Справа № 215/6379/21
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2023 року Справа № 215/6379/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання протиправною бездіяльності, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла справа №215/6379/21 з Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за позовною заявою ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Криворізької міської ради, в якій позивач, мовою оригіналу, просить:
- визнати протиправною бездіяльність Криворізької міської ради у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, за результатом розгляду заяви від 07.07.2021 вх. № С-1779-П, яка виявилася у відмові вирішувати питання місцевого значення в межах ст. 22, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 29, 49 Конституції України та зобов`язати прийняти рішення, в розумінні ст.ст.140, 144 Конституції України, дія якого вичерпується його виконанням;
- визнати протиправною бездіяльність Криворізької міської ради у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, за результатом розгляду заяви від 07.07.2021 вх. № С-1779-П, яка виявилася у відмові рішенням згідно ст. 144 Конституції України розпочати процедуру дисциплінарного стягнення стосовно директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» КМР ОСОБА_2 за свідоме втручання в лікування позивача і порушення зазначених правових норм та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) так діяти;
- визнати протиправною бездіяльність Криворізької міської ради у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, за результатом розгляду заяви від 07.07.2021 вх. № С-1779-П, яка виявилася у відмові надати повідомлення про повноваження осіб, які розглядали заяву і у відмові рішенням згідно ст. 144 Конституції України вжити заходи до начальника управління охорони здоров`я м. Кривого Рогу Мурашко К.В., який використовує бюджетні кошти не за призначенням і скоротив мережу медичних закладів по безоплатній медицині, та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) так діяти.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані протиправною бездіяльністю відповідача. Так, позивач вважає, що Криворізька міська рада застосувала не належним чином власну управлінську функцію й відмовила в забезпеченні документальних абсолютних прав. Наведене, на думку позивача призвело до порушення прав позивача, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.
Відповідно до ухвали Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.09.2021 р. вищезазначену позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 р. справу №215/6379/21 прийнято до провадження, позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2022 р. позовну заяву було повернуто позивачу.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.10.2022 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.06.2022 року в адміністративній справі №215/6379/21 задоволено.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.06.2022 р. в адміністративній справі №215/6379/21 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 р. позовну заяву залишено без руху. На виконання ухвали суду позивач виправив вказані недоліки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 р. відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Цією ухвалою суд зобов`язав відповідача надати разом із відзивом на позов: належним чином засвідчену копію заяви від 07.07.2021 вх. № С-1779-П з відміткою про дату її отримання; докази відправлення та отримання позивачем повідомлення про дату, час та місце розгляду заяви позивача; належним чином засвідчені копії усіх рішень, які були прийняті за наслідком поданої заяви; докази направлення та отримання позивачем рішень, прийнятих за наслідком поданої заяви; належним чином засвідчену копію положення про Криворізьку міську раду; інші докази та документи, які на думку відповідача мають значення для вирішення цієї справи.
Ухвала суду від 01.02.2023 р. була отримана відповідачем - Криворізькою міською радою 20.02.2023 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Від Криворізької міської ради на адресу суду, в строк встановлений судом, шляхом поштового зв`язку, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Відповідач зазначив, що 07.07.2021 р. до Виконавчого комітету Криворізької міської ради надійшла заява ОСОБА_1 від 07.07.2021р.. яка зареєстрована за вх.№. С-1779-П. Згідно зі статтею 5 Закону України «Про звернення громадян», звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Як зауважив відповідач заяву позивача після надходження до виконкому міської ради скеровано до повноважного органу Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради, яким її розглянуто з наданням письмової відповіді від 05.08.2021 вих. №С-220-П/19-02-08, яку направлено позивачу 05.08.2021 р., що відповідає п.п. 12.18., 12.20. Регламенту Виконавчого комітету Криворізької міської ради. Криворізька міська рада зауважила, що Управління охорони здоров`я виконкому Криворізької міської ради є самостійним структурним підрозділом виконавчого комітету міської ради, юридичною особою. Відповідач стверджує, що права позивача щодо розгляду її заяви забезпечено, роз`яснено порядок призначення медикаментів з посиланням на нормативно-правовий акт. яким регулюється питання безкоштовного та пільгового відпуску лікарських засобів. Задоволено прохання щодо надання двох копій заяв ОСОБА_1 . Стосовно надання запрошення для представника, то як зазначено у відповіді Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради, заявницею не надано жодних документів на підтвердження представництва ОСОБА_3 . Відповідач наголошує, що звернення позивача було об`єктивно, всебічно і вчасно розглянуто управлінням в межах наданих повноважень та надано письмову відповідь заявнику по суті порушених у зверненні питання. Відповідач вказує, що чинним законодавством України не передбачено можливість видачі індивідуальних актів у рамках розгляду звернення громадян згідно з Законом України «Про звернення громадян», а тому позовна вимога позивача про зобов`язання прийняти рішення на підставі пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України є безпідставною.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 звернулася до Криворізького міського голови із заявою (запитом) від 07.07.2021 р., в якому заявник просила:

1. рішенням згідно ст. 144 Конституцією України видати безоплатно рецепти нп медичний антисептик, L-тироксин, спирт етиловий 70 %, камфорний, кальцій Д3, предуктал, манініл 5 мг, ліки від слух і очей, дитячий крем, Дифорс XL;

2. рішенням згідно ст. 144 Конституцією України вжити заходи до начальника управління охорони здоров`я м.Кривого Рогу Мурашко К.В., який не видав наказ до 07.07.201 р. щодо забезпечення ОСОБА_1 , як онко хворої людини, безкоштовними медикаментами для лікувально-профілактичних заходів згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.08.98 р. №1303 та який використовує бюджетні кошти за не призначенням і скоротив мережу медичних закладів по безоплатній медицині;

4. частково загладити моральні страждання заявника сумою у 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: 2379 грн х 1000 = 2 379 000 грн.;

5. надати запрошення для представника заявника ОСОБА_3 АДРЕСА_1 , з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду заяви від 07.07.2021 р., а також розгляду її, висновки викласти в рішенні до правового порядку ст. 3, 19, 22, 144 Конституції України, яке надати заявнику;

6. надати дві копії заяви з реєстраційними номерами належно завірені;

7. рішенням згідно ст. 144 Конституцією України зобов`язати КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 КМР забезпечувати ОСОБА_1 , як онко хвору людину, безкоштовними медикаментами, а не як особу з інвалідністю;

8. розпочати процедуру дисциплінарного стягнення директору КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 КМР ОСОБА_2 за свідоме втручання в лікування заявника і порушення зазначених правових норм;

9. розпочати процедуру дисциплінарного стягнення начальника управління охорони здоров`я м.Кривого Рогу ОСОБА_4 за свідоме втручання в лікування заявника і порушення зазначених правових норм.

05.08.2021 р. заступник начальника Управління охорони здоров`я Виконавчого комітету Криворізької міської ради Лук`яненко Олександр розглянув заяву вищезазначену заяву позивача, зареєстровану за вхідним номером №С-1779-П.

У відповідь на цю заяву заступник начальника Управління охорони здоров`я Виконавчого комітету Криворізької міської ради Лук`яненко Олександр направив позивачу лист за вих. №С-220-П/19-02-08 від 05.08.2021 р., в якому зазначено, що згідно інформації адміністрації КНП «Центр первинної медико-санітарної домоги №1» КМР ОСОБА_1 з 01.12.2012 р. перебуває під наглядом у вказаному центрі.

В листі позивача повідомлено, що медикаменти призначаються за станом здоров`я й зазначено, що з урахуванням пільг згідно постанови КМУ від 17.08.1998 р. №1303 позивач отримує лікарські засоби як інвалід 1 групи (лікарські засоби відпускаються з оплатою 50 % від вартості) та як онко хвора, але з урахуванням безоплатний відпуск лікарських засобів за переліченими категоріями захворювань проводиться лише в разі амбулаторного лікування основного захворювання, за яким хворим надано пільги.

Також в листі зауважено, що компенсація моральних збитків встановлюється виключно за рішенням суду, а також наголошено, що ОСОБА_1 не надано жодних докумнтів, в яких зазначено, що В.Стояновський є законним представником заявника.

Також заступник начальника Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Лук`яненко Олександр у відповіді на заяву позивача зазначив про не встановлення підстав для дисциплінарного стягнення директору КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» КМР ОСОБА_2 та начальнику управління охорони здоров`я Мурашко К.В.

Додатково в листі ОСОБА_1 повідомлено, що в неї відсутня декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, що суперечить дотриманню наказу МОЗ України від 19.03.2018 р. №503 та зауважено, що заявнику жодного разу не було відмовлено в наданні медичної допомоги та у виписці пільгових медикаментів.

Також в листі зазначено про надання двох копій заяви позивача.

На підтвердження направлення відповіді (лист за вих. №С-220-П/19-02-08 від 05.08.2021 р.) на звернення позивача, суду надано копію реєстру вихідної кореспонденції Управління.

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка призвела до порушення її прав та інтересів, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з преамбулою Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.10.1996 р.(далі - Закон №393/96-ВР) цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Частиною 1 статті 1 Закону №393/96-ВР передбачено право громадянина України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина 1 статті 3 Закону №393/96-ВР).

Визначення заяви (клопотання) міститься у частині 3 статті 3 Закону №393/96-ВР та означає, що звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до статті 4 цього Закону до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Статтею 7 Закону №393/96-ВР передбачено заборону відмови в прийнятті та розгляді звернення.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Відповідно до статті 16 Закону №393/96-ВР, скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Статтею 18 Закону №393/96-ВР встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:

особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

знайомитися з матеріалами перевірки;

подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до статті 19 Закону №393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

За змістом частини 1 статті 15 Закону №393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

У статті 20 Закону №393/96-ВР визначено термін розгляду звернень громадян.

Та за змістом вказаної вище норми, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє дійти висновку, що кожен громадянин в разі порушення його законних прав має право звернутися органів влади, їх посадових осіб із заявою (клопотанням), пропозицією чи скаргою, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень та повідомити про наслідки розгляду таких заяв (клопотань) з урахуванням їх функціональних обов`язків у порядку та з дотримання умов, визначених Законом України «Про звернення громадян».

В ході судового розгляду справи встановлено, що заяву ОСОБА_1 від 07.07.2021 р. вх. С-1779-П після надходження до виконкому міської ради скеровано до повноважного органу - Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради, яким її розглянуто з наданням письмової відповіді від 05.08.2021 вих. №С-220-П/19-02-08, яку направлено позивачу 05.08.2021.

Вказане відповідає п.п. 12.18., 12.20. Регламенту Виконавчого комітету Криворізької міської ради, копія якого надана до суду відповідачем.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень це завжди пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

В свою чергу дії це юридичні факти, які пов`язані з волею суб`єктів правовідносини; це поведінка людей; зовнішнє вираження волі людини. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій.

Юридичні дії - це вчинки особи, акти державних органів, інших суб`єктів, що відбуваються за волевиявленням суб`єкта правовідносин.

Подана ОСОБА_1 заява від 07.07.2021 р. за вх. №С-1779-П розглянута Управлінням охорони здоров`я Виконавчого комітету Криворізької міської ради та позивачу надано відповідь у формі листа за вих. №С-220-П/19-02-08 від 05.08.2021 р., що виключає допущену, на думку позивача, бездіяльність.

Отже, порушень вимог Закону України «Про звернення громадян» щодо розгляду вищезазначеної заяви позивач, термінів розгляду, вирішення питань, заявлених у заяві від 07.07.2021 р. за вх. №С-1779-П, надання на них відповіді та повідомлення позивача про результат розгляду з боку відповідача не встановлено.

