Справа № 640/14797/19
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 березня 2023 року

м. Київ

справа №640/14797/19

адміністративне провадження № К/990/9144/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желтобрюх І.Л., суддів - Білоуса О.В., Блажівської Н.Є.,

перевіривши касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у м. Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року по справі № 640/14797/19.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою та вважаючи, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, відповідач подав касаційну скаргу.

В обґрунтування касаційної скарги її заявник посилається на введення по всій території України воєнного стану, а також тяжкий стан здоров`я його батьків, які через похилий вік потребували постійного догляду та нагляду. Вважає, що вказані обставини є об`єктивно непереборними та такими, що також унеможливили вчасне звернення до суду з апеляційною скаргою та неповинні перешкоджати доступу до правосуддя, та є безумовною підставою для поновлення такого процесуального строку, однак апеляційний суд цього не врахував і безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Частиною третьою статті 295 КАС України (яка визначає загальний строк на апеляційне оскарження) передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

У свою чергу, згідно з пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Як вбачається зі змісту ухвалених у цій справі судових рішень, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року вперше подану апеляційну скаргу відповідача повернуто апелянту у зв`язку із ненаданням документу про сплату судового збору.

Вдруге відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою 13 жовтня 2022 року.

Шостий апеляційний адміністративний суд встановивши, що апеляційна скарга подана зі значним пропуском передбаченого процесуальним законом строку (більш як два роки), клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення не містить достатніх обґрунтованих підстав та доказів, щодо наявності поважних причин для поновлення пропущеного строку, судовий збір не сплачено, ухвалою від 14 грудня 2022 року, залишив скаргу без руху і запропонував апелянту усунути вказані в ухвалі недоліки шляхом звернення до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку та вказати інші підстави для його поновлення; оригіналу документа про сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом було подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Аналізуючи наведені апелянтом обставини поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд визнав їх неповажними, та ухвалою від 06 лютого 2023 року, яка є предметом касаційного оскарження, відмовив відповідачеві у відкритті апеляційного провадження. При цьому, суд виходив з того, що у поданому клопотанні на усунення недоліків апелянт вказав підстави для поновлення, яким суд апеляційної інстанції вже надавав оцінку в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху.

Колегія також врахувала, що отримання скаржником копії ухвали про повернення першої апеляційної скарги 28.10.2022 при тому, що таку ухвалу було прийнято двома роками раніше - 08.09.2020, не виправдовує пропуск строку апеляційного оскарження більш як на два роки. Суд констатував, що скаржник не наводить жодних об`єктивних обставин, які перешкодили йому дізнатися у суді про стан розгляду першої апеляційної скарги та оскаржити рішення суду повторно; перебування на утриманні скаржника батьків, їх стан здоров`я, не є обставиною, яка виправдовує пропуск строку оскарження більш як на два роки; саме лише посилання на запровадження карантину та введення воєнного стану не є поважною причиною пропуску строку. Скаржник не наводить переконливих пояснень яким чином наведені обставини вплинули на неможливість звернення до апеляційного суду.

Інших поважних та об`єктивних причин пропуску строку апеляційного оскарження, яким судом ще не надавалося оцінки, у поданій заяві скаржником наведено не було, а тому колегія суддів не вбачала підстав для її задоволення.

Так, статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Встановлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду, чітко й однозначно передбачених національним процесуальним законом, не є порушенням права на доступ до суду.

За змістом Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право позивача на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, теж не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що потребує регулювання з боку держави. Процесуальний закон чітко врегулював питання як строку звернення до суду, так і наслідків пропуску такого строку.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 Європейський суд з прав людини зауважив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад до строків для подання касацій (рішення Європейського суду з прав людини від 7 вересня 1999 року у справі "Йодко против Литви (Jodko v. Lithuania).

Отже, наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку касаційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, апеляційна скарга була подана скаржником більш як через 2 роки після повернення первинної апеляційної скарги.

В контексті викладеного, колегія суддів зазначає, що в даному випадку саме відповідач був заявником апеляційної скарги, а, відтак, був зобов`язаний з розумним інтервалом часу добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами упродовж усього періоду розгляду його скарги та самостійно цікавитись провадженням у справі. Однак, незважаючи на це, після подання апеляційної скарги до суду її подальшим рухом він не цікавився (до 2022 року), чим проявив недбале ставлення до своїх процесуальних обов`язків.

Стосовно зазначених відповідачем обставини щодо необхідності догляду за хворими батьками в цей період, Верховний Суд зазначає, що колегія суддів апеляційної інстанції обґрунтовано визнала, що такі не є об`єктивно непереборними та такими, що виключали можливість для вчасного звернення до суду з апеляційною скаргою, оскільки ОСОБА_1 не був позбавлений права звернутися до суду через уповноваженого представника.

Таким чином, Верховний Суд зазначає, що зазначені касатором обставини не можуть бути визнані судом непереборними та такими, що виключали об`єктивну можливість для вчасного звернення до суду з повторною апеляційною скаргою, оскільки він не був позбавлений права звернутися до суду через уповноваженого представника.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно з статтею 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Щодо посилання скаржника на обставину запровадження на території України воєнного стану з 24.02.2022, колегія суддів зазначає, що питання поновлення строку на оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо пропуск цього строку відбувся ще до запровадження воєнного стану.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, відповідач, як при неодноразовому поданні апеляційної скарги, так і в межах встановленого у подальшому судом апеляційної інстанції строку, не вказав підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, які б ґрунтувались на наявності обставин, що відповідають наведеним вище критеріям.

Зважаючи на викладене, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у даній справі суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, оскільки апеляційна скарга подана поза межами строку апеляційного оскарження, а наведені ним підстави для поновлення цього строку обґрунтовано визнані судом неповажними.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі № 640/14797/19.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.Л. Желтобрюх

Судді О.В. Білоус

Н.Є. Блажівська