Справа № 600/2771/22-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/2771/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком, як такому, що працював у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, з урахуванням статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення» від 15.01.1993 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, як такому, що працював в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, з урахуванням статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення» від 15.01.1993 р., із загальним стажем роботи 28 років 23 дні, з яких стаж роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі становить 20 років 3 місяці та 4 дні.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком з урахуванням ст. 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення», так як працював з 16.10.1989 р. по 31.12.2009 р. в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі. Однак, позивач вказує, що у задоволенні його заяви було відмовлено та не зараховано до стажу період роботи на підприємстві Російської Федерації з 2004 р. по 2009 р., оскільки відомості про сплату страхових внесків підприємством ТОВ «Сервісна транспортна компанія» до пенсійного фонду відсутні. Позивач вважає вказану відмову протиправною, оскільки наявні у пенсійного органу документи дають підстави для підтвердження його пільгового стажу, який становить 28 років 23 дні, з яких стаж роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі становить 20 років 3 місяці та 4 дні.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у відзиві на позов зазначає, що позивачу не може бути зараховано до стажу період роботи на підприємстві Російської Федерації з 2004 р. по 2009 р., оскільки відомості про сплату страхових внесків підприємством ТОВ «Сервісна транспортна компанія» до пенсійного фонду Російської Федерації відсутні. Таким чином, відповідач стверджує, що страховий стаж позивача становить 22 роки 1 місяць 4 дні, з них в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі 14 років 2 місяці 14 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 1 Тимчасової угоди. З вказаних підстав відповідач вказав про відсутність обставин для задоволення позовних вимог.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до відомостей трудової книжки, позивач, зокрема у період з 16.10.1989 р. по 30.06.2002 р., працював на території, що відноситься до районів Крайньої Півночі. (а.с. 16-19).

Згідно архівної довідки від 12.08.2021 р. №1664 видану архівним відділом адміністрації міста Нягані позивач працював в ОАО «Автопредприятие №14» з 16.10.1989 по 01.10.1993 р. (а.с. 21).

Відповідно до архівної довідки від 12.08.2021 р. №1664/2 видану архівним відділом адміністрації міста Нягані позивач працював в Нефтегазодобывающее управление «Красноленин-нефть» в період з 05.10.1993 р. по 03.07.1998 р. (а.с. 22).

Згідно архівної довідки від 12.08.2021 р. №1665 виданої архівним відділом адміністрації міста Нягані позивач працював в Закрытое акционерное общество «Няганьспецтранс» у період з 03.07.1998 р. по 31.12.2000 року. (а.с. 23).

Відповідно до архівної довідки від 12.08.2021 р. №1665/2 виданої архівним відділом адміністрації міста Нягані позивач працював в ООО «Специализированая компанія по транспорту» в період з 01.01.2001 р. по 30.06.2002 р. Згідно довідки від 01.12.2021 р. №2603/2 позивач отримував на вказаному підприємстві заробітну плату в період з 01.01.2001 р. по 30.06.2002 р. з відрахуваннями ЕСН (Единый социальный взнос). (а.с. 24).

Згідно архівної довідки від 01.12.2021 р. №2603/3 видану архівним відділом адміністрації міста Нягані позивач працював в ООО «Сервисная транспортная компания» та у період з липня 2002 р. по грудень 2004 р. отримував заробітну плату. Також у вказаній довідці зазначено, що на вказану заробітну плату відбувались відрахування ЕСН (Единый социальный взнос). (а.с. 25)

Відповідно до архівної довідки від 01.12.2021 р. №2603 видану архівним відділом адміністрації міста Нягані позивач працював в ООО «Сервисная транспортная компания» та отримував заробітну плату у період з січня 2005 р. по січень 2009 р., з відрахуваннями ЕСН (Единый социальный взнос). (а.с. 27).

Також матеріали справи містять довідку ООО «Сервисная транспортная компания» №214 від 11.02.2005 р. в якій зазначено про період роботи позивача з 01.07.2002 р. по 31.01.2004 р. та вказано про щомісячні відрахування в пенсійний фонд, без зазначення сум. (а.с. 28).

Крім того, матеріали справи містять довідку ООО «Сервисная транспортная компания» №1468 від 09.09.2008 р. в якій зазначено про період роботи позивача з 01.01.2005 р. по 30.09.2008 р. та вказано про щомісячні відрахування в пенсійний фонд, без зазначення сум. (а.с. 29).

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії, однак відповідач в листі від 26.05.2022 р. повідомив про відсутність достатнього стажу для призначення пенсії. Також відповідач вказав про прийняття 17.05.2022 р. рішення №12 про відмову зарахування до загального стажу період роботи на підприємстві Російської Федерації з 2004 р. по 2009 р., оскільки відомості про сплату страхових внесків підприємством ТОВ «Сервісна транспортна компанія» до пенсійного фонду Російської Федерації. Рекомендовано надати довідки про сплату страхових внесків. (а.с. 15, 37-40).

Згідно розрахунку страхового стажу позивача вказано про зарахування страхового стажу до 01.01.2004 р. 22 роки 0 місяців 5 днів. При цьому, позивачу зараховано періоди роботи на території, що відноситься до районів Крайньої Півночі з 16.10.1989 р. по 15.12.2003 р. 14 років 2 місяці 14 днів. (а.с. 41-42).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення визначаються Тимчасовою Угодою між Урядом України та урядом Російської Федерації від 15.01.1993 (далі Тимчасова угода).

Статтею 1 Тимчасової угоди передбачено, що громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію за віком: чоловіки - по досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років.

Згідно з записами у трудовій книжці позивача він працював, зокрема, з 16.10.1989 р. по 30.06.2002 р., на території, яка відповідно до Переліку районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на які поширюється дія указів Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, від 26.09.1967 про пільги для осіб, працюючих в цих районах і місцевостях, затвердженого постановою РМ СРСР від 10.11.1967 №1029, що не заперечується відповідачем.

Крім того, згідно довідок виданих архівним відділом адміністрації міста Нягані, Ханти-Мансійський автономний округ (Тюменська область) Російської Федерації від 01.12.2021 р. №2603/3, №2603 позивач працював в ООО «Сервисная транспортная компания», яке розташоване у місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі.

З наведеного вбачається та не заперечується відповідачем, що період роботи позивача в ООО «Сервисная транспортная компания» є періодом роботи в місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії, однак відповідач в листі від 26.05.2022 р. повідомив про відсутність достатнього стажу для призначення пенсії. Також відповідач вказав про прийняття 17.05.2022 р. рішення №12 про відмову зарахування до загального стажу період роботи на підприємстві Російської Федерації з 2004 р. по 2009 р., оскільки відомості про сплату страхових внесків підприємством ТОВ «Сервісна транспортна компанія» до пенсійного фонду цієї Федерації. Рекомендовано надати довідки про сплату страхових внесків.

Таким чином, відповідачем визначено страховий стаж позивача до 01.01.2004 р. 22 роки 0 місяців 5 днів. При цьому, позивачу зараховано періоди роботи на території, що відноситься до районів Крайньої Півночі з 16.10.1989 р. по 15.12.2003 р. 14 років 2 місяці 14 днів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV) страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вказаного Закону.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 24 Закону України №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою ст. 24 Закону України №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог зазначеного Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ст. 20 Закону України №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як встановив суд, підставою для відмови в зарахуванні періоду роботи позивача в ООО «Сервисная транспортная компания» з 01.01.2004 р. по 31.12.2009 р. згідно довідок від 01.12.2021 р. №2603/3, №2603, від 11.02.2005 р. №214, 09.09.2008 р. №1468 стала відсутність підтвердження інформації про сплату роботодавцем страхових внесків за спірні періоди.

Суд звертає увагу, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Водночас, згідно довідок від 01.12.2021 р. №2603/3, №2603, від 11.02.2005 р. №214, 09.09.2008 р. №1468 за період роботи позивача в ООО «Сервисная транспортная компания» містяться відомості про нарахування позивачу заробітної плати та вказано, що на вказані суми заробітної плати відбувались щомісячні відрахування ЕСН (Единый социальный взнос) в пенсійний фонд. При цьому, відсутність інформації із сумами відрахованих сум єдиного соціального внеску до пенсійного фонду не може бути підставою для позбавлення позивача пенсійного стажу за вказаний час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплачені суми страхових внесків для нарахування пенсії за періоди з 01.01.2004 по 31.12.2009 р. не є підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії.

Суд наголошує, що позивач не повинен відповідати за неможливість підприємством-страхувальником надати необхідної інформації із зазначенням конкретних сум сплачених до пенсійного фонду страхових внесків та стосовно його обов`язку належної сплати страхових внесків, а отже, відсутність вказаної інформації зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.01.2004 по 31.12.2009 на підприємстві, яке розташоване у місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі.

Аналогічні правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність доводів відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача період роботи на підприємстві Російської Федерації з 2004 р. по 2009 р. яке розташоване у місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі.

Щодо доводів позивача про наявний загальний стаж роботи 28 років 23 дні, з яких стаж роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі становить 20 років 3 місяці та 4 дні, суд зазначає наступне.

Згідно розрахунку страхового стажу позивача вказано про зарахування страхового стажу до 01.01.2004 р. 22 роки 0 місяців 5 днів. При цьому, відповідач не заперечує, що до страхового стажу позивача підлягає зарахування періоду роботи на території, що відноситься до районів Крайньої Півночі з 16.10.1989 р. по 15.12.2003 р. 14 років 2 місяці 14 днів.

Крім того, за результатами розгляду справи по суті, суд встановив наявність підстав для зарахування до його страхового стажу період роботи в ООО «Сервисная транспортная компания» з 01.01.2004 р. по 31.12.2009 р., що в календарному обчислені складає 6 років. А отже, загальний страховий стаж позивача становить понад 28 років, в тому числі страховий стаж роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі становить понад 20 років. Згідно паспорту громадянина України позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії його вік становив 56 років. Вказані обставини, відповідно до положень ст. 1 Тимчасової угоди, дають позивачу право на призначення пенсії за віком, а тому суд визнає протиправною відмову відповідача у призначені позивачу пенсії за віком, як такому, що працював у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, з урахуванням статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення» від 15.01.1993 р.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач довів суду обґрунтованість позовних вимог, в той час як відповідач не довів суду правомірність відмови відповідача у призначені позивачу пенсії за віком, як такому, що працював у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, з урахуванням статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення» від 15.01.1993 р.

При цьому, суд вважає, що належним та достатнім способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, як такому, що працював в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, з урахуванням статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення» від 15.01.1993 р.

У зв`язку із зазначеним, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позову, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком, як такому, що працював у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, з урахуванням статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення» від 15.01.1993 р.;

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, як такому, що працював в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, з урахуванням статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення» від 15.01.1993 р.

4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 992,40 грн згідно квитанції №3 від 09.08.2022 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення складання.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, ).

Суддя Т.М. Брезіна