Слід зауважити, що письмова відповідь, надана на звернення громадян в порядку Закону України «Про звернення громадян», не може мати юридичної сили, оскільки відповідно до теоретичних основ права, юридична сила є основною властивістю правових актів діяти та породжувати правові наслідки: виникнення, зміни, припинення правовідносин.

Крім того, письмова відповідь на звернення громадян не є правовим актом, а орган місцевого самоврядування не є суб`єктом правотворчої діяльності.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, управління закладами охорони здоров`я, які належать територіальним громадам або передані їм, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення; організація медичного обслуговування у оздоровчих закладах, які належать територіальним громадам або передані їм. До делегованих повноважень віднесено, зокрема, забезпечення відповідно до законодавства пільгових категорій населення лікарськими засобами та виробами медичного призначення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про звернення громадян», якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Таким чином, питання, які порушуються у зверненні громадянина, повинен розглядати саме той орган державної влади (місцевого самоврядування тощо), до повноважень якого в установленому порядку віднесений розгляд таких питань. У разі ж, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади (місцевого самоврядування тощо) зверненні, не входять до повноважень такого органу, останній має у встановлені законом строки переслати це звернення за належністю відповідному органу, про що повідомити заявника.

Як вже зазначено вище, з метою дотримання вимог законодавства відповідачем передано заяву позивача на розгляд за належністю до Управління охорони здоров`я виконкому міської ради підпорядковане Криворізькій міській раді і його виконавчому комітету.

Отже, у даному випадку суд вважає, що факт бездіяльності відповідача під час розгляду заяви позивача був відсутній.

Згідно статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Рішенням Криворізької міської ради від 31.03.2016 р. №381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» не передбачено здійснення виконкомами районних у місті рад управління медичними установами району.

У зв`язку з чим, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виявилась у не винесенні рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.07.2021 р. за вх. №С-1779-П.

Доводи позивача про допущення з боку відповідача бездіяльності, яка виявилась у порушенні управлінської функції відповідно до ст.ст. 19, 140, 144, безпідставні та необґрунтовані.

Письмова відповідь, надана на звернення громадян в порядку Закону України «Про звернення громадян», не може мати юридичної сили, оскільки відповідно до теоретичних основ права, юридична сила є основною властивістю правових актів діяти та породжувати правові наслідки: виникнення, зміни, припинення правовідносин.

Враховуючи ту обставину, що заява ОСОБА_1 від 07.07.2021 р. за вх. №С-1779-П була розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян», за наслідками розгляду якої позивачу була надана відповідь у письмовій формі, і чинним законодавством України не передбачено можливості видання індивідуальних правових актів у рамках розгляду звернення громадян згідно з Законом України «Про звернення громадян», то доводи позивача щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності через не винесення рішення в розумінні п. 18, 19 ч.1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, безпідставні.

Виходячи з викладеного, а також меж заявлених позовних вимог та обставин, якими позивач їх обґрунтовує, суд вважає, що позивачем не доведено порушення відповідачем управлінської функції при розгляді і вирішенні заяви ОСОБА_1 від 07.07.2021 р. за вх. №С-1779-П.

Щодо надання належно завірених двох копій заяви позивача з реєстраційними номерами, суд зазначає, що така вимога суперечить принципам Закону України «Про звернення громадян», оскільки Закон слугує для досягнення мети реалізації прав громадян щодо звернень останніми до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Разом з тим, зі змісту листа лист за вих. №С-220-П/19-02-08 від 05.08.2021 р. слідує, що до цієї відповіді було додано дві копії заяви позивача.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 10.02.2021 р. у справі №9901/22/20 застосувала правовий висновок Великої палати ЄСПЛ у рішенні від 08.11.2016 р. у справі Угорський Гельсінський Комітет проти Угорщини, заява №18030/11, згідно із яким наскільки заборона доступу до інформації є втручанням у права заявника на свободу вираження поглядів, слід оцінювати у кожному конкретному випадку та з урахуванням його особливих обставин. Для цього мають бути оцінені такі критерії, зокрема:

- характер запитуваної інформації: інформація, дані або документи, щодо яких вимагається доступ, повинні відповідати вимогам трискладового тесту, тобто збиратися в цілях задоволення саме суспільного інтересу;

- готовність і доступність запитуваної інформації: надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання й обробки даних.

Тягар доведення дотримання вказаних критеріїв покладається на позивача-запитувача інформації.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції про порядок відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення за рецептами безоплатно і на пільгових умовах у разі амбулаторного лікування осіб та порядок взаєморозрахунків лікувально-профілактичних закладів з аптеками, рецепти на отримання лікарських засобів безоплатно і на пільгових умовах дозволяється виписувати лікарям лікувально-профілактичних закладів системи Головного управління охорони здоров`я та інших відомств, котрі мають відповідні кошти на оплату рецептів.

Рецепти пільговим верствам населення на отримання лікарських засобів, виробів медичного призначення виписуються лікарями, використовуючи перелік (додаток 9), при пред`явленні документів, що підтверджують право особи на безоплатне та пільгове забезпечення лікарськими засобами. Номер і дата видачі документа заноситься в амбулаторну карту хворого.

В матеріалах справи наявна інформаційну довідка №94 від 21.01.2022 р., що складена Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради відповідно до якої надано повну інформацію стосовно відвідування позивача лікарями та виписані рецепти на отримання пільгових медикаментів як онко хворій людині з 100% відшкодування вартості лікарського засобу та як інваліду І групи з відшкодуванням 50% вартості лікарських засобів для лікування супутніх захворювань.

З огляду на викладене, суд зазначає, що реалізувавши своє право на звернення до суб`єкта владних повноважень, позивач звернулася до Криворізької міської ради із відповідною заявою, на яку відповідачем у встановлений законом строк була надана письмова відповідь.

При цьому, дослідивши зміст листа-відповіді на заяву позивача, суд зазначає, що по суті постановлених позивачем питань, які стосувались її соціально-побутових питань, Управлінням охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради було надано повну та вичерпну відповідь на кожне з питань. Однак, вирішити питання призначення безкоштовних ліків, як онко хворій людини, шляхом прийняття обов`язкового до виконання рішення ні Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради ні відповідач в межах розгляду звернення громадянина відповідно до Закону України «Про звернення громадян» не може.

Також, суд зазначає, що надані у листі-відповіді по суті порушених у зверненнях до державного органу питань є дискрецією органу державної влади.

За змістом Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Одночасно суд зауважує, що Законом України «Про звернення громадян» не передбачено надавати особам, які до них звертаються, відповіді саме того змісту та форми, якого зазначені особи прагнуть отримати, і позитивно вирішувати кожну вимогу вказану в зверненні, навіть якщо ця вимога суперечить нормам, встановленим законодавством України та виходить за межі повноважень суб`єкта владних повноважень. Не передбачено направляти листи-відповіді заявникам рекомендованими листами, та відповідно до вищезазначеного Закону не передбачено обов`язок суб`єктів владних повноважень після кожного розгляду звернення громадян приймати рішення, постанови, правові акти. Рішення виконкомом Криворізької міської ради приймаються відповідно до заяв громадян згідно із законом України «Про адміністративні послуги».

Суд зазначає, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із приписами ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що заяву ОСОБА_1 від 07.07.2021 вх. № С-1779-П було об`єктивно, всебічно і вчасно розглянуто Управлінням охорони здоров`я виконкому Криворізької міської ради в межах наданих повноважень та надано письмову відповідь заявнику по суті порушених у зверненні питання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, оскільки доказів протиправної бездіяльності позивачем суду не надано, а судом в ході розгляду справи її наявність не встановлена.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору і відсутні докази понесених витрат відповідачем, у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 242-246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Криворізької міської ради (, 50101, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1) про визнання бездіяльності протиправною, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 31.03.2023 року.

Суддя О.М. Неклеса