Справа № 340/5135/22ДСК
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2023 року м. Дніпросправа № 340/5135/22ДСК

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року (суддя Науменко В.В.) у справі №340/5135/22ДСК за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановиВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у невиплаті заробітної плати та додаткових виплат;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 недоплачені суми заробітної плати, премії та бойових за безпосередню участь в бойових діях, в загальній сумі 608869,15 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що з 07.03.2022 проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , а з 21.05.2022 приймає безпосередню участь у бойових діях. Зазначав, що його заробітна плата складає 12800 грн., державна премія 30000 грн. Також зазначає, що за період з 21.05.2022 по 01.10.2022 позивачу мали бути сплачені бойові у розмірі 100000 грн. на місяць на загальну суму 346866,70 грн. За підрахунками позивача, всього за період з 07.03.2022 по 01.08.2022 відповідач мав сплатити йому заробітної плати на суму 680760,67 грн., а фактично сплатив лише 71891,52 грн., різниця складає 608869,15 грн., які позивач і просив стягнути з відповідача.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у повному обсязі за травень 2022 року;

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за травень 2022 року у повному обсязі, включно з щомісячною премією та додатковою винагородою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду, в частині незадоволених позовних вимог, мотивовано таким.

Суд першої інстанції встановив, що позивач проходив військову службу у відповідача з 07.03.2022 по 22.07.2022. З цих підстав суд вказав на те, що заявлені позивачем вимоги, які

стосуються періоду служби після 22.07.2022, не можуть бути пред`явлені до відповідача, оскільки останній не є відповідальною особою за нарахування позивачу грошового забезпечення.

Суд першої інстанції також встановив те, що грошове забезпечення позивачу за період березень-квітень 2022 року, з 01 по 05 червня 2022 року нараховано та виплачено у повному обсязі.

Судом встановлено, що з 06.06.2022 по 29.08.2022 відносно позивача проводилося службове розслідування на час проведення якого позивача було усунуто від виконання службових обов`язків. З цих підстав, з посиланням на Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (Порядок №260), суд зробив висновок про правомірність нарахування позивачу грошового забезпечення, у період проведення службового розслідування та проходження служби позивача у відповідача (06.06.2022-22.07.2022), без урахуванням додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168.

Не погодившись з рішенням суду, в частині незадоволених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції. в цій частині, скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що суд першої інстанції не вжив заходів щодо всебічного та повного розгляду справи, не задовольнив клопотання позивача про допит в якості свідка командира військової частин, надавши перевагу документам відповідача щодо нарахованого грошового забезпечення, які, на думку позивача, не відповідають дійсності. За позицією позивача суд повинен був перевірити аргументи щодо привласнення працівниками бухгалтерії відповідача коштів, які були виділені на грошове забезпечення військовослужбовців і саме з цим пов`язана виплата грошового забезпечення не в повному обсязі. Позивач також зазначає про те, що відповідачем не був спростований факт його безпосередньої участі в бойових діях в період з 21.05.2022 по 22.07.2022, а вказані обставини могли бути підтверджені інформацією про участь військової частини НОМЕР_1 в бойових діях, але судом першої інстанції клопотання позивача з цього приводу також було залишено без задоволення. Необгрунтованими позивач вважає і висновки суду першої інстанції про правомірність нарахування позивачу грошового забезпечення в період проведення службового розслідування, оскільки факти самовільного залишення позивачем бойових позицій не були доведені під час такого розслідування.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.03.2022 №31, солдата ОСОБА_1 призначено на посаду за штатом воєнного штату та зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення (а.с. 8).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2022 №168, солдата ОСОБА_1 з 22.07.2022 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 та наказано вважати таким, що справи і посаду здав та вибув для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 (а.с. 71).

Зазначені відомості також знаходять своє підтвердження у копії військового квитка серії НОМЕР_3 (а.с. 9-11).

Позивач приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у період з 20 по 29 травня 2022 року, що підтверджується довідкою командира в/ч НОМЕР_1 від 12.01.2023 №81 (а.с. 73).

Позивач не погоджуючись з розміром грошового забезпечення, яке йому було виплачено відповідачем, звернувся з позовом до суду.

Так, визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем, оскаржено в частині незадоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду першої інстанції, на предмет його законності та обґрунтованості, в частині незадоволених позовних вимог.

Як зазначено вище, документально підтвердженим є факт безпосередньої участі позивача у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у період з 20 по 29 травня 2022 року.

Саме вказані обставини, враховуючи недоведеність відповідачем підстав для позбавлення у травні 2022 року позивача додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, стало підставою для часткового задоволення позову.

Доказів того, що позивач, за час проходження служби у відповідача, в інших періодах безпосередньо приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, матеріали справи не містять. Позивачем до матеріалів справи додано довідку від 29.12.2022 про його безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в період з 22.09.2022 (а.с.162), але вказаний період не стосується часу проходження позивачем служби у відповідача до якого і заявленого позов у спірному випадку.

Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №168 (в редакції на час виникнення спірних відносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із пунктами 2-1, 3 Постанови КМУ№ 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в Окремому дорученні №912/з/29 від 23.06.2022р., яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022р.

Абз.3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Згідно із п.4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Згідно до п.5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

У спірному випадку встановлено, що фактично протиправну бездіяльність відповідача у спірних відносинах позивач пов`язує з невиплатою йому додаткової винагороди до грошового забезпечення, передбаченої постановою КМУ №168.

Враховуючи зміст та обсяг заявлених позивачем вимог, то зазначена бездіяльність позивача полягала у періоді з 07.03.2022 по 01.10.2022.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що оскільки позивач проходив службу у відповідача з 07.03.2022 по 22.07.2022, то заявлені позивачем вимоги, які стосуються періоду служби після 22.07.2022, не можуть бути пред`явлені до відповідача, оскільки останній не є відповідальною особою за нарахування позивачу грошового забезпечення.

Стосовно періоду служби позивача березень-квітень 2022 року, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що грошове забезпечення у вказаний період нараховано та виплачено у повному обсязі.

Вказані висновки суду першої інстанції підтверджується довідкою про нарахування та виплати грошового забезпечення, з якої вбачається, у періоді березень-квітень 2022 року позивачу, окрім основних видів грошового забезпечення, нараховувалась додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ №168.

Стосовно виплати грошового забезпечення за період червень 22.07.2022, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 05.06.2022 №88, за невиконання обов`язків служби у бойовій обстановці солдата ОСОБА_1 усунуто від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування (а.с. 74-75).

Цим же наказом призначено проведення службового розслідування.

На виконання наказу №88 від 05.06.2022, наказом командира в/ч НОМЕР_1 №121 від 05.06.2022 солдату ОСОБА_1 , якого усунуто від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування, визначено виплачувати грошове забезпечення виходячи із розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років із дня, наступного після дня усунення від виконання службових обов`язків, не нараховувати та не виплачувати додаткову винагороду, передбачену Постановою КМ від 28.02.2022 №168 (а.с. 79-84).

Результати службового розслідування, призначеного наказом №88 від 05.06.2022, викладені у наказі командира в/ч НОМЕР_1 від 29.08.2022 №230/ДСК, відповідно до якого службове розслідування визнано закінченим, вирішено позивача до дисциплінарної відповідальності не притягувати (а.с. 128-138).

Тобто, встановлені обставини справи свідчать про те, що починаючи з 05.06.2022 позивача було усунуто від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування.

Відповідно до пунктом 1 Розділу ХХІХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, грошове забезпечення військовослужбовцям, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або повноважень на посаді, виплачується виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років із дня, наступного після дня усунення від виконання службових обов`язків (відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді), і до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, у період часу з дня, наступного за днем усунення від службових обов`язків 06.06.2022, по день вибуття позивача до іншої військової частини 22.07.2022 (оскільки позивач на той час все ще був усунутий від виконання службових обов`язків), позивачу у відповідності до вимог п. 1 розділу ХХІХ Порядку №260 мало бути виплачено грошове забезпечення виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

У свою чергу матеріали справи свідчать про те, що у зазначений період позивачу виплачувалось грошове забезпечення саме у встановленому Порядком №260 розмірі, тобто відповідач, визначаючи розмір грошового забезпечення позивача наказом №121 від 05.06.2022 виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років, діяв на підставі та у межах наданих законом повноважень, такі дії відповідача є правомірними, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню також не підлягають.

Отже, у вказаному періоді (з дня усунення позивача від виконання службових обов`язків та призначення службового розслідування по день вибуття позивача з військової частини НОМЕР_1 ) відсутні підстави стверджувати про допущену позивачем протиправну бездіяльність в питанні виплати позивачу грошового забезпечення.

Встановлені обставини справи також свідчать про те, що загалом за період березень-липень 2022 року позивачу нараховано та виплачено 99618,81грн., що підтверджується довідкою відповідача (а.с.57)

За позицією позивача вказана сума не узгоджується з надходженнями на банківську карту, які фактично мали місце та які складають 85 100,13грн (а.с.6). Але, згідно вказаної роздруківки, в ній відображено виплати з 08.04 по 13.06.2022, що менше, ніж період, відображений у довідці відповідача.

Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на суму заборгованості з виплати грошового забезпечення, яка визначена позивачем у позові. Така сума заборгованості жодними розрахунками не підтверджена, як і не обґрунтована позивачем сума додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях, а встановлені обставини справи, що зазначено вище, свідчать про таку участь позивача лише у період з 20 по 29 травня 2022 року.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідачем не був спростований факт його безпосередньої участі в бойових діях в період з 21.05.2022 по 22.07.2022, а вказані обставини могли бути підтверджені інформацією про участь військової частини НОМЕР_1 в бойових діях, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними. Так, факт безпосередньої участі особи в бойових діях повинен бути підтверджений на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 Окремого доручення, яких у спірному випадку суду надано не було. А сам факт участі військової частини НОМЕР_1 в бойових діях не означає таку участь позивача, який починаючи з 05.06.2022 був усунутий від виконання своїх службових обов`язків.

В апеляційній скарзі позивач також вказує на те, що суд повинен був перевірити його аргументи щодо привласнення працівниками бухгалтерії відповідача коштів, які були виділені на грошове забезпечення військовослужбовців і саме з цим пов`язана виплата грошового забезпечення не в повному обсязі.

З приводу таких аргументів позивача слід зазначити те, що предметом спору у цій справі є правомірність виплати позивачу грошового забезпечення у спірному періоді, а не можливі протиправні дій посадових осіб відповідача відносно коштів, які були виділені на грошове забезпечення військовослужбовців.

Отже, підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що встановлені у цій справі обставини не дають підстав для висновку про допущену відповідачем протиправну бездіяльність щодо виплати позивачу грошового забезпечення за час проходження останнім служби у військовій частині НОМЕР_1 .

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року у справі №340/5135/22ДСК без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 28.03.2023

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк