Справа № 120/1254/23
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 березня 2023 р. Справа № 120/1254/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до головного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю дій органу Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо виплати пенсії після перерахунку з 01.04.2021 року зі зменшенням основного розміру пенсії з 76% до 71% сум грошового забезпечення.

Представником відповідача подано відзив, у якому він зазначає, що при визначенні розміру пенсії були враховані норми ст. 13 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що діяла на момент призначення пенсії. Законом України від 04.04.2006 № 3591-IV "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" до статті 13 були внесені зміни. Внесеними змінами виключено положення щодо збільшення розміру пенсії за вислугу років на 5 відсотків відповідних сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до 2-ї категорії. Усі пенсії, призначені за Законом, згідно з яким призначено пенсію, підлягають перерахунку відповідно до частини 4 статті 63 у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив, що позивач перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.01.2007 року як військовий пенсіонер та при звільненні зі служби йому було призначено пенсію за вислугу років у розмірі 76% сум грошового забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

21.02.2018 року було прийнято постанову Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року "Про перерахунок пенсії особам, які звільненні з військової служби".

05.03.2019 року набрало законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18, яким було визнано протиправними та нечинними, зокрема пункти 1, 2 постанови № 103.

Так, позивач 26.09.2022 року звернувся з заявою до відповідача про проведення перерахунку його пенсії з 01.04.2019 року на підставі нової довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ХЛ 55759 від 12.08.2021 року.

Листом від 29.09.2022 року відповідач зазначає про відсутність правових підстав для перерахунку позивачу пенсії позивачу на підставі оновленої довідки, оскільки після визнання протиправними та скасування пункту 3 Постанови № 103, інших нормативно-правових актів щодо визначення складових грошового забезпечення не ухвалювалося.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з метою реалізації права на перерахунок пенсії з 01.04.2019 року.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/7970/22 відповідач здійснив перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки у розмірі 71% сум грошового забезпечення.

Позивач, вважаючи, що даний розмір безпідставно зменшений з 76% до 71% органом Пенсійного фонду, звернувся до відповідача 26.01.2023 року із відповідною заявою про проведення перерахунку на підставі оновленої довідки з 01.04.2019 року та здійснити виплату перерахованої пенсії в основному розмірі 76 % грошового забезпечення, що був призначений йому після звільнення.

Листом від 27.01.2023 року відповідач вказав на те, що під час перерахунку пенсій за вислугу років з 01.01.2008 року розмір пенсії позивача склав 71% сум грошового забезпечення, оскільки редакція Закону № 2262-XII на 01.01.2018 року не передбачала збільшення пенсії за вислугу років на 5% суми грошового забезпечення, що враховується для обчислення пенсії осіб, які під час служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, і віднесені до 2-ої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. А відтак, відсутні підстави для перерахунку його пенсії на виконання судового рішення від 25.11.2020 року у справі № 120/7970/22 виходячи з 76% відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідач, вважаючи дії головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" .

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення.

в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до матеріалів відзиву, у якому відображену інформацію з пенсійної справи позивача, встановлено, що вислуга років позивача становить 27 років та позивач був звільнений у запас, тому відсотковий розмір пенсії був наступний: 20 років - 50%, 7 років - 21 %, що у сукупності становить 71% (а.с. 30-31).

Також відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) нараховано 5% .

Судом встановлено, що рішенням Вінницького окружного суду адміністративного від 25.11.2022 року у справі № 120/7970/22, яким зобов`язано перерахувати пенсію позивача з 01.12.2019 року, вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії виходячи з 76% грошового забезпечення не була задоволена, оскільки були відсутні підстави вважати, що відповідач при здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки №ХЛ55759, порушить права позивача в цій частині.

Проте суд зазначає, що матеріали відзиву, листи головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 29.09.2022 року (а.с. 18) та від 27.01.2023 року (а.с. 17) свідчать про те, що пенсія призначена позивачу у 2007 році на підставі ст. 13 Закону № 2262-XII у розмірі 76 % була перерахована відповідачем з 01.01.2008 виходячи із розміру 71% грошового забезпечення, внаслідок чого розмір його пенсійного забезпечення зменшився на 5 %.

Законом України від 04.04.2006 року №3591-IV "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" було внесено зміни до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Внесеними змінами виключено положення щодо збільшення розміру пенсії за вислугу років на 5 відсотків відповідних сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до 2-ї категорії.

Тобто зниження відсотку суми грошового забезпечення відбулося не після перерахунку з 01.04.2019 року на вимогу рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.11.2022 року у справі № 120/7970/22, а після перерахунку пенсії за вислугу років з 01.01.2008 року.

Проте, суд акцентує увагу на тому, що ні положеннями Закону № 3591-IV, ні положеннями Закону №2262-XII не передбачено проведення перерахунку раніше призначених пенсій, виходячи (зменшеного) відсотку відповідних сум грошового забезпечення.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Норми, які визначають механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям, встановлені ст. 63 Закону № 2262-XII.

Тому при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а саме 76 % відповідних сум грошового забезпечення.

Необхідно відмітити, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Також у Рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 Конституційний Суд зазначив, що утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов`язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовчих органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Отже, виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховним Судом від 24.04.2018 у справі № 686/12623/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, ст. 22 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, зменшення максимального обсягу пенсії у відсотках при її перерахунку не може застосовуватися для зменшення встановленого законом на момент первісного її призначення чи досягнутого пізніше максимального обсягу пенсії.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону № 2262-XII перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Суд враховує, те, що позивач звертався з аналогічним спором та вимогами, проте вимога щодо розрахунку 76% не була задоволена.

З огляду на вищевикладене та з метою повного захисту прав позивача та виключення подальшого звернення особи до суду за захистом порушених прав, суд вважає за необхідне задовольнити вказану позовну вимогу та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з 01.12.2019 року із розрахунку 76% відповідних сум грошового забезпечення, з огляду на те, що вимоги ст. 13 Закону №2262-XII застосовуються виключно при призначенні пенсії, та не підлягають застосуванню при проведенні перерахунку раніше призначених пенсій в силу чинності норми про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст. 58 Конституції України).

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.код НОМЕР_1 ) до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії головного Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ХЛ55759 від 12.08.2021 року, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та положень Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року, виходячи з 76% грошового забезпечення.

Збов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01.04.2019 року пенсію відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.08.2021 року № ХЛ55759 з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та положень Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року, виходячи з 76% грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович