Справа № 380/15897/22
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року

справа №380/15897/22

провадження № П/380/16024/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) 07.11.2022 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, викладену в листі від 27.09.2022 №13488-13202/Я-52/8-1300/22 у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років відповідно до п. "а" статті 12 Закону України №2262 "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з урахуванням вислуги років, у загальному розмірі 25 років 03 місяці 04 дні;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років згідно п. "а" статті 12 Закону України №2262 "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб", з урахуванням вислуги років, у загальному розмірі 25 років 03 місяці 04 дні з 30 грудня 2018 року та здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням виплачених коштів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 повідомив, що наказом начальника ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» №106о/с від 29.12.2018 звільнений зі служби через хворобу. ГУ ПФУ у Львівській області з 30.12.2018 призначило пенсію по інвалідності відповідно до пункту «б» статті 21 Закону №2262-ХІІ. Позивач зазначає, що відповідно до наказу про звільнення та розрахунку вислуги років на пенсію, на дату звільнення його вислуга років у календарному обчисленні становила 19 років 6 місяців 26 днів, у пільговому - 25 років 03 місяці 04 дні. З посиланням на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові №805/3923/18а від 03.03.2021 позивач вважає, що на дату звільнення зі служби він набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ. Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою, просив перевести його на інший вид пенсії, а саме на пенсію за вислугу років. ГУ ПФУ у Львівській області листом від 27.09.2022 відмовило у переведенні на пенсію за вислугу років з мотивів того, що заявник на день звільнення не мав вислуги 24 календарних років, а тому відсутні підстави для переведення на пенсію по вислугу років відповідно до п. «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ. Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області, позов не визнає. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с. 37-42), просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. Посилається на норми пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ та вказує, що для призначення пенсії за вислугу років на день звільнення необхідно мати вислугу 24 календарних років і більше. Відповідно до подання про призначення пенсії вислуга років ОСОБА_1 у календарному обчисленні складає 19 років 06 місяців 26 днів, відтак на час звільнення такий не мав необхідної календарної вислуги років (24 календарних років і більше), тому відсутні правові підстави для переведення ОСОБА_1 на пенсію по вислугу років відповідно до п.«а» статті 12 Закону №2262-ХІІ. Відповідач також стверджує, що позивач пропустив строк звернення до суду, зауваживши, що позивач звернувся до суду з позовною заявою 07.11.2022, при цьому заявив вимогу про призначення пенсії з 30.12.2018.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду з цим позовом суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений 24 грудня 2020 року у постанові у справі №510/1286/16-а (провадження № 11-345апп19) такого змісту: «[…] питання щодо застосування строків звернення до адміністративного суду, що передує вирішенню спору по суті (стаття 99 КАС у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, стаття 122 КАС), слід розмежовувати з питанням щодо застосування строку (періоду), за який проводиться перерахунок пенсії, у разі встановлення судом вини пенсійного органу. […] Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що припис частини другої статті 98 Закону № 1788-ХІІ щодо періоду, за який можливий перерахунок пенсії, встановлений державою з метою забезпечення юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі, керівництво й управління якою здійснює ПФУ[…]». Суд враховує, що позивач 29.08.2022 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про переведення його на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ із врахуванням його вислуги років у пільговому обчисленні (25 років 03 місяці 04 дні). Листом від 27.09.2022 відповідач повідомив позивача про відмову в задоволенні його заяви з огляду на відсутність підстав для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ. Суд встановив, що з позовом щодо оскарження дій відповідача щодо відмови у переведенні на пенсію за вислугу років позивач звернувся (07.11.2022) в межах шестимісячного строку від дати отримання повідомлення відповідача про відмову призначити заявнику пенсію за вислугу років. З огляду на зміст та підстави позовних вимог позивача вимога щодо переведення ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років згідно п.«а» статті 12 Закону №2262-ХІІ урахуванням вислуги років 25 років 03 місяці 04 дні з 30.12.2018 стосується питання щодо застосування строку, за якого позивача слід перевести на пенсію за вислугу років (вимоги, яку слід вирішити по суті в рішенні суду), а не питання щодо застосування строків звернення до адміністративного суду. Отже, позивач не порушив строків звернення до суду, а тому немає підстав для залишення його позову без розгляду.

Суд заслухав пояснення учасників справи, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм спірні правовідносини:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) проходив військову службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Відповідно до наказу №106о/с від 29.12.2018 звільнений з органів кримінально-виконавчої служби з 29.12.2018 за статтею 77 пункту 1 пп. 2 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Вислуга років на день звільнення складала у календарному обчисленні 19 років 06 місяців 26 днів, у пільговому обчисленні 25 років 03 місяці 04 дні (а.с. 14,25).

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи, після звільнення з військової служби за заявою ОСОБА_1 йому призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) (а.с.48звор.).

29.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою, просив перевести його на інший вид пенсії, а саме з пенсії по інвалідності, яку отримує, на пенсію за вислугу років. Подання цієї заяви позивач мотивував тим, що його вислуга років становить 25 років 03 місяців 04 дні у пільговому обчисленні. Листом №13488-13202/Я-52/8-1300/22 від 27.09.2022 ГУ ПФУ у Львівській області надало відповідь про відсутність підстав (відмову) для призначення пенсії за вислугу років згідно пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ. Відмова органу ПФ у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за вислугу обгрунтована тим, що відповідно до наказу №106о/с від 29.12.2018 загальний стаж для призначення пенсії становить 25 років 03 місяці 04 дні, календарний строк служби на день звільнення (29.12.2018) становить 19 років 06 місяців 26 днів, а тому відсутні підстави для переведення на пенсію по вислугу років відповідно до п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 30-31).

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон №2262-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2262-XII особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Стаття 17 Закону №2262-XII визначає види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії. Згідно з пунктом б) частини першої цієї статті особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Згідно з статтею 171 Закону №2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

17.07.1992 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі - Порядок № 393).

Пунктом 3 Порядку №393 визначено, що до вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби (п.г)).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (2262-12), крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління ПФУ від 30.01.2007 №3-1 (Порядок 3-1).

Відповідно до пункту 4 Порядку №3-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Відповідно до пункту 4 Порядку №3-1 рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Згідно з пунктом 6 Порядку №3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

Згідно з пунктом 14 Порядку 3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

При прийнятті цього рішення суд враховує правову позицію Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловлену в постановах Верховного Суду:

І) Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а дійшов таких висновків: «[…] 9.13. Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку»;

ІІ) Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 відступив від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі №161/4876/17, від 15.08.2019 у справі №281/459/17, від 27.03.2020 у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону №2262-ХІІ. Верховного Суду та сформував такі правові висновки:

« 1. В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

2. Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.».

Здійснюючи оцінку аргументів сторін та досліджених доказів суд враховує наведені вище висновки Верховного Суду та керується такими мотивами:

Закон №2262-ХІІ передбачає можливість призначення кількох видів пенсій, в т.ч. за вислугу років та по інвалідності. ОСОБА_1 з 2018 року отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону №2262-ХІІ, така призначена ПФУ на підставі його заяви та подання з місця служби.

29.08.2022 ОСОБА_1 на підставі пункту 4 Порядку №3-1 звернувся із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років на (а.с.30). Відповідно до наказу ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» №106о/с від 29.12.2018 ОСОБА_1 обраховано на день звільнення зі служби (29.12.2018) вислугу років (календарну, зараховану на пільгових умовах) в розмірі 25 років 03 місяці 04 дні (а.с. 25). Необхідною умовою для виникнення права на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII є наявність в ОСОБА_1 на день звільнення з військової служби вислуги 24 календарних роки і більше. Відповідно до наведеної вище правової позиції Верховного Суду щодо застосування цієї норми права, для призначення пенсії за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Оскільки на день звільнення зі служби ОСОБА_1 мав визначену пунктом «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII вислугу « 24 роки і більше», його звернення про переведення на пенсію за вислугу років повинно було бути задоволене. Оскільки відповідач відмовив ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII з мотивів недостатності вислуги років заявника, така відмова є необґрунтованою та протиправною.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З метою захисту порушених прав позивача, суд вважає, що відповідача слід зобов`язати перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону №2262-XII на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII. Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення на пенсію за вислугу років 29.087.2022, то пенсія за вислугу років підлягає призначенню з цієї дати. Вимоги позивача щодо переведення його на пенсію за вислугу років з 30.12.2018 є безпідставними та задоволенню не підлягають з огляду на наведені в цьому рішенні мотиви. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України суд, задовольняючи позовні вимоги, при формулюванні резолютивної частини рішення у цій справі обирає спосіб захисту, що призведе до ефективного поновлення відповідачем порушених прав позивача та виключить виникнення нових спорів на стадії виконання рішення суду.

З огляду на встановлені статтею 139 КАС України правилами розподілу судових витрат суд стягує понесені позивачем витрати на сплату судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.19-22,25-26,90,139,229,241-246,250,251,255,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у переведенні на пенсію за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ідентифікаційний код 13814885) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII з 29.08.2022.

З метою виконання цього рішення суд встановлює такий порядок та спосіб: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з метою призначення ОСОБА_1 з 29.08.2022 пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII повинно зарахувати позивачу календарну вислугу років на пільгових умовах в розмірі 25 років 03 місяці 04 дні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ідентифікаційний код 13814885) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Москаль Р.М.