Справа № 440/7669/22
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: А.О. Чеснокова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 р. Справа № 440/7669/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 по справі № 440/7669/22

за позовом ОСОБА_1

до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь ОСОБА_1 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

У стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити рішення суду першої інстанції в цій частині, доповнивши резолютивну частину наступним абзацом: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь ОСОБА_1 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн є реальними та підтвердженими.

Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області (далі - відповідач) надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

На підставі положень ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 308 КАС України рішення суду першої інстанції переглядається в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги оскаржуване рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що докази фактичного понесення позивачем вищевказаних витрат в матеріалах справи відсутні, зокрема позивачем не надано докази оплати послуг адвоката (квитанція банку, платіжне доручення (тощо) та детальний опис робіт (наданих послуг).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на положення ч. 6 та ч. 7 ст. 132 КАС України відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Судовим розглядом встановлено, що на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції було надано договір про надання правничої допомоги № 05/09 від 05.09.2022; звіт про виконання робіт/надання послуг; квитанцію на оплату.

Відповідно до звіту про виконання робіт/надання послуг адвокатом надано позивачу наступні послуги в межах укладеного договору щодо:

- підготовлення, написання та подання позовної заяви;

- супроводу справи в суді першої інстанції.

За умовами договору про надання правничої допомоги № 05/09 від 05.09.2022, а саме згідно п. 4.2, адвокат та клієнт погодили, що гонорар за надання правничої (правової) допомоги у суді першої інстанції, пов`язаної із взятими адвокатом зобов`язаннями за предметом цього договору, становить 2000,00 грн.

Відповідно до звіту про виконання робіт/надання послуг розмір гонорару становить 2000,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Так, аналізуючи зміст наданих позивачу послуг, зазначених у звіті, слід вказати, що супровід справи в суді першої інстанції полягав виключно у поданні до суду належним чином завіреної копії довідки про присвоєння індивідуального ідентифікаційного номера (рнокпп).

Отже, в контексті здійснення представництва інтересів позивача у даній справі, реальним результатом, який відображено у звіті про виконання робіт/надання послуг, стало складання позовної заяви.

При цьому, надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування позивачем суми витрачених коштів на складання позовної заяви критеріям, встановленим ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що виходячи зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, враховуючи суть спірних правовідносин, беручи до уваги предмет спору, колегія суддів доходить висновку про те, що співмірним розміром витрат на правничу допомогу, отриману у ході розгляду справи у суді першої інстанції, є 500 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає частково обґрунтованими вимоги апелянта щодо відшкодування витрат за отримані послуги у загальному розмірі 2000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500,00 грн.

Твердження суду першої інстанції про не надання позивачем детального опису робіт (наданих послуг) спростовуються доказами по справі, а саме звітом про виконання робіт/надання послуг, якій містить опис виконаних робіт/наданих послуг.

Щодо посилання суду першої інстанції на відсутність доказів фактично понесених позивачем витрат на правову допомогу колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки з урахуванням ч. 7ст. 139 КАС України відшкодуванню підлягають витрати, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу з прийняттям в цій частині нової постанови про часткове стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 311, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 по справі № 440/7669/22 скасувати в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області (, вул. Ціолковського, 47, м. Полтава, 36023) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддяІ.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов