Справа № 620/3830/22
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3830/22 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу державної установа "Чернігівський Слідчий ізолятор" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державної установи "Чернігівський Слідчий ізолятор" про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» (далі - ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», відповідач) про скасування наказу відповідача від 09.03.2022 № 91/ОД-22 в частині накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України на прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор»; скасування наказу відповідача від 10.03.2022 № 35/ ОС-22 в частині звільнення позивача зі служби за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію"; поновлення позивача на посаді інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор»; стягнення з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 11.03.2022 до дня поновлення на посаді.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року позов було задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції помилково кваліфікував дії відповідача щодо неподання відзиву без поважних причин як визнання позову, оскільки ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідач не отримував, відомостей в реєстрі по справі не було, про що надає відповідні докази.

Крім того, апелянт зазначає, що під час проведення службового розслідування відповідачем по справі було дотримано всіх необхідних процедур, встановлено всі можливі докази, з`ясовані всі обставини та вивчені всі дійсні причини та умови вчиненого позивачкою дисциплінарного проступку. Вказане підтверджується висновком службового розслідування та доданими до нього документами.

Також, зазначає про те, що судом в порушення п.3 ч.1 ст.244 КАС України застосований неналежний законодавчий акт, оскільки дія дисциплінарного статуту Національної поліції України, не поширюється на осіб рядового та начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, в той час коли є діючий Статут органів внутрішніх справ України, який регулює відповідні правовідносини.

Апеляційним судом розглянуто справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для його скасування з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.03.2022 за матеріалами службового розслідування, з приводу порушення службової дисципліни (неприбуття на службу) прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшим інспектором 2 категорії відділу режиму і охорони державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» відповідачем складено Висновок, в якому встановлено, що після оголошення на території України правового режиму воєнного стану, зважаючи на негайну необхідність забезпечення належного режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», згідно наказу від 24.02.2022 №87/ОД-22 «Про посилення складу оперативних груп та чергових змін в державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» з 24.02.2022 в установі запроваджено режим особливих умов і, відповідно, посилений варіант несення служби та особовий склад установи переведений на казармене положення. Вказане передбачає розміщення особового складу у розташуванні установи для цілодобового несення служби з набуттям права на отримання харчування, заборонено будь-які виходи за межі розташування особового складу установи, збільшення кількості персоналу на постах, посилення пропускного режиму, проведення заходів для підвищення пильності персоналу СІЗО. Так, в установі були забезпечені належні умови для цілодобового перебування особового складу у посиленому варіанті несення служби, у тому числі забезпечувалося харчування особового складу, але ОСОБА_1 з 24.02.2022 по теперішній час до місця проходження служби не прибула та не приступила до виконання службових обов`язків.

09.03.2022 відповідачем видано наказ № 91/ОД-22, яким за грубе порушення службової дисципліни (допущення прогулів з 24.02.2022 по 09.03.2022), порушення вимог посадової інструкції, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, частини 1 статті 16 і частини 2 статті 21 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», Присяги працівника Державної кримінально-виконавчої служби України та Кодексу професійної етики персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.

10.03.2022 наказом відповідача № 35/С-22 звільнено позивача зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх в України).

Вважаючи оскаржувані накази протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що службове розслідування відносно позивача проведено не повно та не об`єктивно, без з`ясування всіх обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку, без встановлення дійсних причин і умов його вчинення. Не в повній мірі враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, відсутність негативних наслідків, особу позивача, попередню поведінку позивача та її ставлення до служби.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року №2713-ІV(далі - Закон №2713-ІV).

Пунктом 5 ч.2ст. 13 Закону №2713-ІV встановлено, що порядок призначення і звільнення з посад, права, обов`язки та умови служби працівників підприємств установ виконання покарань, які мають спеціальні звання рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, визначаються відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 14 Закону №2713-IV, до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу, спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Згідно частини другої статті 21 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» законні вимоги та розпорядження посадових і службових осіб Державної кримінально-виконавчої служби України є обов`язковими для виконання. Невиконання законних вимог і розпоряджень цих осіб та втручання в їх діяльність тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частиною п`ятою статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VІІІ (далі - Закон №580-VІІІ), у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

В силу п. 6 ч.1 ст. 77 Закону №580-VІІІ, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного, відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України № 3460-IV від 22.02.2006 (далі Дисциплінарний статут). Дія цього Статуту поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Так, статтею 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

В силу статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Підстави для призначення, процедуру та мету проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - ДКВС України); порядок документування й оформлення результатів службових розслідувань, прийняття за ними рішення та їх виконання; компетенцію структурних підрозділів апарату Міністерства юстиції України, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі - органи), воєнізованих формувань, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, уповноважених органів з питань пробації, навчальних закладів, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ та організацій, створених для забезпечення виконання завдань ДКВС України (далі - установи), під час проведення службових розслідувань; права та обов`язки посадових осіб органів і установ під час проведення службових розслідувань визначає Порядок проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 № 356/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.03.2015 за № 295/26740 (далі Порядок проведення службових розслідувань).

Згідно пунктів 1, 5, 6 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс. Підстави для призначення службового розслідування можуть міститися у службових документах осіб рядового і начальницького складу, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих посадовими особами органів і установ в установленому законодавством України порядку. Підставою для проведення службового розслідування є належним чином оформлений письмовий наказ уповноваженого на те начальника.

Як вбачається з матеріалів справи, начальнику Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» полковнику внутрішньої служби Дрозду І.В. 24.02.2022, 25.02.2022, 01.03.2022 та 05.03.2022 від інспектора відділу режиму і охорони установи капітана внутрішньої служби Ляховця М.М., від заступника чергового помічника начальника установи капітана внутрішньої служби Скалозуба Ю.О., від чергового помічника начальника установи капітана внутрішньої служби Каплистого М.М. надійшли рапорти щодо відсутності на службі прапорщика внутрішньої служби Добровської Н.В.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», наказу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 23.02.2022 № 44/ОД-22 «Щодо запровадження режиму особливих умов в установах виконання покарань Житомирської, Київської, Кіровоградської, Миколаївської, Одеської, Херсонської, Черкаської та Чернігівської областей, Департаменту з питань виконання покарань», наказу державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» від 24.02.2022 № 87/ОД-22 «Про посилення складу оперативних груп та чергових змін в державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» з 24.02.2022 в установі запроваджено режим особливих умов і відповідно посилений варіант несення служби та весь особовий склад установи переведений на казармене положення.

Вказане передбачає розміщення особового складу у розташуванні установи для цілодобового перебування та несення служби з набуттям права на отримання харчування, заборонені будь які виходи особового складу установи за межі розташування, збільшення кількості персоналу на постах, посилення пропускного режиму, проведення заходів для підвищення пильності персоналу СІЗО.

Так, відповідач стверджує про те, що в установі були забезпечені належні умови для цілодобового перебування особового складу у посиленому варіанті несення служби, у тому числі забезпечувалося харчування особового складу.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 13.12.2019 № 73/5-ДСК «Про затвердження Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України» та з метою належної організації несення служби особовим складом чергової зміни, на кожний календарний місяць розробляється та затверджується начальником державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» персональна розстановка персоналу чергової зміни, згідно якої розробляються накази про забезпечення охорони та нагляду за ув`язненими (засудженими) на добу. Так, згідно персональної розстановки особового складу зміни № 3 на пости для охорони слідчого ізолятора на період з 01.02.2022 по 28.02.2022, затвердженої виконуючим обов`язки начальника установи 31.01.2022 та персональної розстановки особового складу зміни №3 на пости для охорони слідчого ізолятора на період з 01.03.2022 по 31.03.2022, затвердженої начальником установи 28.02.2022 були розроблені та затверджені накази про забезпечення охорони та нагляду за ув`язненими (засудженими) на добу у лютому і березні 2022 та доведені до відома особового складу чергової зміни установи.

Згідно наказів від 25.02.2022 № 52/ДСК-22, від 01.03.2022 № 56/ДСК-22, від 05.03.2022 № 58/ДСК-22 державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» про забезпечення охорони та нагляду за ув`язненими (засудженими) на добу у лютому та березні місяці 2022, молодший інспектор 2 категорії відділу режиму і охорони установи прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_1 25 лютого, 01 березня та 05 березня 2022 року була призначена до складу чергової зміни на добове чергування по здійсненню охорони та нагляду за ув`язненими (засудженими). Однак вищевказаний співробітник без поважних причин на службу не прибула та відповідно не приступила до виконання своїх посадових обов`язків, про що були складені відповідні акти.

