Справа № 520/9613/21
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 р. Справа № 520/9613/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 17.12.21 по справі № 520/9613/21

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Харківської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , 07.06.2021 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 17.05.2021 UA807000/2021/000920/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що прийняте рішення про коригування митної вартості товарів від 17.05.2021 №UA807000/2021/000920/2 незаконним, протиправним, містить лише формальні посилання на те, що використані декларантом відомості не є об`єктивними та достатньо підтвердженими документально. Позивачем під час митного оформлення наданий вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Харківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 17.05.2021 UA807000/2021/000920/2.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що спрацювання ризиків АСАУР вже свідчить про наявність обгрунтованого сумніву та є підставою для витребування додаткових документів, то логічно послідовним є твердження про те, що декларантом на запит митного органу неподання жодних додаткових документів свідчить про те, що обгрунтований сумнів митниці у правильності обрання методу визначення митної вартості та правильності її обчислення не був усунутий, що, в свою чергу, виключає можливість для митного органу визнати заявлену декларантом митну вартість.

На підтвердження понесених транспортних витрат декларантом надано договір транспортного експедирування, заявка, акти виконаних робіт, хоча зазначені документи містять відомості про дійсну вартість послуги з перевезення товарів, а подані декларантом документи, видані організацією, яка не має відношення до перевезення оцінюваного товару.

Представник відповідача зазначає, що за результатами проведеного посадовою особою митниці аналізу документів, наданих разом з ЕМД №UA807200/2021/006229 від 12.05.2021. було виявлено, що ці документи не в повній мірі підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме, складової, передбаченої п.5 ч.10 ст.58 МКУ - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Представник відповідача вважає, що митницею правомірно обрано резервний метод визначення митної вартості та прийнято Рішення, чим не допущено можливі втрати Державного бюджету України у разі здійснення митного оформлення товару за митною вартістю, визначеною позивачем, у розмірі 230495,71 грн.

На переконання відповідача, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів оформлене з додержанням вимог ч.2 ст.55 МК України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195.

Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що на його переконання апелянт, порушив вимоги статті 64 МК України та неправильно застосував шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, що, на думку позивача, є самостійною підставою для скасування оскаржуваного Рішення про коригування.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що між позивачем та Shijiazhuang Blat Industrial & Trading Co., Ltd. укладено контракт від 27.10.2020 №02 на поставку продукції.

На виконання умов контракту Shijiazhuang Blat Industrial & Trading Co., Ltd. виставлено позивачу рахунок-фактуру від 17.11.2020 №ОС271020 та надано специфікацію від 17.11.2020 №01 на суму 46 330,03 доларів США, яку позивачем було перераховано відповідно до платіжних доручень від 25.11.2020 №10, від 02.12.2020 №11, від 18.03.2021 №12.

Відповідно до умов контракту поставка відбувається на умовах FOB м. Тяньцзінь (порт Ксінганг).

Позивачем в якості перевізника товару залучено ТОВ «Глобал Оушен Лінк» від місто Тяньцзінь (порт Ксінганг) до Південного, що підтверджується рахунком-фактурою про надання транспортно-експедиційних послуг від 26.04.2021 №379484, коносаментом від 14.03.2021 №MWXGPIV21030138FD, довідкою про транспортні витрати від 26.04.2021, з якої вбачається, що вартість морського транспортування складає 121 733,81 грн., платіжним дорученням від 29.04.2021 №29, квитанцією від 30.04.2021 №0.0..1.

Позивач 12.05.2021 подала до Слобожанської митниці Держмитслужби митну декларацію від 12.05.2021 №UA807200/2021/006229 у графі 31 якої зазначений товар, який придбаний у Shijiazhuang Blat Industrial & Trading Co., Ltd. разом із наступними документами: контракт купівлі-продажу від 27.10.2020 №02, рахунок-фактура від 17.11.2020 №ОС271020, специфікація від 17.11.2020 №01, платіжні доручення від 25.11.2020 №10, від 02.12.2020 №11, від 18.03.2021 №12, рахунок на оплату від 26.04.2021 №379484, довідка про транспортні витрати від 26.04.2021, коносамент від 14.03.2021 №MWXGPIV21030138FD, експортна митна декларація від 08.03.2021 №00074086.

Відповідач 13.05.2021 надіслав позивачу Запит (повідомлення) про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

Позивач 14.05.2021 надала пояснення та додаткові документи, а саме - платіжне доручення від 29.04.2021 №29, квитанцію від 30.04.2021 №0.0..1, які підтверджують оплату послуг перевізника.

У зв`язку з отриманням додаткових документів, відповідач з метою проведення письмової консультації, 14.05.2021 направив позивачу повідомлення, яким витребував додаткові документи.

У відповідь на повідомлення, позивач 17.05.2021 надала додаткові пояснення та експортну декларацію країни відправника з китайської мови на українську.

Відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 17.05.2021 UA807000/2021/000920/2, яким застосував другорядний (резервний) метод для визначення митної вартості товарів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що висновок відповідача про встановлення розбіжностей у поданих позивачем документів, які не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, як на підставу для здійснення коригування заявленої позивачем митної вартості товарів є необґрунтованим та безпідставним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України (далі МК України).

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частин 4, 5 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до частини 3 статті 318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

При декларуванні товарів позивач визначив їх митну вартість виходячи саме з умов контракту купівлі-продажу від 27.10.2020 №02, рахунка-фактури та специфікації до контракту.

Згідно частиною 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 статті 53 МК України, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Тобто, відповідно до норм МК України митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що за сталою та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно частини 6 статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Слід зазначити, що Верховний Суд неодноразово наголошував на правовій позиції, яка полягає у тому, що право митниці витребувати додаткові документи у декларанта з метою вчинення наступних дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів, пов`язане з наявністю у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості декларантом. При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, колегія суддів вважає, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом з тим, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, підставою для його прийняття стало встановлення відповідачем тієї обставини, що складові митної вартості достовірно документально не підтверджено, подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а надані позивачем документи містять розбіжності, а саме:

1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості (у вантажній декларації країни відправлення зазначені інші реквізити інвойсу та/або договору, коносамент, ніж у поданих до митного оформлення документах; дата оформлення декларації країни відправлення раніше дати видачі коносаменту, поданого до митного оформлення; до митниці надано митну декларацію країни відправлення без проведення вирифікацїї) та/або не містить всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 МКУ, та вимогою декларанта завершити митне оформлення;

2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари;

3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари;

4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація:

- щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані;

- відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України;

- відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, страхування, транспортування;

5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару:

- на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів;

- витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України;

- прибутку, що одержує експортер в результаті поставки в Україну.

На підтвердження митної вартості товарів відповідно до картки відмови в прийнятті митної декларації №UA807200/2021/00130, позивач до митного органу було надано наступні документи:

- пакувальний лист від 05.03.2021;

- рахунок-фактура від 17.11.2020 №ОС271020;

- коносамент від 14.03.2021 №MWXGPIV21030138FD;

- накладна УМВС від 05.05.2021 №42889519;

- сертифікат про походження товару від 18.03.2021 №21С1300С0795/00005;

- декларація про походження товару від 17.11.2020 № ОС271020;

- платіжне доручення від 25.11.2020 №10;

- платіжне доручення від 02.12.2020 №11;

- платіжне доручення від 18.03.2021 №12;

- рахунок на оплату від 26.04.2021 №379484;

- довідка про транспортні витрати від 26.04.2021;

- специфікація від 17.11.2020 №01;

- контракт купівлі-продажу від 27.10.2020 №02;

- договір про надання послуг митного брокеру від 12.05.2021 №39;

- копія митної декларації країни відправника від 08.03.2021 №00074086;

- митна декларація від 12.05.2021 №UA807200/2021/006229.

Позивачем додатково надавались платіжне доручення від 29.04.2021 №29, квитанція від 30.04.2021 №0.0..1, які підтверджують оплату послуг перевізника та експортна декларація країни відправника з китайської мови на українську.

Колегія суддів дослідивши наведені документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товарів, вважає, що відповідачем не доведено неповноту, неточність чи недостатність наданих позивачем митної декларації, документів для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Водночас відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи відповідача про встановлення розбіжностей у поданих позивачем документів, які не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, як на підставу для здійснення коригування заявленої позивачем митної вартості товарів є необґрунтованими та безпідставними.

Аналогічна правова позиція узгоджується у постанові Верховного суду від 25.06.2020 (справа №826/4833/20).

Крім того, колегія суддів звертає особливу увагу, що позивачем до митного оформлення в якості документів, що підтверджують митну вартість як товарів №№1-7, 9-16 за Митною декларацією 006229, так і товару №8 за Митною декларацією 006229 були надані одні й ті ж самі документи, зокрема Контракт купівлі-продажу №02 від 27 жовтня 2020 року, укладений між Shijiazhuang Blat Industrial & Trading Co., Ltd., компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці, та Позивачем, Інвойс №ОС271020 від 17 листопада 2020 року, Специфікація №01 від 17 листопада 2020 року до Контракту, Платіжне доручення в іноземній валюті №10 від 25 листопада 2020 року, видане позивачем, Платіжне доручення в іноземній валюті №11 від 02 грудня 2020 року, видане позивачем, Платіжне доручення в іноземній валюті №12 від 18 березня 2021 року, видане позивачем, Рахунок на оплату №379484 від 26 квітня 2021 року, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Оушен Лінк», Довідка про транспортні витрати б/н від 26 квітня 2021 року, видана Експедитором, Платіжне доручення №29 від 29 квітня 2021 року, видане позивачем, Квитанція №0.0..1 від 30 квітня 2021 року, видана Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», Коносамент №MWXGPIV21030138FD від 14 березня 2021 року та Експортна митна декларація №00074086 від 08 березня 2021 року.

Дійсно, що наданий позивачем разом із Митною декларацією 006229 до митного оформлення пакет документів, у тому числі для підтвердження витрат позивача щодо транспортування спірних товарів до митної території України, був достатнім апелянту для підтвердження митної вартості товару №8 за Митною декларацією 006229, у той час як він викликав із упереджених причин сумніви в апелянта для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товарів №№1-7, 9-16 за Митною декларацією 006229.

При цьому, надані позивачем документи для підтвердження митної вартості спірних товарів повністю влаштували апелянта при підтвердженні митної вартості товару №8 за Митною декларацією 006229, адже своїм Рішенням про коригування апелянт скоригував лише митну вартість товарів №№1-7, 9-16, визнавши митну вартість товару №8 за цією ж Митною декларацією 006229.

Таким чином, колегія суддів вважає прийняте апелянтом оскаржуване Рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2021/000920/2 від 17 травня 2021 року, є неправомірним, оскільки апелянт на підставі одних і тих самих документів здійснив вибірковий, необ`єктивний підхід при визначенні митної вартості товарів №№1-7, 9-16 за Митною декларацією 006229.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно розбіжностей в вантажній декларації країни відправлення, коносаменті, в даті оформлення декларації країни відправлення та даті видачі коносаменту колегія суддів зазначає, що позивачем надавались пояснення з цього приводу відповідачу під час письмової консультації.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/000920/2 від 17.05.2021 є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 року по справі № 520/9613/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 по справі № 520/9613/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва