Справа № 600/2950/22-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/2950/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лужанський спиртовий завод" до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з питань безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті від 10.08.2022 року №341040 про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю Лужанський спиртовий завод адміністративно-господарського штрафу в розмірі 8500 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки при здійсненні зважування транспортного засобу з подільним вантажем, який змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, результати вимірювання не можна вважати достовірними та встановити точний показник навантаження на кожну з осей транспортного засобу. При цьому, позивач вказав, що загальна маса завантаженого автомобіля становила 39,19 т при нормі 40 т, що виключає висновки відповідача про перевищення габаритно-вагових норм. Позивач зазначає, що результати зважування проведені за відсутності розробленої Методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, а тому зважування подільного вантажу не може вважатись достовірним. З вказаних підстав позивач просив суд задовольнити позов.

Відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив про безпідставність заявлених позовних вимог та вказав на правомірність прийнятої постанови від 10.08.2022 року №341040. Відповідач вказав, що в ході проведення рейдової перевірки 26.07.2022 р. здійснено перевірку транспортного засобу марки DAF, модель XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що використовується у господарській діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю "Лужанський спиртовий завод" при перевезені вантажу кукурудза. За результатами перевірки встановлено перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу на одиночну вісь 12,29 т, що на 6,86 % перевищує нормативно визначені 11,50 т та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезені вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень. Відповідач зазначив, що результати вимірювання в межах габаритно-вагового контролю є достовірними, а габаритно-ваговий контроль проводився із використанням належних вимірювальних приладів. З вказаних підстав відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження по справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Разом з позовом до суду надійшла від позивача заява про забезпечення позову. Ухвалою суду від 25.08.2022 р. у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

18.11.2022 р. до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі постанови №341040 від 10.08.2022 р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лужанський спиртовий завод" на користь держави штрафу.

Ухвалою суду від 18.11.2022 р. заяву про забезпечення адміністративного позову задоволено повністю. Зупинено стягнення на підставі постанови №341040 від 10.08.2022 р. відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Лужанський спиртовий завод на користь держави штрафу, до набрання судовим рішенням у адміністративній справі №600/2950/22-а законної сили.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

11.11.2021 р. між ТОВ «СВІТ ТРАНСЛАЙН» та ТОВ «Лужанський спиртовий завод» (наймач) укладено договір найму (оренди) транспортного засобу DAF, модель XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп самоскид ВЕNALU державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Передання автомобіля позивачу підтверджується актом приймання-передачі від 11.11.2021 р. №1111/21.(а.с. 19-21).

В матеріалах справи наявне направлення відповідача на рейдову перевірку №015246 від 25.07.2022 р., де вказано ділянку дороги для проведення перевірки -А/Д Н-10, 215 км + 950 м та вказано період проведення перевірки з 25.07.2022 р. по 31.07.2022 року. (а.с. 56).

26.07.2022 р. відповідачем складено акт №340032 проведення перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому зафіксовано перевезення, транспортним засобом DAF, модель XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що використовується у господарській діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю "Лужанський спиртовий завод" подільного вантажу кукурудза, з перевищенням вагових норм на одиночну вісь 12,29 т, що на 0,79 т більше дозволеного або 6,86%. (а.с. 57).

26.07.2022 р. відповідачем складено акт про перевищення транспортним засобом DAF, модель XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , нормативно вагових параметрів. В акті вказано, що позивач перевозив кукурудзу, повна нормативно допустима маса автомобіля складає 40 т, фактична 39,19 тонн. Осьове навантаження зазначено: на 1 вісь при нормативно допустимому: 11,5 фактично 7,27; 11,5 фактично 12,29. (а.с. 24, 58).

Згідно довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 26.07.2022 та талоном зважування, було встановлено, що повна маса транспортного засобу DAF, модель XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 39,19 тонн, а навантаження на осях: 1) 7,27 т., 2) 12,29 т., 3) 5,91 т., 4) 6,8 т., 5) 6,92 т. (а.с. 23, 59-60).

29.07.2022 р. відповідачем складено та надіслано позивачу повідомлення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 10.08.2022 року. (а.с. 61-62).

10.08.2022 р. відповідачем винесена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №341040 відносно позивача про стягнення штрафу у розмірі 8500 грн за порушення Закону України Про автомобільний транспорт (а.с. 63).

Матеріали справи містять товарно-транспортну накладну №2 від 26.04.2022 р. виписану на замовника - Товариства з обмеженою відповідальністю Лужанський спиртовий завод, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу DAF, модель XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та посвідчення водія ОСОБА_1 (а.с. 16-18, 61-62).

Також матеріали справи містять свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П/160/Ч від 20.12.2021 р. ваги автомобільної для зважування ДТЗ у русі 20ВА-Д-2-1 Зав.№2054, клас точності ІІІ, чинного до 20.12.2022 року. На вказану вимірювальну техніку в матеріалах справи міститься декларація відповідності №2054. (в.с. 67-68).

До матеріалів справи також додано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №0433 від 31.03.2022 р., чинне до 31.03.2023 р., на вагу автомобільну зав.№ 223 з середнім класом точності. (а.с. 31).

Мотивувальна частина

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

Згідно з ст. 3 Закону №2344-ІІІ вказаний Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до ч. 4 ст.6 Закону №2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Постанова №103).

Відповідно до пункту 1 Постанови №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пп. 1 п. 4 Постанови №103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті.

За змістом п. 8 Постанови №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з ч.11 ст. 6 Закону №2344 передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі Порядок №1567) в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин).

Так, згідно з абз. 1 п. 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється наявність, визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з абз. 14 ст. 60 Закону №2344-ІІІ передбачено, що за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу до автомобільних перевізників застосовується штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За правилами ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (далі - Правила №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пп.Б та пп.В п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують максимальне значення для автомобільних доріг державного значення: Б) фактичної маси для двовісного автомобіля (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 тонн; В) навантаження на вісь: на одинарну вісь - 11,5 тонн; на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр - 11,5 тонн, від 1 до 1,3 метра 16 тонн, від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах - 18 тонн, від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 19 тонн, від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни - 23 тонн, від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів - 20 тонн; на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше 21 тонн, понад 1,3 до 1,4 метра - 24 тонн.

Пунктом 4 Правил №30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27 червня 2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Відповідно до п.2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з п. 3 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до п. 18 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Згідно з п. 20 та п. 21 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Разом із тим, відповідно до пп. 3 п. 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що державному контролю підлягають транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Такий контроль здійснюють уповноважені органи шляхом проведення перевірок, зокрема, й рейдових.

Під час проведення рейдової перевірки здійснюється державний контроль, зокрема, за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

За порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільні перевізники - суб`єкти господарювання несуть встановлену законодавством відповідальність.

В ході судового розгляду встановлено, що позивач здійснював перевезення вантажу - кукурудза великоваговим транспортним засобом DAF, модель XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , загальна маса якого становила 39,19 тонн, а навантаження на осях: 1) 7,27 т., 2) 12,29 т., 3) 5,91 т., 4) 6,8 т., 5) 6,92 т. Отже, на вказаному транспортному засобі зафіксовано перевищенням вагових норм на одиночну вісь 12,29 т., при нормативі 11,5 т., що на 0,79 т. більше дозволеного або у відсотковому співвідношенні перевищення параметрів над нормативом становить - 6,86%, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами та талоном зважування від 26.07.2022 року.

Доводи позивача, що ним перевозився сипучий вантаж (кукурудза), який є рухомим під час руху автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, є безпідставними, оскільки переміщення ватажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

При цьому, суд зазначає, що законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2 %, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й подільного, який під час транспортування здатний зсуватися (перемішуватися).

Завантажуючи вантажний автомобіль, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним тощо.

Згідно приписів п. 2.3 ПДР водій зобов`язаний контролювати навантаження транспортного засобу та здійснювати контроль переміщення вантажу (в тому числі технічними засобами) під час руху транспортного засобу.

Відповідно до пунктів 8.14 - 8.15 глави 8 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 (далі Правила №363), завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.

Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно з п. 12.1 глави 12 Правил №363 передбачено, що при транспортуванні вантажів необхідно дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Разом з тим, п. 22.5 Правил дорожнього руху України не визначено особливостей при встановлені вагових обмежень для навантаження на вісь транспортного засобу, в залежності від виду вантажу (сипучий, неподільний тощо).

Відповідно до п. 12.5 глави 12 Правил №363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 8.20 глави 8 Правил №363 визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу автомобільним транспортом зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Наведеними вище нормативними актами не передбачено можливості звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу у вантажному відсіку автомобіля.

При цьому, жодні виключення з правил дорожнього руху України щодо правильності розміщення та кріплення вантажу при перевезенні подільних (в тому числі сипучих) вантажів чинним законодавство не передбачено.

Крім того, слід врахувати й те, що оскільки автомобіль на вагу заїжджає повільно, зі швидкістю не більше 5-6 км на годину, то така швидкість руху не може призвести до значного зміщення вантажу (особливо сипучого).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі №803/1540/16.

Отже, позивачем вчинено порушення Закону України "Про автомобільні дороги", оскільки маса навантаження перевищує норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, що, в свою черг, дозволяється лише за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів позивач під час перевірки не надав.

Стаття 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" не містить ніяких застережень стосовно виду вантажу - подільного або неподільного, який перевозиться. Також санкція статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачає відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.

Діюче законодавство України чітко визначає підстави для відповідальності автомобільного перевізника, як то порушення законодавства про автомобільний транспорт. Отже, відсутність у водія при перевезенні вантажів передбачених законодавством документів становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф.

Обставини можливого зміщення вантажу, що перевозився позивачем, є об`єктивною стороною вчиненого позивачем правопорушення, втім ці обставини не спростовують та не можуть спростовувати самого факту його вчинення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 01.07.2020 року у справі №803/50/17 (адміністративне провадження №К/9901/22356/18).

Щодо доводів позивача про відсутність методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, то суд зазначає наступне.

В розумінні пп. 2 п. 2 Порядку №879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 19 Порядку №879, у редакції чинній на час прийняття такого Порядку, встановлювалося, що регламент проведення вимірювання і зважування та технічні параметри вимірювального і зважувального обладнання визначаються Укравтодором згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року №385 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 і від 27 червня 2007 року №879" пункт 19 Порядку №879 викладено в такій редакції: "Під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансінспекція або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку". При цьому змін до підпункту 2 пункту 2 Порядку №879 внесено не було.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671 "Про внесення змін до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні" виключено пункт 19 Порядку №879.

З огляду на виключення п. 19 Порядку №879 наявність у терміні "вимірювання" посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не може розцінюватися як наявність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, тому суд вважає, що відповідачем правомірно проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача та складено відповідні довідку та розрахунок.

Окрім того, відсутність методики не є підставою для невнесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, не свідчить про те, що процедура зважування відбулась з порушенням норм чинного законодавства, або у зв`язку із відсутністю методики були спотворені дані зважування.

Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом у постановах від 02 серпня 2018 року у справі №820/1420/17, від 21 вересня 2018 року у справі №804/5296/17, від 03 липня 2019 року у справі №819/1381/16.

Щодо доводів позивача про те, що результати вимірювання в межах габаритно-вагового контролю є достовірними, а габаритно-ваговий контроль проводився із використанням належних вимірювальних приладів, суд зазначає наступне.

Матеріали справи містять свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П/160/Ч від 20.12.2021 р. ваги автомобільної для зважування ДТЗ у русі 20ВА-Д-2-1 Зав.№2054, клас точності ІІІ, чинного до 20.12.2022 року. На вказану вимірювальну техніку в матеріалах справи міститься декларація відповідності №2054.

Згідно наявного в матеріалах справи талону зважування транспортного засобу позивач вказано ваги №2054, а тому суд дійшов висновку, що зважування транспортного засобу проведено належними вимірювальними приладами, що підтверджується матеріалами справи. При, цьому суд вважає безпідставним посилання позивача на свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №0433 від 31.03.2022 р., отримане на вагу автомобільну зав.№ 223 з середнім класом точності, оскільки зважування транспортного засобу DAF, модель XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 проведено вагами Зав.№2054.

Таким чином, судом встановлено правомірність застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених абз. 14 ст. 60 Закону №2344-ІІІ.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем доведено правомірність постанови від 10.08.2022 року №341040 про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю Лужанський спиртовий завод адміністративно-господарського штрафу в розмірі 8500 гривень. Позивачем не доведено суду обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги.

У зв`язку із зазначеним, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати

У відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки відповідач не поніс таких витрат, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат на його користь.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити у задоволені адміністративного позову.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Лужанський спиртовий завод" (вул. Центральна, 53, смт. Лужани, Чернівецький район, Чернівецька область, 59342, );

відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з питань безпеки на транспорті (вул. Руська, 248-У, м. Чернівці, 58023, ).

Суддя Т.М. Брезіна