Справа № 620/674/23
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року Чернігів Справа № 620/674/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Поліщук Л.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Чернігівській області), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо не врахування для обчислення пенсії позивача з дати призначення пенсії, доходу за період з 1986 року по 1990 рік згідно довідки про суму заробітної плати від 20.10.2021 № 12/04-02/5697, виданої відділом по справам архівів (муніципальний архів) адміністрації міста Новий Уренгой Російської Федерації; архівної довідки від 20.10.2021 № 12/04-02/5698, яка видана адміністрацією міста Новий Уренгой, відділом по справам архівів (муніципальний архів) Російської Федерації; архівної довідки від 20.10.2021 № 12/04-02/5696, яка видана адміністрацією міста Новий Уренгой, відділом по справам архівів (муніципальний архів) Російської Федерації;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області врахувати для обчислення пенсії позивачу з дати призначення пенсії заробітну плату за період з 1986 року по 1990 рік згідно довідки про суму заробітної плати від 20.10.2021 № 12/04-02/5697, виданої відділом по справам архівів (муніципальний архів) адміністрації міста Новий Уренгой Російської Федерації; архівної довідки від 20.10.2021 № 12/04-02/5698, яка видана адміністрацією міста Новий Уренгой, відділом по справам архівів (муніципальний архів) Російської Федерації; архівної довідки від 20.10.2021 № 12/04-02/5696, яка видана адміністрацією міста Новий Уренгой, відділом по справам архівів (муніципальний архів) Російської Федерації.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що дії пенсійного органу щодо неврахування означених вище довідок про заробітну плату для обчислення розміру пенсії позивачу при її призначенні є протиправними та такими, що порушують його права на отримання пенсійної виплати у належному розмірі. Представником позивача зазначено, що період роботи останнього, що відображено у спірних довідках підтверджується даними Трудової книжки, що є основним документом, який підтверджує стаж роботи.

У відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити, оскільки 11.06.2022 Російська Федерація вийшла в односторонньому порядку із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Крім того, позивач із заявою про призначення пенсії звернувся після повномаштабного вторгнення російської федерації на територію України. Органами Пенсійного фонду України не здійснюється будь-яке листування, що стосується співробітництва з підприємствами та установами росії. А отже, ГУ ПФУ в Чернігівській області не має можливості перевірити інформацію, зазначену у довідці. Зауважує, що архівні довідки № 12/04-02/5698 та № 12/04-02/5696 не містять відомостей про заробітну плату позивача, а стосуються періоду його роботи на підприємствах російської федерації та їх перейменування. При цьому, страховий стаж згідно останньої архівної довідки враховано при обчисленні пенсії позивача.

Ухвалою суду від 26.01.2023 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

13.04.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення йому пенсії за віком (а.с. 84-85). Разом із заявою позивачем було надано перелік документів, зокрема:

Архівну довідку від 20.10.2021 № 12/04-02/5697, видану відділом у справах архівів (муніципальний архів) адміністрації міста Новий Уренгой, в якій зазначено дані про заробітну плату позивача за період його роботи в Українській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння об`єднання «Запукргеологія» з 1986 року по 1990 рік. Вказана довідка видана на підставі особистих картках форми Т-2, особистих рахунків по нарахуванню заробітної плати (а.с. 34);

Архівну довідку від 20.10.2021 № 12/04-02/5696, видану відділом у справах архівів (муніципальний архів) адміністрації міста Новий Уренгой, про те, що позивач працював: з 17.07.1985-30.04.1987 в Українській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння об`єднання «Запукргеологія»; з 01.05.1987-26.06.1990 на Новоуренгойському автотранспортному підприємстві об`єднання «ЗапУкргеологія» (а.с. 35);

Архівну довідку від 20.10.2021 № 12/04-02/5698, видану відділом у справах архівів (муніципальний архів) адміністрації міста Новий Уренгой, яка відображає інформацію щодо створення, реорганізації та ліквідації Української нафтогазорозвідувальної експедиції глибокого буріння об`єднання «Запукргеологія», Новоуренгойського автотранспортного підприємства об`єднання «ЗапУкргеологія» (а.с. 36).

З 31.01.2022 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується випискою з пенсійної справи позивача (а.с. 88-95).

02.05.2022 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про допризначення пенсії у зв`язку з поданням додаткових документів (довідки про заробітну плату за 5 років) (а.с. 96-98).

Листом від 14.11.2022 відповідач повідомив позивача про те, що рішення про призначення йому пенсії за віком відповідно до заяви від 13.04.2022 приймалося за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів спеціалістами іншої області. При призначенні пенсії була врахована заробітна плата за період роботи з лютого 1986 року по травень 1990 року відповідно до довідки від 20.10.2021 № 12/04-02/5697. Взяти до уваги зазначену довідку про заробітну плату не має можливості, оскільки вона не підтверджена первинними документами. У вересні 2022 року електронну справу позивача переглянуто та приведено у відповідність з 31.01.2022. Зазначено, що зробити запит щодо перевірки обґрунтованості та достовірності видачі зазначеної вище довідки не має можливості, так як АТ «Укрпошта» з 24.02.2022 тимчасово припинила приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до російської федерації (а.с. 54-55).

Не погодившись із вказаним та вважаючи дії відповідача щодо відмови у врахуванні при обчисленні пенсії спірної довідки про заробітну плату протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначають положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058).

Право на отримання пенсій мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж (пункт 1 частини першої статті 8 Закону № 1058).

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, у спірний період лютого 1986 року травень 1990 року, нормами чинного на той час законодавства було передбачено наступне.

Право на державну пенсію мають працівники та службовці (підпункт «а» частини першої статті 1 Закону СРСР «Про державні пенсії» від 14.07.1956).

Право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених Законом, зокрема особи, які працюють на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності і господарювання, або на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків у Пенсійний фонд СРСР (підпункт «а» частини першої статті 3 Закон СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» від 15.05.1990 № 1480-І).

Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або у разі відсутності після 1 липня 2000 року 60 місяців страхового стажу, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно з частинами першою-третьою статті 44 Закону № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (пункт 1 частини першої статті 45 Закону № 1058).

Пунктом 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з пунктом 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж. За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 у справі № 341/1132/17 обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Судом встановлено, що у період з лютого 1986 по травень 1990 року позивач працював на в Українській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння об`єднання «Запукргеологія» та на Новоуренгойському автотранспортному підприємстві об`єднання «ЗапУкргеологія», що підтверджується записами Трудової книжки від 18.07.1979 НОМЕР_1 (а.с. 37-46) та Архівною довідкою від 20.10.2021 № 12/04-02/5696.

Матеріали справи (а.с. 54-55) свідчать, що з 31.01.2022 позивачу була призначена пенсія за віком, а при обчисленні її розміру, зокрема була врахована ОСОБА_2 довідка від 20.10.2021 № 12/04-02/5697. Однак, у вересні 2022 року при перегляді електронної пенсійної справи позивача ГУ ПФУ в Чернігівській області дійшло висновку про неможливість врахування вказаної довідки, оскільки вона не підтверджена первинними документами, а також у зв`язку з неможливістю пенсійного органу зробити відповідний запит до установи, що розташована на території російської федерації.

Суд вважає вказані доводи відповідача безпідставними, оскільки надана позивачем довідка містить посилання на розрахункові відомості та первинні документи, на підставі яких вона видана. Крім того, зазначена архівна довідка завірена печаткою відділу у справах архівів (муніципальний архів) адміністрації міста Новий Уренгой, містить дані про фактичну суму заробітної плати позивача за період його роботи в Українській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння об`єднання «Запукргеологія» та на Новоуренгойському автотранспортному підприємстві об`єднання «ЗапУкргеологія» з лютого 1986 по травень 1990 року.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17.

Крім того, суд зауважує, що в даному випадку дані, які містяться в Архівній довідці про заробітну плату від 20.10.2021 № 12/04-02/5697, в повній мірі узгоджуються із записами Трудової книжки позивача від 18.07.1979 НОМЕР_1 (а.с. 37-46) та Архівною довідкою від 20.10.2021 № 12/04-02/5696.

Суд звертає увагу, що факт роботи позивача в Українській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння об`єднання «Запукргеологія» та на Новоуренгойському автотранспортному підприємстві об`єднання «ЗапУкргеологія» з лютого 1986 по травень 1990 року відповідачем не спростовується, вказаний період роботи пенсійним органом враховано ОСОБА_1 до страхового стажу, як на момент призначення пенсії, так і на момент перегляду підстав її обчислення ГУ ПФУ в Чернігівській області (а.с. 77-78, 103).

У постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що « перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії».

Суд акцентує увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії та частин першої, третьої статті 46 Конституції України працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з повномаштабним вторгненням 24.02.2022 Російської Федерації на територію України та військовою агресією першої по відношенню до громадян України - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави видачі довідок про заробітну плату установами, що розташовані на території Російської Федерації та неможливості проведення перевірки відповідності змісту довідок про заробітну плату для обчислення пенсії первинними документами, оскільки такі документи знаходятся на території держави-терориста, порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на території російської федерації не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного права на пенсійне забезпечення.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.08.2018 у справі № 175/4336/16-а.

З огляду на вказане, суд відхиляє посилання відповідача на неможливість врахування Архівної довідки від 20.10.2021 № 12/04-02/5697 зважаючи на неможливість здійснити перевірку первинних документів, оскільки організація, яка її видала, знаходиться на території російської федерації.

Таким чином, суд дійшов висновку, що має місце порушення прав позивача, яке відбулося внаслідок протиправних дій відповідача щодо перерахунку розміру його пенсії з моменту її призначення з 31.01.2022, без урахування Архівної довідки про заробітну плату від 20.10.2021 № 12/04-02/5697, у зв`язку з чим позовні вимоги у вказаній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій та зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області врахувати для обчислення пенсії позивачу заробітну плату згідно з Архівними довідками від 20.10.2021 № 12/04-02/5698 та № 12/04-02/5696, суд зауважує, що їх зміст не містить даних про заробітну плату позивача, а матеріали справи (а.с. 77-78, 103) свідчать, що вони враховані пенсійним органом як на момент призначення пенсії, так і на момент перегляду підстав її обчислення.

Так як судовому захисту підлягає лише порушене право, вказана позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки направлена на захист не порушеного права, що суперечить статті 5 КАС України.

Пунктом 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

Зважаючи на вказане та з огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом: визнання протиправними дій відповідача щодо перерахунку розміру пенсії позивача з моменту її призначення з 31.01.2022, без урахування Архівної довідки про заробітну плату від 20.10.2021 № 12/04-02/5697; зобов`язання відповідача з 31.01.2022 здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з врахуванням Архівної довідки про заробітну плату від 20.10.2021 № 12/04-02/5697 та враховуючи раніше виплачені суми.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Також, за змістом частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору.

Відповідач у поданому до суду відзиві зазначає, що перелік наданих адвокатом послуг є неконкретизованим, а сума заявлених витрат є необґрунтованою.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а саме суми 15 000,00 грн, до суду надано копії: Договору про надання правничої (правової) допомоги від 09.12.2022 (далі Договір), укладеного між позивачем (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Гринь та партнери» і пунктом 4.3 якого передбачено, що за надання правничої (правової) допомоги Клієнт сплачує АК «Гринь та партнери» гонорар у фіксованій сумі 15000,00 грн; Звіт про виконані роботи від 18.01.2023, Ордер від 18.01.2023 серії СВ № 1037634 (а.с. 56-65).

Дослідивши зміст вказаних документів, надаючи оцінки доводам відповідача та запереченням проти відшкодування судових витрат у цій справі, визначаючись щодо співмірності та обґрунтованості заявлених до відшкодування на користь позивача судових витрат, суд зазначає наступне.

Зібрання доказів у даній справі, необхідних для подання до суду на виконання вимог Кодексу адміністративного судочинства України, дійсно потребувало часу для їх технічного відтворення, проте не є таким, що зумовлювало складність доказування та потребувало зусиль для відшукання джерел їх отримання.

Предмет позову не є неординарним. При відкритті провадження у справі дану справу було класифіковано як справу незначної складності. Розгляд справи було призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тобто без проведення судового засідання.

Отже, даний спір не потребував значних затрат часу, а підготовка цієї справи до розгляду у суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката.

Частина друга статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Тому, визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності) та розумності розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Верховний Суд неодноразово зауважував, зокрема, у постановах від 14.07.2021 у справі № 808/1849/18, від 08.12.2022 у справі № 824/45/22, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 Верховний Суд зазначив, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, проте при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З огляду на вказане, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду даної справи у розмірі 15 000,00 грн не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження складності справи та, відповідно, із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленою, суд вважає, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 4 000,00 грн.

Платіжним документом від 18.01.2023 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1073,60 грн (а.с. 25).

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у розмірі: витрати на професійну правничу допомогу 4000,00 грн, судовий збір 1000,00 грн.

Керуючись статтями 5, 9, 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 з моменту її призначення з 31.01.2022, без урахування Архівної довідки про заробітну плату від 20.10.2021 № 12/04-02/5697, виданої відділом у справах архівів (муніципальний архів) адміністрації міста Новий Уренгой, в якій зазначено дані про заробітну плату позивача за період його роботи в Українській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння об`єднання «Запукргеологія».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 31.01.2022 здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням Архівної довідки про заробітну плату від 20.10.2021 № 12/04-02/5697, виданої відділом у справах архівів (муніципальний архів) адміністрації міста Новий Уренгой, та враховуючи раніше виплачені суми.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, .

Повний текст судового рішення складено 27 березня 2023 року.

Суддя Л.О. Поліщук