Справа № 500/551/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/551/23

28 березня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Волинця С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Волинця Сергія Анастасовича звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі відповідач 2), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 20.12.2022 №84 про відмову їй у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII);

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII з 15.12.2022.

В обґрунтування позову зазначає, що позивачка у грудні 2022 року звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII, подавши необхідні документи.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 20.12.2022 № 84 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку тим, що заявником не підтверджено мінімально необхідного періоду роботи чи проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993.

Позивачка не погоджується з відмовою відповідача 2 та вказує, що доказами її постійного проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю (у місті Чорткові) не менше 4 років станом на 01.01.1993 є: довідка відділу «Центр надання адміністративних послуг» Чортківської міської ради від 12.12.2022 про те, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , у період з 05.10.1983 по 22.08.1984 та з 02.08.1989 по 02.03.2000; акт про встановлення факту проживання, складений 15.12.2022 комісією органу місцевого самоврядування, що ОСОБА_1 дійсно проживала без реєстрації у м. Чорткові з вересня 1984 по липень 1989, свідоцтво про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , інформація про місце проживання батька позивачки, перебування на диспансерному обліку в місцевій поліклініці, записи трудової книжки про те, що позивачка з 03.08.1989 по 18.06.2019 працювала в Чортківському районному ремонтно-будівельному управлінні, а з 01.11.2019 по 19.07.2020 отримувала виплати Чортківської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості, з безробіття.

Вважає, що нею дотримані умови для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ, відповідно до якої особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 23 роки страхового стажу (з 01.01.2021 по 31.12.2021), та досягнення віку 55 років. Відповідачем не заперечується, що страховий стаж позивачки становить 35 років 8 місяців 16 днів, який є достатнім для призначення спірної пенсії.

Представник позивачки наводить правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові №357/10239/16-а від 28.02.2019, де вказано, що для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку необхідними умовами є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю.

З огляду на викладене, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

06.03.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.37-38), у якому відповідач не погоджується з позовними вимогами та вказує, що рішенням від 20.12.2022 №84 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, оскільки тривалість проживання (роботи) позивачки у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 становить 3 роки 5 місяців, відтак у неї відсутнє право на зниження пенсійного віку. Так, на час подання заяви про призначення пенсії за віком, вік заявниці становив 56 років. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу враховано всі періоди роботи. Згідно наданої довідки від 12.12.2022 відділу Центр надання адміністративних послуг заявниця згідно даних поквартирної картки була зареєстрована у місті Чортків (яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення), у період з 05.10.1983 по 22.08.1984 та з 02.08.1989 по 02.03.2000, тобто факт проживання (роботи) у зоні посиленого контролю станом на 01.01.1993 становить лише 3 роки 5 місяців. Документами не підтверджено право на зниження пенсійного віку, оскільки позивачка не набула статусу потерпілої особи, яка станом на 1 січня 1993 року прожила або відпрацювала у цій зоні не менше 4 років.

Відповідач 2 просив у позові відмовити.

08.03.2023 судом отримано відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (а.с.46-48), у якому відповідач 1 проти позовних вимог заперечує та зазначає, що позивачка звернулася 15.12.2022 із заявою про призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону№796-XII. Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, рішенням якого від 20.12.2022 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0215-8/3744 від 30.01.2023 позивачці повідомлено про рішення про відмову у призначенні пенсії із зазначенням причин такої відмови.

Також відповідач 1 зауважив, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 на момент звернення із заявою про призначення пенсії складає 35 років 08 місяців 16 днів. До страхового стажу зараховано усі періоди згідно наданих документів. Період проживання та роботи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 становить 3 роки 05 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Відповідач 1 звертає увагу на положення Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, яким передбачено подання певних документів для потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. Поданими позивачкою документами підтверджено період, який є недостатнім для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Також відзив містить посилання на практику Верховного Суду (постанова від 17.06.2020 по справі №572/456/17), де касаційний суд вказав на те, що під час розгляду справи щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону №796-XII потрібно перевірити, чи постійно проживав або постійно працював позивач у зоні посиленого радіологічного контролю.

Відповідач 1 просить у позові відмовити.

13.03.2023 представником позивачки подано до суду відповідь на відзив (а.с.58-59), у якій вказано, що матеріалами справи підтверджено обставини проживання та роботи ОСОБА_1 на території зони посиленого радіоекологічного контролю, зокрема, довідкою відділу Центр надання адміністративних послуг Чортківської міської ради від 12.12.2022 №20-11/702 та актом про встановлення факту проживання від 15.12.2022. Також зазначає, що факт проживання ОСОБА_1 на території зони посиленого радіоекологічного контролю у спірний період (станом на 01.01.1993) можуть підтвердити свідки. Одночасно представник позивача заявив клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін та про виклик свідків.

Ухвалою суду від 14.03.2023 клопотання представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін та про виклик свідків задоволено, призначено у справі судове засідання на 28.03.2023 та викликано в судове засідання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та позивачку ОСОБА_1 .

Представники відповідачів у судове засіданні 28.03.2023 не прибули, проте кожен з відповідачів подав до суду заяви про розгляд справи за відсутності їх представників. З огляду на такі заяви відповідачів, розгляд справи проведено за відсутності їх представників.

У судовому засіданні 28.03.2023 представник позивачки позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги просив задовольнити. Зазначив, що дійсно ОСОБА_1 у період з 01.09.1984 по 30.06.1989 навчалась в Львівському політехнічному інституті на денній формі навчання, разом з тим, у період канікул (липень-серпень кожного року навчання) знаходилася у місті Чорткові.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , допитана за її клопотанням та згодою як свідок, дала покази про те, що на період навчання, перші два курси, проживала у місті Тернополі, де знаходився Тернопільський філіал Львівського політехнічного інституту, проживала у гуртожитку, з третього курсу проживала у місті Львові у гуртожитку, бо навчання проходило на базі вже інституту. На час проживання в гуртожитку у зв`язку з навчанням змінювалася реєстрація місця проживання. Також ОСОБА_1 зазначила, що канікули та вихідні дні проводила у батьків у місті Чорткові.

Свідок ОСОБА_5 , яка з 1983 року жила в сусідній квартирі з позивачкою та її батьками, підтвердила дані про те, що ОСОБА_1 у період коли навчалася у Львівському політехнічному інституті вихідні дні та канікули проводила у батьків у місті Чорткові.

Свідок ОСОБА_3 не прибув у судове засідання через незадовільний стан здоров`я, тобто з поважних причин, тому суд продовжив розгляд справи та допитав лише тих свідків, які прибули у судове засідання.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки допитавши свідків та перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи письмовими доказами, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після досягнення 56 років, 15.12.2022 звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII (а.с.49). До заяви долучила копії документів необхідних для призначення пенсії, перелік яких наведений у розписці-повідомленні (а.с.50).

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, рішенням якого від 20.12.2022 №84 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком (а.с.9).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0215-8/3744 від 30.01.2023 позивачку повідомлено про рішення про відмову у призначенні пенсії із конкретизацією причин такої відмови (а.с.8).

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що на момент подання ОСОБА_1 , заяви про призначення пенсії за віком, її вік досяг 56 років. Страховий стаж становить 35 років 8 місяців 16 днів. Станом на 01.01.1993 період проживання та роботи у зоні посиленого контролю становить 3 роки 5 місяців. Право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку заявниця не має, так як не набула статусу потерпілої особи, тобто станом на 01.01.1993 не проживала (не відпрацювала) у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років.

Позивачка вважає, що відмова відповідача 2 у призначенні їй пенсії зі зменшенням пенсійного віку є протиправною, порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Закон №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

За змістом статті 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 55 Закону № 796-ХІІ визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Приписами пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - зменшення віку передбачено на 2 роки* та додатково 1 за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз наведених положень Закону свідчить, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, але постійного проживали/постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку, з розрахунку - 1 рік за 3 роки проживання/роботи.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону (частини друга та третя статті 55 Закону №796-XII).

Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986. Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років станом на 01.01.1993, то його необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.

За умовами частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років. Положення Закону №796-ХІІ за дотриманням умов, визначених у ньому, дозволяють зменшувати пенсійний вік особи, але не більше 5 років.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Отже, норми спеціального закону - Закону №796-XII застосовуються субсидіарно із нормами загального закону Закону №1058-ІV, доповнюють і конкретизують їх.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1).

Підпунктом 7 пункту 2.1 Порядку №22-1 наведено перелік документів, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

ОСОБА_1 не отримувала та не має посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (Категорія 4), про що зазначила у судовому засіданні.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Яблунів Гусятинського району Тернопільської області (а.с.5).

З 01.09.1984 по 30.06.1989 навчалася на денній формі навчання Львівського політехнічного інституту, що підтверджується копією диплому серії НОМЕР_1 та архівною довідкою Національного університету «Львівська політехніка» від 13.03.2023 №69-43-129 (а.с.22, 61).

У відповідності до записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 від 09.09.1983 після закінчення навчання працювала з 03.08.1989 по 18.06.2019 в Чортківському районному ремонтно-будівельному управлінні (а.с.20-21).

Згідно з відомостями довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» Чортківської міської ради від 12.12.2022 № 20-11/702 зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 у період з 05.10.1983 по 22.08.1984 та з 02.08.1989 по 02.03.2000.

Відповідно до карточки прописки (форма 16), долученої до позову, з 22.08.1984 ОСОБА_1 знята з реєстрації та вибула на навчання у місто Тернопіль (а.с.13).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» місто Чортків Тернопільської області було віднесене до зони посиленого радіологічного контролю.

Разом з тим, суд вже зазначав, що ОСОБА_1 у період з 01.09.1984 по 30.06.1989 навчалася за денною формою навчання у Львівському політехнічному інституті і у серпні 1984 була знята з реєстрації у місті Чорткові через вибуття до міста Тернопіль на навчання. Зокрема, з відомостей архівної довідки Національного університету «Львівська політехніка» від 13.03.2023 №69-43-129 вбачається, що з 01.09.1984 ОСОБА_7 зарахована на перший курс з денною формою навчання механічного факультету Тернопільського філіалу Львівського політехнічного інституту, з 01.09.1986 переведена на третій курс денної форми навчання інженерно-будівельного факультету базового інституту, 30.06.1989 відрахована з Львівського політехнічного інституту у зв`язку з закінченням теоретичного курсу навчання з видачею диплому.

Позивачка підтвердила такі відомості, однак позивачка та її представник вважають, що така відсутність не має братися до уваги, бо у цей період все ж вихідні дні і канікули ОСОБА_1 проводила у місті Чорткові.

З приводу цього суд зазначає, що для отримання пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII особа має відповідати певним вимога.

У цій справі для правильного вирішення спору слід встановити період (кількість років) проживання чи працевлаштування позивачки в зоні поселеного радіоекологічного контролю в цілому.

ОСОБА_1 проживала у місті Чорткові (яке віднесене до зони поселеного радіоекологічного контролю) з 05.10.1983 по 22.08.1984, з 02.08.1989 по 02.03.2000, що станом на 01.01.1993 складає 3 роки 5 місяців, що є менше чотирьох років, і не проживала в цій зоні на момент аварії.

При цьому період навчалася за денною формою у Львівському політехнічному інституті з 01.09.1984 по 30.06.1989 не може включатися до розрахункового для вказаної пільги, оскільки фактичне перебування протягом п`яти років за місцем навчання (у місті Тернополі з 01.09.1984 та з 01.09.1989 у місті Львові) позбавляло можливості позивачку постійно проживати в зоні посиленого радіологічного контролю у цей період. Міста Тернопіль та Львів не були віднесені до зони поселеного радіоекологічного контролю. При цьому суд зауважує, що вимогою статті 55 Закону № 796-XII є факт саме постійного проживання або постійної роботи у зоні посиленого радіологічного контролю.

Також позивачка у період з 26.04.1986 по 31.07.1986 (період, за який передбачено можливість зменшення пенсійного віку на 2 роки) постійно не проживала і не працювала на території зони посиленого радіологічного контролю, бо в цей час навчалася за денною формою навчання на механічному факультеті Тернопільського філіалу Львівського політехнічного інституту і проживала у місті Тернополі, була зареєстрована у гуртожитку, про що зазначила сама ж позивачка у судовому засіданні.

Таким чином, оскільки станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 постійно не проживала, не працювала у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років, то не має права на призначення пенсії за віком зі зменшення пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Такі висновки суду відповідають правовим висновкам Верховного Суду, у цій категорії справ за подібних правовідносин. Так, Верховний Суд у постанові від 19.09.2019 у справі № 556/1172/17 сформулював правовий висновок щодо питання реалізації права на зниження пенсійного віку відповідно до Закону № 796-XII, який зводиться до того, що пенсійний вік особи може бути знижено лише за однією підставою, передбаченою статті 55 Закону № 796-XII, - за фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням або у зв`язку із роботою в такій місцевості.

Надаючи оцінку таким доказам як акт про встановлення факту проживання, складений 15.12.2022 комісією органу місцевого самоврядування - Чортківської міської ради Тернопільської області про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з вересня 1984 по липень 1989, а також доказам проживання батька позивачки за цієї адресою, суд зазначає, що вони не спростовують висновки суду про неможливість одночасного перебування в один і той самий час на навчанні за денною формою у закладі освіти і за місцем проживання. При цьому перебування позивачки у місті Чорткові на вихідних та на період канікул (липень-серпень) не свідчить про виконання вимог закону стосовно часу постійного проживання у зоні посиленого радіологічного контролю.

На такі висновки суду також не впливають наведені представником позивачки факти народження дитини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , відвідування лікувальних установ. Суд зауважує, що відповідачі визнають факт проживання позивачки у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 3 роки 5 місяців, тобто після закінчення навчання 30.06.1989, але цього не достатньо для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

ОСОБА_1 не набула права на отримання пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, що свідчить про правомірність відмови відповідача 2 в призначенні такої пенсії.

Територіальні органи Пенсійного фонду України при вирішенні питання про призначення пенсії на пільгових умовах мають перевірити фактичне постійне проживання чи працевлаштування саме на території, які віднесені до зони посиленого радіологічного контролю, про що заявник надає відповідні довідки. У цій справі, перевіряючи факт наявності підстав для призначення позивачці пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідач 2 встановив відсутність достатнього періоду фактичного проживання ОСОБА_1 на території, яка віднесена до зони посиленого радіологічного контролю, для зменшення пенсійного віку, відтак, діяв правомірно та обґрунтовано.

З огляду на недотримання умови для зниження пенсійного віку згідно пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ, ОСОБА_1 не має права ні на зниження пенсійного віку за початковою величиною (2 роки), ні за додатковою величиною (1 рік за 3 роки проживання).

Також суд зазначає, що посилання представника позивачки на постанову Верховного Суду у справі №357/10239/16-а від 28.02.2019, не може бути взяте до уваги судом, позаяк обставини такої справи не є релевантними для цієї справи. Так, у справі №357/10239/16-а належність позивача до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалась, а в цій адміністративній справі Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області заперечує такий статус позивачки, зокрема, оскаржуваною відмовою відповідач 2 вказує на те, що заявниця не набула статусу потерпілої особи від Чорнобильської катастрофи, бо станом на 01.01.1993 не проживала (не відпрацювала) 4 роки.

Натомість про незмінність правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 556/1172/17, про те, що пенсійний вік особи може бути знижено лише за однією підставою, передбаченою статтею 55 Закону № 796-XII, - за фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням або у зв`язку із роботою в такій місцевості, свідчить ухвала Верховний Суду від 08.02.2023 у справі № 500/2510/22, обставини якої є аналогічними як і в цій справі.

Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачі як суб`єкти владних повноважень довели правомірність оскаржуваного рішення.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, в позові слід відмовити.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення відповідачем судових витрат, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14035769).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вулиця Соборна, 7А, місто Кропивницький, 25009, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20632806).

Повний текст рішення складено та підписано 31 березня 2023 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.