Справа № 140/3752/22
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/3752/22 пров. № А/857/18/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінди О.В., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Гранат В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року (головуючий суддя Денисюк Р.С., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.06.2022, яке набрало законної сили, у даній справі позов задоволено повністю:

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ.

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 з 09 листопада 2021 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік);

стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн.

25.11.2022 ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем щодо виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі № 140/3752/22, у порядку статті 383 КАС України, в якій просить визнати протиправними дії, вчинені ГУ ПФУ у Волинській області на виконання рішення суду у даній справі та зобов`язати відповідача вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону під час виконання судового рішення, а саме: починаючи з 09.11.2021 і до зміни законодавства або зміни правового статусу здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні Волинського окружного адміністративного суду по справі №140/3752/22.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року у задоволенні заяви відмовлено

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку, тому просить скасувати таку та ухвалити нове судове рішення - про задоволення заяви в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що позивачем не надано суду доказів, що державним виконавцем використано всі передбачені чинним законодавством засоби щодо належного та повного виконання судового рішення, а відтак, звернення із заявою в порядку ст. 383 КАС України до суду є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду у порядку Закону України «Про виконавче провадження» першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця.

07 червня 2022 року Волинський окружним адміністративним судом розглянуто адміністративну справу № 140/3752/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій та прийнято рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю.

Вказане рішення суду не було оскаржено в апеляційному порядку та набрало законної сили 08.07.2022.

Виконавчий лист видано позивачу 08 липня 2022 року, який пред`явлений до виконання 19 липня 2022 року та який на даний час перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Зазначеним відділом відповідно до постанови від 02.08.2022 відкрито виконавче провадження. Вказана постанова цього ж дня була направлена відповідачу, в якій боржнику був встановлений строк виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Відповідно до інформації про дане виконавче провадження з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження додатково на даний час винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та постанову про стягнення виконавчого збору.

Тобто, виконавче провадження з примусового виконання рішення суду у даній справі розпочато більше чотирьох місяців тому і триває по теперішній час, однак право позивача на отримання підвищення до пенсії, з моменту набрання рішенням суду законної сили так і не поновлено.

Позивач, в свою чергу 19 липня 2022 року направила відповідачу заяву з належним чином завіреною копією рішення, в якій просила виконати рішення суду.

Однак, отримавши поточні пенсійні виплати позивач з`ясувала, що підвищення до поточної пенсії на виконання рішення суду їй не нараховано і не виплачено.

У відповіді від 05.08.2022 та від 04.11.2022 на звернення позивача про проведення перерахунку її пенсії відповідно до судового рішення відповідач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року у справі № 140/3752/22, проведено перерахунок позивачу пенсії за період з 09.11.2021 лише по 07.07.2022 та нараховано доплату в сумі 36134,49 грн., яка буде виплачена в порядку черговості за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Крім того у відповіді зазначено, що рішення суду у яких відсутня кінцева дата виконуються Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області до дня набрання рішенням законної сили, що свідчить про фактичне обмеження відповідачем виконання рішення суду в справі № 140/3752/22 датою набрання ним законної сили.

Яким нормативним актом керувались посадові особи Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області приймаючи рішення про припинення нарахування та виплат на виконання рішення суду з моменту набрання ним законної сили у відповіді не зазначено.

Повторне звернення позивача з вимогою виконати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року у справі № 140/3752/22 в повному обсязі залишено відповідачем без задоволення.

Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, за частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до приписів статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

У Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту З, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Таким чином, судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права і згідно з конституційними засадами та принципами адміністративного судочинства є обов`язковим до виконання на всій території України.

При цьому, рішення суду як завершальний акт, яким встановлюється імперативне правило поведінки для зобов`язаного учасника спірних правовідносин слід розглядати в цілому, оскільки резолютивна частина, яка безпосередньо встановлює правило поведінки, перебуває в нерозривному системному зв`язку із мотивами, якими суд керувався при вирішенні справи, та які наведені в мотивувальній частині рішення.

Застосування саме такого підходу до тлумачення рішення суду є гарантією того, що порушене право буде захищено не лише в ефективний спосіб, але й з дотриманням принципу верховенства закону.

Вважає дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо обмеження нарахування та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, датою набрання законної сили рішенням Волинського окружного адміністративного суду у справі № 140/3752/22 вчинені всупереч вимогам чинного законодавства України, а отже є протиправними.

У рішенні від 07 червня 2022 року у справі № 140/3752/22 суд визначив, що розмір щомісячної доплати до пенсії, на який позивач має право, становить дві мінімальні заробітні плати, встановлені законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому апелянт зазначає, що нарахування відповідачем 36134,49 грн. доплати до пенсії за період з 09.11.2021 по 07.07.2022 очевидно не відповідає розміру двох мінімальних заробітних плат, встановлених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, як зазначено у рішенні суду від 07 червня 2022 року у адміністративній справі № 140/3752/22.

Припинення нарахування підвищення до пенсії з моменту набрання рішенням законної сили також є протиправним і свавільним.

Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок державного бюджету, а відтак, невиконання судового рішення в частині виплати позивачу підвищення до пенсії за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки відповідач не має можливості до отримання фінансування виконати судове рішення. Водночас, фактична відсутність коштів не є підставою для припинення нарахувань, призначених на підставі рішення суду, що набрало законної сили, пенсійних виплат.

Вказана правова позиція узгоджується з практикою Восьмого апеляційного адміністративного суду, зокрема у сграві № 140/14124/21 пров. № А/857/11049/22 (постанова від 20 жовтня 2022 року).

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, контроль за виконанням рішення суду, передбачений статтею 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, що порушує законні права та інтереси позивача, яке вчинено на виконання рішення суду, за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби.

Вказаний висновок в повній мірі відповідає правовій позиції, сформованій Верховним Судом у постанові від 21 березня 2019 року у справі № 805/1458/17-а.

Згідно з частиною шостою статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до наведених норм суд, виявивши під час розгляду заяви порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (частина четверта статті 249 КАС України).

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Законодавець наділив правом звернення до суду в порядку статті 383 КАС України саме позивача, і це право є виключним і не залежить від повноти та правомірності контрольних функцій державного виконавця в рамках Закону України «Про виконавче провадження», тому висновок суду про те, що звернення позивача із заявою в порядку ст. 383 КАС України є передчасним не ґрунтується на вимогах закону.

Позивачем дотримано приписі, ст. 383 КАС України, в тому числі вимоги, передбачені пунктами 7 та 8 частини 2 щодо долучений до заяви інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та про хід виконавчого провадження.

Вважає, що нею було вичерпано усі можливі механізми для примусового виконання рішення суду.

Вказані докази суд першої інстанції не врахував, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та прийняв передчасне рішення про залишення заяви позивача без задоволення посилаючись на те, що правомірність виконання рішення суду у порядку Закону України «Про виконавче провадження» підлягає контролю зі сторони державного виконавця, а не суду.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Суд першої інстанції постановляючи ухвалу виходив з того, що статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 373 КАС України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (надалі - Закону №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідного до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (частина перша статті 5 Закону №1404-VIII).

З урахуванням цього суд правильно вважав, що рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає виконанню на підставі виконавчого листа в порядку, встановленому Законом №1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Як передбачено частиною другої статті 383 КАС України, у такій заяві зазначаються, зокрема, інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформація про хід виконавчого провадження.

Частиною 3 зазначеної статті визначено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Таким чином, виходячи з наведених вище норм, звернення до суду із заявою відповідно до статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №805/1458/17-а та від 27.06.2019 у справі №807/220/18.

Тобто, звернення рішення суду до примусового виконання, є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку статті 383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Судом першої інстанції у даній спірній ситуації з`ясовано, що у даній справі виконавчий лист позивачу було видано 08.07.2022 та 19.07.2022 позивач подав до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) заяву про примусове виконання виконавчого листа № 7980/2022, виданого Волинським окружним адміністративним судом.

02.08.2022 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову ВП № 69480338 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Виконавче провадження з виконання рішення суду у даній справі триває по теперішній час.

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» при виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Після закінчення наданого строку, державний виконавець перевіряє виконання рішення суду. У разі невиконання рішення суду, державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу, вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання рішення державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу та попередження про кримінальну відповідальність, після чого звертається до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення за ст. 382 Кримінального кодексу України.

Згідно статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З огляду на це суд першої інстанції вірно зауважив, що позивачем не надано суду доказів, що державним виконавцем використано всі передбачені чинним законодавством засоби щодо належного та повного виконання судового рішення, а відтак, підставно вважав, що звернення із заявою в порядку ст. 383 КАС України до суду є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду у порядку Закону України «Про виконавче провадження» першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця.

Відповідно до частини шостої статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

З огляду на зазначене вище, правильним є висновок суду першої інстанції, що подана заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду до задоволення не підлягає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а ухвала відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року по справі №140/3752/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 29.03.2023