25.02.2022 після невиходу на добове чергування позивача, заступник чергового помічника начальника установи капітан внутрішньої служби ОСОБА_2 зателефонував позивачу щоб з`ясувати причину відсутності на службі, але телефонний зв`язок був відсутній і всі подальші спроби зв`язатись були марні.

01.03.2022, після чергового невиходу на службу прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 черговий помічник начальника установи капітан внутрішньої служби ОСОБА_3 зателефонував їй щоб з`ясувати причину відсутності на службі, на що даний співробітник повідомила, що знаходиться в м.Чернігові «на Подусовке на дачі» та в категоричній формі повідомила, що до місця проходження служби не прибуде та не збирається приступати до виконання службових обов`язків, бо вона має дітей і не може лишити їх, так як вони їй важливіші ніж робота. В свою чергу капітан внутрішньої служби ОСОБА_3 пояснив, що невихід на службу буде рахуватись прогулами за які передбачена дисциплінарна відповідальність аж до звільнення зі служби. На що, позивачка повідомила, що на даний час діти їй важливіші ніж проходження служби в установі. В результаті розмови, позивачка намірів щодо прибуття до місця проходження служби до закінчення бойових дій не виявляла та її подальше проходження служби в установі її не цікавило. Про результати даної розмови рапортом від 01.03.2022 було повідомлено начальника установи.

05.03.2022 після чергового невиходу на службу позивачки, з метою продовження спроб виклику її до місця проходження служби ОСОБА_3 знову їй зателефонував, але зв`язок був відсутній.

Отже, прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_1 з 24.02.2022 по теперішній час (дата висновку - 09.03.2022) до місця проходження служби так і не прибула і, відповідно, не приступила до виконання службових обов`язків.

Колегія суддів зауважує, що будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам відсутності позивача на службі позивачем не наведено, а судом під час розгляду справи таких обставин не встановлено.

При цьому, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції вищевказаних обставин справи встановлено не було, що мало наслідком помилковий висновок суду про те, що службове розслідування відносно позивача проведено не повно та не об`єктивно, без з`ясування всіх обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку, без встановлення дійсних причин і умов його вчинення. Не в повній мірі враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, відсутність негативних наслідків, особу позивача, попередню поведінку позивача та її ставлення до служби.

Вищевказаний висновок суду першої інстанції повністю спростовується матеріалами справи. Крім того, посилання суду першої інстанції на те, що відповідачем не дотримано процедуру службового розслідування, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки Комісією вживались заходи щодо запрошення до установи прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 для надання пояснень щодо відсутності її на службі але телефонний зв`язок був відсутній і всі спроби зв`язатись були марні, про що складено відповідний акт.

Щодо обрання крайнього заходу відповідальності - звільнення зі служби, то колегія суддів зауважує, що відповідачем обґрунтовано прийнято до уваги обтяжуючі обставини за яких позивачем було вчинено дисциплінарний проступок, а саме у період дії правового режиму воєнного стану в Україні, режиму особливих умов, посиленого варіанту несення служби та перебування на казарменому положенні особового складу державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор», та з урахуванням усіх існуючих обставин прийнято законне рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення службової дисципліни, вимог посадової інструкції, дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ч.1 ст.16, ч.2 ст.21 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», Присяги працівника Державної кримінально-виконавчої служби України та Кодексу професійної етики персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Наведене у сукупності свідчить, що позивача правомірно звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, у зв`язку з чим позовні вимоги про скасування наказу відповідача від 09.03.2022 № 91/ОД-22 в частині накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України на прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор»; скасування наказу відповідача від 10.03.2022 № 35/ ОС-22 в частині звільнення позивача зі служби за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" задоволенню не підлягають.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» та стягнення середнього заробітку є похідними від вимоги про скасування наказу про звільнення зі служби, відтак підстави для задоволення таких позовних вимог відсутні.

За наведених обставин колегія суддів зауважує, що доводи апелянта знайшли своє підтвердження в ході перегляду оскаржуваного рішення, з огляду на що останнє підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державної установи "Чернігівський Слідчий ізолятор" задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року скасувати, та прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до державної установи "Чернігівський Слідчий ізолятор" про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко