Справа № 480/2271/22
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2023 року Справа № 480/2271/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,
представника позивача - Хурсенка С.О.,
представника відповідача - Великодної Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2271/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомода" до Сумської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомода" звернулося до суду з позовом до Сумської митниці, у якому просить:
На переконання позивача, ним до митної декларації були додані всі документи необхідні для розмитнення товару.
Однак, митниця, направила на адресу позивача вимогу про надання додаткових документів для підтвердження правильності обчислення заявленої митної вартості товарів. У зв`язку з відсутністю додаткових документів, позивач повідомив про це митницю і просив прийняти рішення на підставі наданих документів. Отримавши таку відповідь, відповідач здійснив митне оформлення товару за другорядним методом (метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), і її розмір підвищено з 141,13 рос.руб. за 1 кг товару до 375,60 рос.руб. за 1 кг товару, що потягло за собою збільшення розміру митних платежів на 190185,81 грн.
На думку позивача, вказане рішення митниці є протиправним, оскільки саме відповідач не вчинив жодних спроб довести факт надання декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товару (у тому числі факту невірного визначення його митної вартості), а тому заявлена декларантом митна вартість товарів мала бути визнаною автоматично згідно припису частини 7 статті 54 Митного кодексу України. Окрім того, позивачеві незрозуміло в чому ж конкретно виявилася невідповідність поданих документів умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України.
Ухвалою суду від 21.02.2022 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.
Сумська митниця у відзиві на позов зазначає, що з поданої позивачем митної декларації вбачається, що позивач додатково поніс витрати у зв`язку з транспортуванням товару від г. Дзержинск, Нижегородская обл. РФ до місця ввезення товару на митну територію України.
Так, відповідач звертає увагу на те, що під час митного оформлення товару за МД UA805020/2021/004424 позивачем було подано «Договор на оказание транспортных услуг на перевозку грузов в международном автомобильном сообщении» №05/01/21-1 від 05.01.2021 року. Даний Договір було укладено між ООО «Терра - Верналис», що далі іменується «Экспедитор» та ФЛ-П ОСОБА_1 що іменується «Перевозчик».
Також Декларантом Позивача до митного оформлення надано транспорту заявку на транспортно - експедиційне обслуговування в якому визначено, що вартість перевезення, термін, порядок та форма розрахунку 37 000 грн (тридцять сім тисяч гривень), б/г, одразу по факту розвантаження.
При цьому, відповідач звертає увагу суду на те, що позивачем разом з позовною заявою додано до суду Договір на надання транспортно - експедиторських послуг на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні №11/11 від 11.11.2020 року укладеного між ТОВ «Транс Верналіс» та ТОВ «Автомода» (а.с.86-87). Однак під час митного оформлення товару даний договір до митного органу не подавався, що підтверджується відсутністю запису в графі 44 митної декларації №805020/2021/004424 від 09.08.2021. Тоді як відповідно до розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до 4.2 ст.53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Однак декларантом ТОВ «Автомода» не було подано до митного органу ні договору на надання транспортно - експедиторських послуг на перевезення вантажів, рахунок - фактура про надання транспортно - експедиційних послуг, ні банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно - експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури.
Більш того, відповідно до міжнародної товарно - транспортної накладної (CMR) від 05.08.2021 перевізником товару є PRIVATE OWNER RYKOV V.V., тоді як до митного органу не було подано договір на надання транспортно - експедиторських послуг на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні укладеного між ТОВ «Автомода» та PRIVATE OWNER RYKOV V.V».
Отже, товариством Автомода не було подано до митного органу ні договору на надання транспортно - експедиторських послуг на перевезення вантажів, рахунок - фактура про надання транспортно - експедиційних послуг, ні банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно -експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури.
Крім цього, відповідач просить суд врахувати, що відповідно до Договору поставки товару №1 від 01. 03.2018, п.3.4 "сроки и условия оплаты Товара" передбачено - 100% предоплату, згідно рахунку на оплату.
Відповідно до п.1 додаткової угоди №2 від 05.03.2018 до договору №1 від 01.03.2018 «раздел 3 п. 3.4 контракта №1 от 01.03.2018 изложить в следующей редакции: п.3.4 по согласованию стороны в ряде случаев допускается отгрузка товаров от продавца в адрес покупателя без поступления 100% предоплаты на строк не более 60 банковских дней от даты отгрузки товапра продавцом".
Відтак відповідач просить суд врахувати, що лише за домовленістю сторін могла відбутися відстрочка платежу. Однак додаткової угоди, яка б свідчила про таку домовленість, позивачем до митного органу надано не було.
Враховуючи зазначене, на переконання відповідача, на момент митного оформлення платіжне доручення на передплату товару було в наявності, однак в порушення норм п.4 ч.2 статті 53 Митного кодексу України позивачем вищевказаний документ до митного органу надано не було.
В судовому засіданні представник позивача Хурсенко С.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача Великодна Н.О. позов не визнала з підстав, викладених у відзиві.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
Разом із МД №UA805020/2021/004424 до митного органу декларантом було подано такі скан- копії документів (що підтверджується відомостями графи 44 МД):
- Договір поставки товара (зовнішньоекономічний контракт) № 1 від 01.03.2018 року, укладений між Постачальником - ООО «Спецпласт» (РФ) та Покупцем - Позивачем, в якому вказується, що Постачальник зобов`язався виробити та передати у власність, а Покупець зобов`язався прийняти Товар - Дефлектори капоту та вікон із вторинного оргскла для автомобілів. Номенклатура, кількість Товару визначається Специфікаціями до Договору, підписаним обома Сторонами, які являються невід`ємною частиною Договору (пункти 1.1. та 1.2. Договору). Порядок та умови поставки визначаються Специфікаціями (п.2.1. Договору). Ціна за одиницю Товару, що поставляється (по кожному виду, марки (модифікації) вказується у Специфікації (пункт З.2.). Постачальник протягом 3-х днів з дати відвантаження Товару направляє Покупцеві рахунок-фактуру із зазначенням номенклатури, кількості та вартості відвантаженого товару (п. 3.8). Постачальник гарантує споживчі та експлуатаційні характеристики Товару у відповідності з паспортом якості (п.4.1.). У свою чергу, відповідно до Додаткової угоди № 2 до Договору пункт 3.4. Договору викладено у новій редакції, відповідно до якої за узгодженням сторін у певних випадках допускається відвантаження Товару в адресу Покупця без надходження 100% передоплати за відвантажений товар. Відстрочення платежу надається Покупцеві на строк не більше ніж 60 банківських днів з дати відвантаження Товару.
- Пакувальний лист № 9/1 від 05.08.2021 року, в якому вказувались кількість товару, його вага нетто і брутто, кількість місць тощо.
- Комерційний рахунок на оплату (інвойс) № 9 від 05.08.2021 року, в якому вказується перелік товарів, що входять до цієї партії, загальною вартістю 1178475,00 рос.руб.,а саме:
- 6741 шт «дефлекторів капота» із їх найменуваннями та артикулами із зазначенням кількості кожного найменування та їх загальна вартість у розмірі 640395,00 рос.руб.
- 4484 шт «дефлекторів вікон» також із їх найменуваннями та артикулами із зазначенням кількості кожного найменування та їх загальна вартість у розмірі 538080,00 рос.руб.
- Товаротранспортну накладну (СМR) б/н від 05.08.2021 року, в якій вказувалися відправника і отримувача товару, вага товару, вартість партії товару, місце і дата завантаження товару та місце розвантаження товару, в тому числі скорочений опис товару.
- Договір на надання транспортних послуг на перевезення вантажів у міжнародному сполученні № 05/01/21-1 від 05.01.2021.
- копію митної декларації країни відправлення № 10418010/050821/0237617 від 05.08.2021. в якій підтверджувалися ідентифікаційні відомості щодо даної імпортованої партії товарів.
За результатами вивчення поданих до митного оформлення документів, порівняння заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних (подібних) товарів, оформлених в митниці цим підприємством раніше, та враховуючи рекомендації профілів ризиків, які були згенеровані автоматизованою системою аналізу та управління ризиками Держмитслужби (АСАУР), відповідач дійшов висновку, що подані документи містять розбіжності, а надані із митною декларацією відомості є необ`єктивними та не містять усіх відомостей, щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тому, інспектором з митного оформлення на підставі частини третьої статті 53 Митного кодексу України було направлено декларантові в електронному повідомленні перелік документів, необхідних для підтвердження правильності обчислення заявленої митної вартості товарів: загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарі, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Також декларантові роз`яснено право надання додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
У зв`язку з відсутністю можливості надання додаткових документів та з метою уникнення простою автомобіля із імпортованим товаром на митному терміналі, уповноваженою особою декларанта 10.08.2021 року до митниці було надіслано повідомлення, в якому повідомлялося про те, що на адресу митниці були надіслані всі наявні документи, що стосуються митної вартості товару, зазначеного у ВМД, обраного методу її визначення. Надати будь-які інші документи немає можливості, при подачі вказаної ВМД для оформлення були надані всі наявні документи, які підтверджують відсутність: 1) обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) умов або застережень щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) умов, за якими частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем надходить прямо чи опосередковано продавцеві; 4) відносин пов`язаності між продавцем та покупцем, які вплинули на ціну оцінюваних товарів. Надати будь-які інші документи, що стосуються даного питання немає об`єктивної можливості.
При цьому, представник декларанта просив прийняти рішення та закінчити митне оформлення на підставі наявної інформації та документів.
Відповідач, зважаючи на вищевказані підстави відповідач дійшов висновку про неможливість використання основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору. Після отримання від уповноваженої особи Позивача вищевказаного повідомлення відповідачем 10.08.2021 року було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA805000/2021/000066/2 (далі - Рішення), згідно з яким заявлену декларантом митну вартість товарів скориговано «за другорядним методом (метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів)» і її розмір підвищено з 141,13 рос.руб. за 1 кг товару до 375,60 рос.руб. за 1 кг товару, що потягло за собою збільшення розміру митних платежів на 190185,81 грн.
Вважаючи таке рішення Сумської митниці Держмитслужби протиправним, ТОВ Автомода звернулося до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі по тексту МК України), митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. До таких документів належать: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За приписами частини 3 вказаної статті, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган має право, серед іншого, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч.5 ст.54 МК України).
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, митний орган може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу (ч.6 ст. 54 Митного кодексу України).
Згідно зі ст.55 МК України, якщо митний органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 МК України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення.
Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
За приписами статті 337 МК України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. При цьому, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (ч.ч.1,4 ст.337 Митного кодексу України).
У свою чергу, згідно з ч.1 ст. 320 МК України, форми та обсяги контролю, обираються 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.
Стандартне правило 6.3 Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур від 18.05.1973 (у редакції протоколу від 26.06.1999, до якого Україна приєдналася Законом України від 05.10.2006 № 221-4) (далі - Конвенція) також визначає, що при застосуванні митного контролю використовується система управління ризиками. Митна служба застосовує метод аналізу ризиків для визначення осіб та товарів, в тому числі транспортних засобів, що підлягають перевірці, та ступеня такої перевірки. Для підтримки системи управління ризиками згідно зі Стандартним правилом 6.5 Конвенції митна служба приймає стратегію, яка базується на системі засобів оцінки імовірності недотримання законодавства.
Відповідно до пунктів 1 та 10 розділу VII вказаного Порядку за результатами оцінки ризику у конкретному випадку здійснення митного контролю товарів, у тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками (далі - СУР), митниці обирають форми та обсяги митного контролю. При застосуванні автоматизованої системи митного оформлення для митного контролю та митного оформлення товарів Перелік митних формальностей за результатами застосування СУР формується за допомогою інформаційних технологій, а також доповнюється/коригується митницею за результатами проведення контролю із застосуванням СУР шляхом оцінки ризику відповідно до орієнтувань, переліків індикаторів ризику тощо, у тому числі за результатами аналізу поданих для митного контролю документів (їх копій), а також на підставі вимог нормативно- правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів. Після виконання митних формальностей з Переліку митних формальностей за результатами застосування СУР відомості про результати їх виконання заносяться до бази даних митниці.
З матеріалів справи вбачається, що під час митного оформлення товару спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками Держмитслужби (АСАУР), а саме, 105-2, 106-2: «По наступних товарах можливе заниження митно вартості товару: (1). Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного Кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частини 3 та 4 ст. 53 МКУ». (копії скріншотів з АСМО «Інспектор» додаються до відзиву).
Відповідно до пункту 2 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС від 11.09.2015 № 689 (далі - Методичні рекомендації), робота з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється посадовою особою органу доходів і зборів, що провадить контроль за правильністю визначення митної вартості, і здійснюється шляхом, в тому числі:
перевірки документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування;
порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в орган; доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/абс комплектувальних виробів, які входять до складу товарів;
порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено;
перевірки та аналізу документів, додатково поданих органу доходів і зборів декларантом.
Згідно з п. 7 Методичних рекомендацій при перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.
Під час митного оформлення товару за МД UA805020/2021/004424 позивачем було подано «Договор на оказание транспортных услуг на перевозку грузов в международном автомобильном сообщении» №05/01/21-1 від 05.01.2021 року.
Договір було укладено між ООО «Терра - Верналис», що далі іменується «Экспедитор» та ФЛ-П ОСОБА_1 що іменується «Перевозчик».
Також Декларантом Позивача до митного оформлення надано транспорту заявку на транспортно - експедиційне обслуговування в якому визначено, що вартість перевезення, термін, порядок та форма розрахунку 37 000 грн (тридцять сім тисяч гривень), б/г, одразу по факту розвантаження.
Відповідно до міжнародної товарно - транспортної накладної (CMR) від 05.08.2021 перевізником товару є PRIVATE OWNER RYKOV V.V., тоді як до митного органу не було подано договір на надання транспортно - експедиторських послуг на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні укладеного між ТОВ «Автомода» та PRIVATE OWNER RYKOV V.V».
До митного органу було подано «договор на оказание транспортных услуг на перевозку грузов в международном автомобильном сообщении» №05/01/21-1 від 05.01.2021 року укладеного між ООО ««Терра - Верналис»» та ФЛ-П Рыков В.В.
Представником позивача разом з позовною заявою додано до суду Договір на надання транспортно - експедиторських послуг на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні №11/11 від 11.11.2020 року укладеного між ТОВ «Транс Верналіс» та ТОВ «Автомода». Однак під час митного оформлення товару даний договір до митного органу не подавався, що підтверджується відсутністю запису в графі 44 митної декларації №805020/2021/004424 від 09.08.2021,
Крім того, відповідно до розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до 4.2 СТ.53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:
- рахунок - фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно - експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно - експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури;
- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Однак декларантом ТОВ «Автомода» не було подано до митного органу ні договору на надання транспортно - експедиторських послуг на перевезення вантажів, рахунок - фактура про надання транспортно - експедиційних послуг, ні банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно - експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури.
Відповідно п. 6. ч. 2 ст. 53 Кодексу на підтвердження митної вартості товару декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов"язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України та витрати на страхування цих товарів згідно з пунктами 5,6 частини 10 ст.58 МК України визначено як обов`язкові складові митної вартості при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору.
Окрім цього, позивачем не спростовано висновки відповідача про те, що відповідно до Договору поставки товару №1 від 01. 03.2018, п.3.4 "сроки и условия оплаты Товара" передбачено - 100% предоплату, згідно рахунку на оплату. Відповідно до п.1 додаткової угоди №2 від 05.03.2018 до договору №1 від 01.03.2018 «раздел 3 п. 3.4 контракта №1 от 01.03.2018 изложить в следующей редакции: п.3.4 по с о г л а с о в а н и ю стороны в ряде случаев допускается отгрузка товаров от продавца в адрес покупателя без поступления 100% предоплаты на строк не более 60 банковских дней от даты отгрузки товапра продавцом".
Відтак, суд погоджується з висновками відповідача стосовно того, що має бути підтверджена існуюча домовленість сторін щодо відстрочки платежу. Однак додаткової угоди, яка б свідчила про таку домовленість, позивачем до митного органу надано не було.
Враховуючи зазначене, суд вважає обґрунтованими та правомірними твердження відповідача стосовно того, що на момент митного оформлення платіжне доручення на передплату товару було в наявності, однак в порушення норм п.4 ч.2 статті 53 Митного кодексу України позивачем вищевказаний документ до митного органу надано не було.
Таким чином, ненадання позивачем до митного органу платіжного доручення на передплату товару є порушенням вимог п.4 ч.2 ст. 53 Митного кодексу України.
Враховуючи викладене, необхідно зазначити, що декларантом позивача розрахунки здійснено на основі даних, які не підтверджені документально, що є порушенням вимог частини 9 статті 58 МК України.
На виконання вимог ст. 54 МК України та відповідно до вимог ст. 53 МК України у зв`язку з тим, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язана протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:
-договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний із договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
-рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою контрактом);
-рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
-виписку з бухгалтерської документації;
-ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
-каталоги, специфікації, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи і виробника товару;
-копію митної декларації країни відправлення;
-висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Тому, здійснивши вищевказаний аналіз поданого декларантом позивача пакету документів та виявивши, що подані документи містять розбіжності, а надані із митною декларацією відомості не містять усіх відомостей, щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, інспектором з митного оформлення на підставі ч.3 ст.53 МК України було направлено декларанту в електронному повідомленні перелік документів, необхідних для підтвердження правильності обчислення заявленої митної вартості товарів.
Також декларанту роз`яснено право надання додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
Проте, 10.08.2021 року відповідним повідомленням декларант повідомив про те, що всі наявні документи що стосуються митної вартості товару зазначеного у ВМД вже надіслані та просив прийняти рішення та закінчити митне оформлення на підставі наявної у митного органу інформації та документів.
Отже, в результаті здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару декларантом не було надано документів, які б підтверджували задекларований рівень митної вартості товару.
Варто зауважити, що відповідно до частин 2, 9 , 21 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Розрахунки при визначенні митної вартості товарів за основним методом робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню. Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.
Враховуючи, що подані декларантом документи є неповними і такими, що обчисленню не піддаються, а також ненадання декларантом будь-яких додаткових документів та/чи пояснень для підтвердження правильності обчисленої ним митної вартості оцінюваних товарів, не здійснення жодної спроби підтвердити ціну, що сплачена за товар, митний орган не мав можливості використання основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору, у зв`язку з чим дійшов висновку про необхідність коригування заявленої митної вартості за другорядним методом на основі наявної інформації з програмно-інформаційного комплексу ЄАІС щодо митного оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено на митній території України.
Частиною 3 статті 54 МК України визначено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Тому, керуючись частиною першою статті 55 МК України відносно заявлених у МД товарів відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA805000/2021/000066/2 від 10.08.2021.
Джерелом інформації для даного рішення з врахуванням спрацьованого ризику АСАУР стала наявна в митному органі цінова інформація наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС про митні оформлення товарів (за фактом попередніх митних оформлень), здійснені у максимально наближений термін: МД №иА807170/2021/049999 від 02.08.2021.
Таким чином, коригування митної вартості товару дефлектори для бічних вікон автомобілів (з елементами кріплення) та дефлектори капоту автомобілів (з елементами кріплення) правомірно та обгрунтовано здійснено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних товарів.
Даний висновок суду повністю узгоджується з практикою Верховного Суду.
Зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 809/1260/17 констатовано, що аналіз норм матеріального права (статей 49, 51, 52, 53, 54 МК України) свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обгрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи Також Верховним Судом у цьому судовому рішенні резюмується, що оскильки позивачем не спростовано сумнівів митного органу у правильному визначенні митної вартості товару декларантом, позивачу правомірно було відмовлено у митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю відповідно до вимог митного законодавства.
Аналогічні положення містить постанова Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 818/1220/17, згідно з якою з огляду на суперечність поданих декларантом документів у митниці були обгрунтовані підстави для сумніву в правильності митної оцінки товару, які не були усунуті позивачем шляхом надання додатково витребуваних документів. З урахуванням правового регулювання спірних правовідносин є підстави погодитися, що за відсутності документів, які б пояснили чи спростували сумніви митного органу, останній мав достатні та обгрунтовані підстави для невизнання митної вартості товару за ціною договору (контракту) та застосування другорядного методу визначення митної вартості імпортованих товарів.
Також, у постанові Верховного Суду України від 02.06.2015 по справі № 21-498а15 зазначається, що аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Відповідно до ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинстві України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду
Таким чином, Слобожанська митниця Держмитслужби діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України з питань державної митної справи, а тому у суду відсутні законні підстави для визнання протиправними і скасування спірного рішення та картки відмови.
Оскільки у задоволенні позовних вимог суд відмовляє, то судові витрати на користь позивача не стягуються.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомода" до Сумської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.03.2023.

Суддя О.М. Кунець