік питань на пропозицію суду. Більше того, ОСОБА_1 навіть не є стороною по справі. З огляду на зазначене, представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача адвокат Кострич М.П. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.

21 березня 2023 року до суду від представника апелянта надійшла заява про розгляд справи без участі сторони, в якій у зв`язку з тим, що позивач та його представник не зможуть бути присутніми в судовому засіданні та керуючись ст. 44 КАС України, просить провести розгляд апеляційної скарги без участі ОСОБА_2 та його представника, вказує, що апеляційну скаргу підтримує повністю та просить задовольнити.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що предметом позову у даній справі є правомірність припису Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №294/21 від 14.09.2021 року, складеного за результатами позапланової перевірки, проведеної на об`єкті: «Реконструкція квартири АДРЕСА_2 з поділом на дві окремі квартири за адресою: АДРЕСА_3 » та постанови від 28.09.2021 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вищезазначених припису та постанови, в ході проведення перевірки встановлено, що позивачем раніше були виконані будівельні роботи з реконструкції кв. АДРЕСА_1 шляхом поділу на дві окремі квартири з улаштуванням додаткового вхідного вузлу. В свою чергу, з матеріалів технічної інвентаризації, виготовлених Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 26.07.2016 року, вказані зміни відсутні. Таким чином, за результатами проведеної перевірки, встановлено, що позивачем експлуатується раніше самочинно реконструйований об`єкт (частина квартири АДРЕСА_1 загальною площею 58.5 кв.м), яка утворилась шляхом поділу окремої квартири з улаштуванням додаткового вхідного вузлу та яка не прийнята в експлуатацію, що є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України № 466.

З метою усунення виявлених порушень, Приписом № 294/21 від 14.09.2021 року вимагалось: «Отримати право на виконання будівельних робіт та декларацію про готовність до експлуатації об`єктів, які належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) в строк до 14.11.2021 року або привести об`єкт будівництва до первісного стану відповідно до технічного паспорту, виготовленому Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 26.07.2016 року».

Відповідач вказує, що утворення додаткового вхідного вузла не підпадає під Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 року № 406.

Приймаючи ухвалу про призначення судової будівельно-технічної експертизи, суд першої інстанції дійшов висновку, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідно встановити чи відбулось під час реконструкції квартири АДРЕСА_1 , втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає їх передчасними, з огляду на наступне.

Відповідно до статті першої Закону України «Про судову експертизу» № 4038-ХІІ від 25 лютого 1994 року судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з ст. 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Відповідно до ч.1, 6-7 ст. 15 Закону України Про судову експертизу проведення науково-дослідними установами судових експертиз наукових розробок з питань організації та проведення судових експертиз фінансується за рахунок Державного бюджету України.

Проведення інших експертних досліджень і обстежень державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок замовника.

Державні спеціалізовані установи, а також фахівці, що не є працівниками цих установ, зазначені у статті 7 цього Закону, виконують інші роботи на договірних засадах.

Згідно П.1.3, 1.4, 1.8 Наказу Міністерсва юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», відповідно до чинного законодавства для юридичних і фізичних осіб на договірних засадах експертами проводяться експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи.

Під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановні документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.

Підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

Результати проведення експертизи викладаються у висновку експерта.

Відповідно до частини першої, третьої - шостої статті 102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їх думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

З аналізу зазначених вище норм убачається, що метою проведення експертизи є роз`яснення питань, що виникають при вирішенні даної конкретної справи з причин необхідності встановлення в процесі здійснення судочинства таких фактів, дані про які вимагають спеціальних досліджень.

Колегією суддів встановлено, що предметом позову в цій справі є правомірність прийняття Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 294/21 від 14.09.2021 року, яким зобов`язано отримати право на виконання будівельних робіт та декларацію про готовність до експлуатації об`єктів, які належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) в строк до 14.11.2021 року або привести об`єкт будівництва до первісного стану відповідно до технічного паспорту, виготовленому Комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради від 26.07.2016 року (т. 1 а.с. 47-48) та постанови № 240/21 від 28.09.2021 року по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. (т. 1 а.с. 110-113).

В оскаржуваних приписі та постанові зазначено, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_2 експлуатується раніше самочинно реконструйований об`єкт (частина квартири АДРЕСА_4 , який не прийнятий в експлуатацію, чим порушено п.1 ч.1 ст. 34 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, п. 13 постанови Кабінету Міністрів України № 466.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 101 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є співвласником кв. АДРЕСА_1 загальною площею 127, 1 кв. м. на підставі рішення Приморського районного суду від 19 червня 2019 року № 522/13955/18. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02 вересня 2021 року ОСОБА_2 є власником 1/1 кв. АДРЕСА_1 загальною площею 58,5 кв. м. на підставі рішення Приморського районного суду від 22 квітня 2021 року № 522/6266/20, яке залишено без змін Одеським апеляційним судом 18 жовтня 2022 року.

Відповідно до припису, відповідачем було встановлено експлуатацію ОСОБА_2 самочинно реконструйованого об`єкту (частина квартири), який утворився шляхом поділу окремої квартири з улаштуванням додаткового вхідного вузла, який не прийнятий в експлуатацію, та зобов`язано отримати право на виконання будівельних робіт та декларацію про готовність до експлуатації об`єктів, які належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) в строк до 14.11.2021 року або привести об`єкт будівництва до первісного стану відповідно до технічного паспорту, виготовленому Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 26.07.2016 року.

Постановою від 28 вересня 2021 року позивача притягнуто до відповідальності за ст. 96 ч. 9 КУпАП за експлуатацію об`єктів будівництва не прийнятих в експлуатацію.

Вищезазначеним судовим рішенням Приморського районного суду від 22 квітня 2021 року, з посиланням на висновок спеціаліста, встановлено, що проведені будівельні роботи з перепланування та переобладнання спірної квартири виконані без втручання в огороджувальні та несучі конструкції та відповідають вимогам будівельних норм та правил.

Крім того, до позовної заяви позивачем надано висновок спеціаліста технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, кв. АДРЕСА_1 , відповідно до якого, житлова та загальна площа квартири зменшилась за рахунок опорядження стін та перегородок без втручання в несучі конструкції будинку.( т.с.1 а.с. 90)

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в ухвалі про призначення будівельно-технічної експертизи, не надав оцінку доводам позивача та прийшов до передчасного висновку про її призначення.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування.

Оскаржуючи вищезазначені припис та постанову, позивач в обґрунтування позовних вимог в основному не погоджується з тим, що позапланова перевірка проведена з порушенням процедури її проведення. Позивач у позові зазначає, що невиконання органами державного архітектурно-будівельного контролю вимог законодавства щодо порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Відповідно до ч.1 ст. 211 КАС України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржувана ухвала про призначення судової будівельно-технічної експертизи постановлена судом у підготовчому засіданні, без з`ясування обставин справи та дослідження доказів, без надання учасниками справи своїх пояснень стосовно предмету позову.

При цьому, всупереч вимог, встановлених ч.1 п.2 ст. 102 КАС України, суд першої інстанції не навів обґрунтувань наявності обставин у справі, які потребують спеціальних знань та не надав оцінку наявного в матеріалах справи висновку експерта №174/2019 від 12 березня 2020 року.

Крім цього, призначення судової експертизи є підставою для зупинення провадження у справі, що приводить до затягування розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КАС України суд може зобов`язати учасника справи, який заявив клопотання про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів за їх місцезнаходженням, попередньо (авансом) оплатити витрати, пов`язані з відповідною процесуальною дією.

Якщо клопотання заявили декілька учасників справи, необхідну грошову суму авансом в рівних частках сплачують відповідні учасники справи, а у випадках, коли відповідна процесуальна дія здійснюється з ініціативи суду - учасником (учасниками) справи, на якого (яких) суд поклав відповідний обов`язок.

Відповідно до ч.2 ст. 136 КАС України у разі несплати у визначений судом строк відповідних сум авансом суд вправі відхилити клопотання про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів за їх місцезнаходженням та ухвалити рішення на підставі інших поданих учасниками справи доказів або скасувати раніше постановлену ухвалу про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів за їх місцезнаходженням.

Приймаючи ухвалу про призначення експертизи, суд першої інстанції не вирішив питання, на кого буде покладено обов`язок витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, що також стане підставою затягування розгляду справи.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до необґрунтованого прийняття судового рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 294, 308, 310, 320, 321, 325, 328 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 03.04.2023 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик