Справа № 240/22711/22
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Житомир

справа № 240/22711/22

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

1) визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, оформлену листом за №0600-0206-8/61956 від 26.08.2022 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №19 від 24.08.2022 у призначенні пенсії за віком;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в межах своїх повноважень зарахувати до страхового стажу періоди роботи:

- за період проходження навчання слухачем підготовчого відділення Житомирської філії Київського ордена Леніна політехнічного інституту з денною формою навчання за період з 01.12.1982 по 01.09.1983;

- за період роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Еліта" та вказано код 20422944 на посаді заступника директора за період з 04.05.1996 по 30.06.1998;

- за період здійснення діяльності, як фізична особа-підприємець за період з 13.07.2001 по 31.07.2003;

- за період здійснення діяльності, як фізична особа-підприємець за період з 01.01.2011 по 31.12.2011;

3) зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в межах своїх повноважень повторно розглянути заяву від 16.08.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням позовних вимог, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.08.2022 звернувся до органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою про призначення пенсії за віком. Однак, Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області листом за №0600-0206-8/61956 від 26.08.2022 та на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №19 від 24.08.2022 повідомило про відмову у призначенні пенсії за віком у зв"язку з відсутністю необхідного страхового стажу, внаслідок відмови зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 04.05.1996 по 30.06.1998, з 13.07.2001 по 31.07.2003 та з 01.01.2011 по 31.12.2011.

Позивач зазначає, що вказані періоди роботи підтверджуються належними та допустимими доказами, а саме, записами у трудовій книжці.

Вважаючи, що має право на зарахування до страхового стажу вказаних періодів роботи та призначення пенсії за віком, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 11.10.2022 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у строк, встановлений ч.1ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження, надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№56815/22).

Зазначає, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" з тих підстав, що згідно з наданими документами його страховий стаж становить менше 29 років, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Позивачу до страхового стажу не зараховано період роботи: з 04.05.1996 по 30.06.1998 (дата прийняття 04.05.1996) календарно різниться із підставою прийняття 04.03.1996), з 01.12.1982 по 01.09.1983 (зарахування до стажу роботи підготовчих курсів не передбачено), з 13.07.2001 по 31.07.2003 та з 01.01.2011 по 31.12.2011 (відсутні звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску, а також сплата страхових внесків).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області у строк, встановлений ч.1ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження, надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№65170/22), в якому зазначає підстави відмови позивачу у задоволенні позовних вимог аналогічно до вказаних Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Додатково вказує, що документально підтверджений стаж позивача становить 24 роки 7 місяців 28 днів, стаж для визначення права згідно з пунктом 3.1 розділу "Прикінцеві положення" Закону становить 25 років 8 місяців 7 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16 серпня 2022 року позивач звернувся до органу управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області та 24 серпня 2022 року прийнято рішення №19 про відмову у призначенні пенсії.

В зазначеному рішенні вказано, що страховий стаж позивача становить 24 роки 7 місяців 28 днів, стаж для призначення пенсії згідно з п.3.1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" становить 25 років 8 місяців 7 днів (а.с.25).

Листом від 26.08.2022 №0600-0206-8/61956 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" з тих підстав, що згідно з наданими документами його страховий стаж становить 24 роки 7 місяців 28 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Також вказано, що стаж для призначення пенсії становить 25 років 8 місяців 7 днів.

Позивачу до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 04.05.1996 по 30.06.1998 оскільки дата прийняття - 04.05.1996 календарно різниться із підставою прийняття - 04.03.1996, окрім того наявне виправлення в даті винесення зазначеного наказу.

Також вказано, що до стажу для визначення права на пенсію включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058(далі - Закон України №1058) визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII(далі Закон України №1788-XII).

Відповідно до статті 26 Закону України №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до ст.48 Кодексу Законів про працю України та статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Абзацами 1-2 п. 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду його роботи, відповідач вказує, що у записі з 04.05.1996 по 30.06.1998 дата прийняття - 04.05.1996 календарно різниться із підставою прийняття - 04.03.1996, окрім того наявне виправлення в даті винесення зазначеного наказу.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 17.09.1979 ОСОБА_1 працював в період з 04.05.1996 по 30.06.1998 заступником директора ТОВ "Еліта" та звільнений за власним бажанням, про що міститься відповідні записи, підпис уповноваженої особи, печатка та номер і дата наказу на підставі якого здійснено запис про прийняття, вказано наказ №2 від 04.03.1996 (а.с.23 зворот).

Достовірність вищенаведених записів сумніву не викликає. Враховуючи зазначене, суд вважає, що неспівставність дати прийняття позивача на роботу - 04.05.1996 та дати наказу на підставі якого здійснено запис у трудовій книжці - 04.03.1996, при одночасній наявності печатки підприємства та підпису уповноваженої особи, не може бути підставою для відмови в зарахуванні до його трудового стажу спірного періоду роботи, оскільки трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача.

Суд наголошує, що досліджені судом записи у трудовій книжці позивача свідчать про послідовність хронології подій періодів роботи позивача.

Окрім того дата початку роботи позивача - 04.05.1996 є логічно пізнішою у часовому проміжку від дати наказу на підставі якого позивача прийнято на роботу - 04.03.1996, що не заборонено чинними нормами права.

У свою чергу суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці чи не зазначення підстави звільнення у трудовій книжці може бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів чи не зазначення підстави звільнення у трудовій книжці.

Окрім цього відповідачем не вказано жодних інших підстав, за яких зазначені оформлення записів робить їх недійсними або сумнівними.

Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, то зазначене не може бути підставою для не зарахування періоду роботи позивача з 04.05.1996 по 30.06.1998 до страхового стажу.

Щодо вимоги позивача зарахувати до страхового стажу період проходження навчання слухачем підготовчого відділення Житомирської філії Київського ордена Леніна політехнічного інституту з денною формою навчання за період з 01.12.1982 по 01.09.1983, суд зазначає наступне.

Відповідно до архівної довідки Державного університету "Житомирська політехніка" (правонаступник Житомирської філії Київського ордена Леніна політехнічного інституту) №44-05.01.01/1604 від 02.09.2022, позивач з 01.12.1982 був зарахований слухачем підготовчого відділення з денною формою навчання Житомирського філіалу Київського політехнічного інституту (наказ №810-с від 03.12.1982). На підставі протоколу №21 від 29.07.1983 засідання приймальної комісії позивач зарахований студентом першого курсу денної форми навчання механічного факультету за спеціальністю "Технологія машинобудування, металорізальні верстати та інструменти" Житомирського філіалу Київського політехнічного інституту (наказ №465-с від 30.07.1983) (а.с. 28).

Відповідно до пункту д) абзацу 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи також зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Однак у постановах від 21.02.2020 у справі № 456/2503/16-а та від 11.05.2022 у справі №445/2374/16-а Верховний Суд вказав, що підготовчі курси (підготовчі відділення) при вищому навчальному закладі не є рівноцінними самим вищим навчальним закладам, перелік яких наведено в статті 25 Закону України "Про вищу освіту", а навчання на підготовчому відділенні (курсах) не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, оскільки у випадку, якщо особа не вступить до останнього з будь-якої причини (відмова від вступу, нездача іспитів тощо), період навчання на підготовчих курсах (відділеннях) не можна вважати здобуттям вищої освіти.

Верховний Суд у постанові від 31 травня 2022 року у справі №369/8584/17 не знайшов підстав для відступу від цього правового висновку (який викладений в аналогічних правовідносинах).

Отже, після навчання на підготовчих відділеннях (курсах) особа не здобуває певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів, до стажу роботи зараховується лише період з дня зарахування студентом першого курсу вищого навчального закладу до закінчення чи відрахування.

Відтак, враховуючи сформовану практику Верховного Суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування до трудового стажу періоду навчання позивача на підготовчому відділенні.

Отже, у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зарахування до страхового стажу періодів здійснення діяльності, як фізична особа-підприємець за період з 13.07.2001 по 31.07.2003, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №995586 ОСОБА_1 (ідн. номер НОМЕР_3 ) зареєстрований, як фізична особа-підприємець 11.07.2001 (а.с. 37).

В той же час, у листі Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області №5566/АП/04-36-71-01-09 від 06.09.2022 повідомило, що позивач з 13.07.2001 по 05.01.2017 перебував на обліку в Бердичівській ДПІ ГУ ДПС у Житомирській області як платник податків. За період з 13.07.2001 по 31.07.2003 інформацію надати немає можливості у зв"язку з відсутністю програмного забезпечення (а.с. 33).

Відтак, матеріалами справи підтверджується та обставина, що позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3-1 розділу XV "Перехідні положення" Закону №1058-IV (зі змінами внесеними Законом України №2148-VIII від 03.10.2017), чинним з 01.01.2018, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Нормами пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі - Порядок № 637) встановлено, що час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01.05.93, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток № 1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 по 31.12.2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637. За період роботи, починаючи з 01.01.2004, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01.01.98 по 30.06.2000 включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Відтак, до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

- до 01.05.1993 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;

- з 01.01.1998 по 31.12.2003 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків;

- з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Оформлення такої довідки за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 №8-1) є обов`язковим відповідно до пункту 2.1. розділу П Порядку № 22-1.

Відомості такої довідки містять інформацію про сплату страхових внесків, єдиного внеску з 01.07.2000, з часу запровадження персоніфікованого обліку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1198 №794. Такі відомості будуть повними за умови, що підприємець був своєчасно зареєстрований у відповідному територіальному управлінні Пенсійного фонду і своєчасно сплачував страхові внески (в подальшому єдиний внесок).

Згідно з пунктом 3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №5-5 від 10.06.1994, (далі - Інструкція №5-5, чинної у спірний період) усі підприємства, у тому числі з іноземними інвестиціями, а також громадяни які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та виключно їхній праці, адвокати зобов`язані зареєструватись як платники внесків в органах Пенсійного фонду в районах (містах) у 10-денний строк з дня одержання свідоцтва про реєстрацію в місцевих органах державної влади, про що отримують повідомлення Фонду (додаток № 1).

Пунктом 18 Інструкції №5-5 встановлено, що для обчислення суми внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та на виключно їхній праці, а також для адвокатів, береться оподаткований чистий доход, який вираховується як різниця між валовим доходом (виручка у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що безпосередньо пов`язані з одержанням доходу, на підставі копій податкових декларацій. Громадянам, які займаються підприємницькою діяльністю на основі патенту, нараховуються внески з тієї суми доходу, з якої визначається плата за патент.

Нормами пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок обчислення сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 06.09.96 №11-1 (далі - Інструкція №11-1 (чинної у спірний період)) визначено, що платниками обов`язкових внесків на державне соціальне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності.

Відповідно до пункту 2.9 Інструкції від 06.09.96 №11-1 платники, перелічені в п.п.2.2, 2.4 зобов`язані зареєструватись в органах Пенсійного фонду в районах (містах) за юридичною адресою, а платники, зазначені у п.2.7 - за постійним місцем проживання.

Пунктом 4.3 цієї Інструкції, до прийняття Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", тариф збору встановлювався у розмірі 37 відсотків фонду оплати праці, з 26.07.1997 з набранням чинності Законом збір на обов`язкове державне пенсійне страхування встановлювався у розмірі 32 відсотка від об`єкта оподаткування.

Аналіз наведених правових норм законодавства дає суду підстави для висновку, що у період з 1994 по 01.07.2000 на законодавчому рівні було передбачено зарахування до страхового (трудового) стажу для обчислення пенсій періоду здійснення підприємницької діяльності за умови сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах пенсійного фонду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 643/20104/15-а.

Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата страхових внесків (єдиного внеску). При цьому, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж, можуть бути документи про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України або наявність спеціального торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян тощо, що позивачем у свою чергу не надано.

Матеріали справи свідчать, що на підтвердження здійснення підприємницької діяльності в період з 13.07.2001 по 31.07.2003 позивачем надано до суду індивідуальні відомості про застраховану особу, за формою ОК-5, з якого слідує, що за серпень, вересень, грудень 2001 року позивачем сплачені страхові внески. При цьому відповідачем вказані періоди підприємницької діяльності позивача, а саме серпень, вересень, грудень 2001 року зараховані до страхового стажу (а.с. 25 зворот).

Водночас суд вказує, що оскільки за спірний період з 13.07.2001 по 31.07.2001, 01.10.2001 по 30.11.2001 та з 01.01.2002 по 31.07.2003 відсутні будь-які відомості про сплату страхових внесків, то зарахувати до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності, з наявних матеріалів не є можливим. Сплату внесків на соціальне страхування не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Слід зауважити, що сам по собі статус підприємця та перебування на загальній системі оподаткування не означає фактичне провадження підприємницької діяльності особою та автоматичну сплату страхових внесків.

Щодо періоду підприємницької діяльності з 01.01.2011 по 31.12.2011, суд вказує наступне.

У листі Головного управління ДПС у Житомирській області №8708/6/06-30-24-03-08 від 12.08.2022 зазначено, що адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органами ДПС України здійснюється, починаючи з 01.10.2013, у зв`язку з чим надати інформацію щодо сплачених сум єдиного внеску ФОП ОСОБА_2 (ідн. номер НОМЕР_3 ) за період з 01.01.2011 до 01.10.2013 немає можливості. Згідно з даними інформаційної системи органів ДПС в інтегрованій картці платника ФОП ОСОБА_3 по технологічному коду класифікації єдиного внеску 71040000 станом на 11.08.2022 обліковується переплата в сумі 5070,11 грн.

В свою чергу, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 15.08.2022 повідомило, що звітність до Пенсійного фонду України за 2011 рік не подавалась, відповідно до картки особового рахунку платника належного для сплати єдиного соціального внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування за 2012 рік - 0,00 грн. Загальна сума сплачених коштів за період з 01.01.2011 по 30.09.2013 становить 5070,71 грн (а.с. 34).

На підтвердження сплати єдиного внеску за період з 01.01.2011 по 31.12.2011 у повному розмірі, позивачем надано до суду, зокрема копію розрахунку сум нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2011 рік, відповідно до якого сума нарахованого єдиного внеску за 2011 рік становить у розмірі 4010,30 грн (а.с.48-49).

Обов`язковою умовою для набуття особою права на зарахування до страхового стажу періодів здійснення нею підприємницької діяльності, є, зокрема, провадження такої діяльності із одночасною сплатою страхових внесків.

Отже, у спірному випадку позивач не може бути позбавлений права на зарахування до страхового стажу періоду зайняття ним підприємницькою діяльністю з 01.01.2011 по 31.12.2011, у зв`язку із відсутністю у контролюючого органу відповідних відомостей (невнесення звіту до бази ОК-5) за наявності сплати страхових платежів, що не залежать від волі позивача та не можуть ставитись йому у вину.

Таким чином суд дійшов висновку, що період провадження позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2011 по 31.12.2011 має бути зарахований до його страхового стажу, саме тому слід зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період провадження ним підприємницької діяльності з 01.01.2011 по 31.12.2011.

Суд звертає увагу на те, що права, свободи або законні інтереси особи підлягають судовому захисту в адміністративному суді за наявності наступних обов`язкових умов - безпосереднього порушення прав, свобод або законних інтересів особи, вчинення такого порушення законодавчо визначеним суб`єктом, а саме суб`єктом владних повноважень, та у разі порушення прав, свобод або законних інтересів особи у спосіб встановлений законодавством, а саме рішенням, дією чи бездіяльністю такого суб`єкта.

З цього приводу суд зазначає, що захист прав позивача шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії може відбуватись, виключно, внаслідок визнання відповідних рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними.

Відповідно до ч. 2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Підсумовуючи наведене, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд вважає за можливе визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, оформлену листом за №0600-0206-8/61956 від 26.08.2022 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №19 від 24.08.2022 щодо відмови позивачу у зарахуванні до страхованого стажу періоду роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Еліта" з 04.05.1996 по 30.06.1998 та період провадження підприємницької діяльності з 01.01.2011 по 31.12.2011 та зобов"язати суб`єкта владних повноважень - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, який уповноважений вчиняти дії, спрямовані на відновлення порушених прав позивача, зарахувати вказані періоди роботи та повторно розглянути заяву позивача від 16.08.2022 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду в даній справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

У силу приписів ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ідн. номер НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, Житомир,10003, ) та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79000, ) про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, оформлену листом за №0600-0206-8/61956 від 26.08.2022 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №19 від 24.08.2022 щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхованого стажу періоду роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Еліта" з 04.05.1996 по 30.06.1998 та період провадження підприємницької діяльності з 01.01.2011 по 31.12.2011.

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Еліта" з 04.05.1996 по 30.06.1998 та період провадження підприємницької діяльності з 01.01.2011 по 31.12.2011 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.08.2022 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду в даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 248 (двісті сорок вісім) грн 10 (десять) коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 248 (двісті сорок вісім) грн 10 (десять) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 29 березня 2023 року.

Суддя А.В. Горовенко