Справа № 400/684/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 р. № 400/684/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,

до відповідача:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

про:стягнення податкового боргу у сумі 6 098,66 грн,

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2023 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 6098,66 грн на користь Держави в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3901,53 грн, військового збору у розмірі 376,50 грн і земельного податку у розмірі 1820,63 гривні.

Позов обґрунтовано позивачем тим, що у відповідача виник податковий борг на підставі податкових повідомлень-рішень (далі ППР) із земельного податку у розмірі 1820,63 грн та податкових декларацій про майновий стан і доходи у розмірі 3901,53 грн податку на доходи з фізичних осіб і в розмірі 376,50 грн військового збору. Зазначений податковий борг всупереч вимогам чинного законодавства відповідач не сплатив.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

21.02.2023 через канцелярію суду надійшла заява відповідача від 21.02.2023 про долучення до матеріалів справи квитанцій від 20.02.2023 про сплату ним податкового боргу в загальній сумі 6098,66 грн, які судом долученні до матеріалів справи.

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

25.05.2021 позивач прийняв ППР № 7-1411 (форма «Ф») щодо визначення відповідачу грошового зобов`язання за земельним податком з фізичних осіб на суму 1825,19 гривень.

Позивач виставив відповідачу податкову вимогу від 22.10.2021 № 0-1421 (форма «Ф») на суму 3833,66 грн, яку він отримав 13.11.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ф. 119) № 150.

У свою чергу відповідач подав контролюючому органу податкові декларації про майновий стан і доходи, а саме:

26.05.2021 № 4658 за 2020 рік, відповідно до якої суми податкових зобов`язань за податком на доходи з фізичних осіб становить 2257,20 грн, а з військового збору 188,10 грн;

13.05.2023 № 1552 за 2021 рік, відповідно до якої суми податкових зобов`язань за податком на доходи з фізичних осіб становить 2260,80 грн, а з військового збору 188,40 гривні.

Відповідно до Розгорнутого розрахунку податкового боргу станом на 09.01.2023 сума несплаченого податкового зобов`язання відповідача становила з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3901,53 грн, військового збору у розмірі 376,50 грн і земельного податку у розмірі 1820,63 гривні.

Розмір податкового боргу відповідача підтверджується також витягом з інтегрованої картки платника.

20.02.2023 відповідач сплатив податкові зобов`язання:

із земельного податку на суму 1825,19 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 0.0..1;

із військового збору на суму 376,50 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 0.0..1;

із податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування ПДФО за декларуванням 2020-2021 роки на суму 4518,00 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 0.0..1.

З метою стягнення з відповідача відповідного податкового боргу позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до абзацу першого пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Згідно з підпунктом 266.7.1 обчислення податку з об`єкта/об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (абзац другий підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України).

Таким чином, розрахунок сум плати за землю і податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, здійснюється контролюючим органом, який направляє такий розрахунок разом із ППР про сплату суми податку платнику податку.

Згідно з абзацом першим пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Пунктом 57.2 статті 57 ПК України встановлено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Строки сплати плати за землю закріплені статтею 287 ПК України, а податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки статтею 266 ПК України.

Згідно з абзацом першим пункту 287.5 статті 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Як слідує з матеріалів справи, позивач нарахував відповідачу як фізичній особі суму земельного податку за 2021 рік і надіслав йому ППР від 25.05.2021 № 7-1411 (форма «Ф»).

Позивач також виставив відповідачу податкову вимогу від 22.10.2021 № 0-1421 (форма «Ф») на суму 3833,66 грн, яка включала у себе суму земельного податку за 2021 рік. Відповідач отримав вищезазначену вимогу 13.11.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ф. 119) № 150.

Відтак ППР вважається врученими відповідачу належним чином.

Абзацом першим пункту 57.1 статті 57 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач подав позивачу податкові декларації про майновий стан і доходи, а саме:

26.05.2021 № 4658 за 2020 рік, відповідно до якої суми податкових зобов`язань за податком на доходи з фізичних осіб становить 2257,20 грн, а з військового збору 188,10 грн;

13.05.2023 № 1552 за 2021 рік, відповідно до якої суми податкових зобов`язань за податком на доходи з фізичних осіб становить 2260,80 грн, а з військового збору 188,40 гривні.

З огляду на вищенаведене, суми грошових зобов`язань відповідача з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3901,53 грн, військового збору у розмірі 376,50 грн і земельного податку у розмірі 1820,63 грн вважаються узгодженими та є податковим боргом.

Суд встановив, що відповідач суму податкового боргу у визначені строки не сплатив.

Натомість, під час розгляду адміністративної справи № 400/684/23 відповідач сплатив 20.02.2023 вищенаведений податковий борг, а саме:

із земельного податку на суму 1825,19 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 0.0..1;

із військового збору на суму 376,50 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 0.0..1;

із податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування ПДФО за декларуванням 2020-2021 роки на суму 4518,00 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 0.0..1.

Відтак станом на день ухвалення рішення в цій справі у відповідача відсутній податковий борг за податковими зобов`язаннями, що є предметом розгляду у цій справі.

Тому оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості у розмірі 6098,66 грн на користь Держави в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3901,53 грн, військового збору у розмірі 376,50 грн і земельного податку у розмірі 1820,63 грн відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 29 березня 2023 року