Справа № 161/18197/22
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 161/18197/22 пров. № А/857/3396/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Зінчук Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2023 року, ухвалене суддею Рудською С.М. у м. Луцьку у справі № 161/18197/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної митної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0767/20500/22 від 07.12.2022 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів наявність у діях позивача умислу на ухилення від сплати митних платежів, шляхом заявлення до митного оформлення транспортного засобу неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару, згідно з УКТЗЕД. Суд зазначив, що цей умисел полягає в тому, що позивач вчергове задекларував транспортний засіб (сміттєвоз) за кодом УКТЗЕД 8705, незважаючи на те, що є рішення митниці про необхідність розмитнення аналогічного товару за кодом УКТЗЕД 8704.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про відмову у задоволенні позову.

Таку позицію позивач пояснює тим, що відповідач не довів мету правопорушення, яке передбачене статтею 485 МК України і полягає в ухиленні від сплати митних платежів. Факт наявності інших рішень митниці про визначення аналогічного товару не свідчить про те, що позивач заявив неправдиві відомості необхідні для визначення коду товару, згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 08.11.2019 року позивач здійснив митне оформлення товару: колісний транспортний засіб спеціального призначення б/в (сміттєвоз): марка: RENAULT, модель: PREMIUM 310.26 DXI, календарний рік виготовлення 2010; модельний рік виготовлення 2010; № кузова (шассі): НОМЕР_1 ; тип двигуна дизельний; робочий об`єм двигуна 7146 см3; потужність двигуна 225 кВт.; категорія; колісна формула 4х2; маса в разі максимального завантаження 26000 кг.; призначений виключно для механічного завантаження, перевезення та розвантаження твердих побутових відходів. (сміттєвоз). На автомобіль встановлено пресувальний пристрій та підйомний механізм (які є невід`ємною частиною спецтехніки).

Для цього позивач подав електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA205140/2022/079772 від 08.11.2022 року разом з товаросупровідними документами:

- договір купівлі-продажу від 13.10.2022 року № 14/1-2022;

- рахунок-фактуру від 18.10.2022 року № 22100030;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 21.04.2015 року № НОМЕР_2 ; митну декларація країни відправлення від 18.10.2022 року № 22BEE680; сертифікат походження товару форми EUR.1 від 20.10.2022 року № А2.323.949; сертифікат відповідності колісного транспортного засобу від 04.11.2022 року № UA.005.087714-22.

Позивач у митній декларації вказав код товару згідно з УКТЗЕД: (преференційна ставка ввізного мита 0,6 %).

17 листопада 2022 року відповідач склав протокол про порушення митних правил № 0767/20500/2022, у якому зафіксував факт зазначення неправдивих відомостей необхідних для визначення коду товару, згідно з УКТЗЕД. Цей факт підтверджується службовою запискою УМПКМВ та МТР ЗЕД Волинської митниці від 10.11.2022 року.

07.12.2022 року, за наслідками розгляду матеріалів справи про порушення митних правил, відповідач прийняв постанову в справі про порушення митних правил № 0767/20500/22, на підставі якої притягнув позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил передбачених статтею 485 МК України та наклав штраф в розмірі 300 відсотків несплачених митних платежів, що становить 1559796,66 грн.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Порядок провадження у справах про порушення митних правил, процесуальні дії та порядок їх проведення, оскарження постанов у справах про порушення митних правил визначено розділом ХІХ Митного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 485 Митного кодексу України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Статтею 485 Митного кодексу України передбачено, що склад вказаного вище правопорушення обумовлює наявність у діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу. Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі митної декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Відповідно до статті 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За нормами статті 489 Митного кодексу України, посадова особа митного органу, при розгляді справи про порушення митних правил, зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 531 Митного кодексу України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Відповідач стверджує, що позивач, з метою зменшення митних платежів, заявила до митного оформлення транспортного засобу - колісний транспортний засіб спеціального призначення б/в (сміттєвоз), марка - RENAULT, модель - PREMIUM 310.26 DXI, неправдиві відомості необхідні для визначення коду згідно з УКТЗЕД. Ці твердження відповідач обґрунтовує тим, що 10.11.2022 року відділом УМПКМВ та МТР ЗЕД Волинської митниці прийнято рішення№ КТ-UA20500-0025-2022 про визначення товару за кодом УКТЗЕД (ставка ввізного мита 10%, преференційна ставка ввізного 1,3%).

Проте, апеляційний суд звертає увагу на те, що у справах про порушення митних правил, взагалі та, зокрема, порушення статті 485 МК України, відповідач має доводити вину особи у вчиненні правопорушення, а, у випадку правопорушення передбаченого статтею 485 МК України і мету, яка є обов`язковою ознакою правопорушення передбаченого цією статтею.

Однак, відповідач, у діях позивача, вину та мету не досліджував, а лише вказав на те, що позивач зазначив у митній декларації невірний код товару, згідно з УКТЗЕД 8705 замість 8704.

Більше того, відповідач не вказав, які саме неправдиві відомості, що необхідні для класифікації товару за кодом УКТЗЕД, зазначив позивач.

При цьому апеляційний суд вважає, що декларування позивачем аналогічних транспортних засобів за кодом, згідно з УКТЗЕД 8705 в минулому та їх зміна, на підставі рішення митниці, на код 8704, не вказує на те, що позивач, діючи аналогічно у цій справі, зазначив неправдиві відомості в описі товару, що впливають на код товарної позиції, згідно з УКТЗЕД.

Апеляційний суд хоче наголосити, що опис товару, який зазначив позивач у митній декларації відповідає тому, що зазначила митниця у рішенні про визначення коду товару.

Тому у апеляційного суду немає підстав стверджувати про те, що позивач у митній декларації зазначив неправдиві відомості про товар.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд вважає, що відповідач не надав доказів вчинення позивачем правопорушення передбаченого статтею 485 МК України.

Отже постанова в справі про порушення митних правил № 0788/20900/21 від 29.06.2021 року є протиправною і її необхідно скасувати.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити.

Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що відповідач не надав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого статтею 485 МК України, постанову в справі про порушення митних правил № 0767/20500/22 від 07.12.2022 року необхідно скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги позивача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про задоволення позову з вищевикладених мотивів.

Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Апеляційний суд встановив те, що за подання адміністративного позову позивач сплатив судовий збір в сумі 496 грн., а за подання апеляційної скарги 744,30 грн.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 1240,30 грн. судового збору.

Що стосується витрат на правничу допомогу, то апеляційний суд зазначає таке.

Як передбачено частиною 1 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 3 та 4 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Апеляційний суд встановив те, що вартість правничих послуг, які надав адвокат складає 6000 грн.

Згідно із актом виконаних робіт від 26.12.2022 року, адвокат надав позивачу такі послуги, як консультація (1000 грн.) та складання адміністративного позову - 5000 грн.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Апеляційний суд, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, зазначений позивачем, необхідно зменшити до 5000 грн.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 5000 грн. витрат на правничу допомогу, які поніс позивач.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2023 року у справі № 161/18197/22 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Волинської митниці Державної митної служби в справі про порушення митних правил № 0767/20500/22 від 07.12.2022 року.

Закрити справу про адміністративне правопорушення порушену щодо ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Державної митної служби 7240,30 (сім тисяч двісті сорок гривень 30 копійок) судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складений 29.03.2023 року