Справа № 280/1045/22
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року Справа № 280/1045/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-б, м.Запоріжжя, 69057) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява, надіслана засобами поштового зв`язку 25.12.2021, ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якій позивачка просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахуванні при призначенні щомісячного довічного грошового утримання позивачці, як судді у відставці, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) тривалістю два роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення її на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачці до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) тривалістю два роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення її на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді;

зобов`язати відповідача призначити та здійснити з 16.09.2021 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачки, як судді у відставці, із врахуванням додатково зарахованого до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, - стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) тривалістю два роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення її на посаду судді вперше, та надає право на призначення на посаду судді, виходячи із стажу роботи 29 років 10 міс. 8 днів, у розмірі 68% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з виплатою недоотриманих сум щомісячного грошового утримання.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що згідно розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 , відповідний стаж обраховано у розмірі 27 років 10 міс. 08 днів, при цьому, до стажу судді не зарахована робота адвокатом Запорізької обласної колегії адвокатів у кількості 2 роки 00 міс. 00 днів. Позивачка вказує на те, що згідно із частиною другою статті 137 Закону України №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Системний аналіз вказаної норми у взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VІІІ дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону №1402-VІІІ, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Таким чином вважає, що до стажу на посаді судді, що дає їй право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання також підлягає зарахуванню стаж роботи у галузі права два роки, який вимагався законом для призначення на посаду судді. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 25.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву.

14.02.2022 від відповідача надійшов відзив на позов. У наданому відзиві відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII встановлений вичерпний перелік посад, стаж роботи на яких зараховується до стажу судді. Таким чином, враховуючи вимоги статей 137, 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», законних підстав для зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивачці під час обчислення (розрахунку) та визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю два роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді, немає. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що наказом №1/94 від 05 листопада 1993 року, на підставі Рішення сесії Запорізької обласної ради народних депутатів №6 від 05 листопада 1993 року, ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Мелітопольського міського суду Запорізької області.

Постановою Верховної Ради України «Про обрання судців» від 19 лютого 2004 року №1525-VІ позивачку було обрано на посаду судді Мелітопольського міського суду Запорізької області безстроково.

Відповідно до наказу в.о. голови Мелітопольського міського суду Запорізької області №48 від 22.03.2004 вважалась такою, що обрана на посаду судді Мелітопольського міського суду Запорізької області з 19.02.2004 безстроково і приступила до виконання обов`язків на посаді судді з 20.02.2004.

Указом Президента України від 23 березня 2004 року №358/2004 переведено на посаду судді новоутвореного Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Наказом в.о. голови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області №12 від 01.04.2004 позивачка зарахована до складу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.09.2021 №1984/0/15-21 ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.09.2021 №99-к «Про відрахування зі штату Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області судді ОСОБА_1 » позивачку відраховано зі штату Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 15.09.2021 у зв`язку із звільненням з посади судді відповідно до рішення Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у відставку» від 14.09.2021 №1984/0/15-21.

Згідно рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №07 від 27.09.2021 про перерахунок пенсії, позивачці з 16.09.2021 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 64% заробітної плати (суддівської винагороди), виходячи зі стажу роботи безпосередньо на посаді судді - 27 років 10 міс. 08 днів.

06.12.2021 позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області, через відділ обслуговування громадян №14 (сервісний центр), з заявою, щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу роботи безпосередньо на посаді судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, період роботи (професійної діяльності) в Запорізькій обласній колегії адвокатів тривалістю два роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді вперше.

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області ви 09.12.2021 №17324-16988/М-02/8-0800/21 позивачці було відмовлено у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період роботи (професійної діяльності) в Запорізькій обласній колегії адвокатів тривалістю два роки.

Таким чином, згідно розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 , відповідний стаж обраховано в розмірі 27 років 10 міс. 08 днів, при цьому, до стажу судді не зарахована робота адвокатом Запорізької обласної колегії адвокатів у кількості 2 роки 00 міс. 00 днів.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивачка звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №280 від 23.07.2014 року (із змінами) Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають обов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд) (пункт і Положення); Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду (пункт 2 Положення); Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань організовує роботу управлінь Фонду, в тому числі, щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці (підпункт 3 пункту 4 Положення); забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами) (підпункт 4 пункту 4 Положення); Головне управління, утворене шляхом злиття головного управління Фонду та управління Фонду, головне управління Фонду, до якого приєднані управління Фонду, також забезпечують виконання завдань, передбачених пунктом 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №41/26486 (пункту 4 Положення); Управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс та кошторис видатків, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням (пункту 12 Положення).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право на справедливий суд визначає Закон України від 2 червня 2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VІІІ), який набрав чинності 30 вересня 2016 року.

За правилами частини першої статті 116 Закону №1402-VІІІ суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати у відставку.

Згідно із частиною першою статті 137 Закону №1402-VІІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судці) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VІІІ встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На час призначення позивачки на посаду судді, питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ«Про статус суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту судців».

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 43 Закону «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ у редакції, чинній на час призначення позивачки на посаду судді, (далі - Закон №2862-ХІІ) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Окрім того, Закон України «Про судоустрій і статус судців» №2453-VІ від 07.07.2010 (далі - Закон №2453-VІ), який діяв під час роботи позивачки суддею, також містить бланкетну норму стосовно визначення стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Законом України №2509-VІІІ від 12.07.2018 «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (далі - Закон №2509-VІІІ) статтю 137 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.»

Разом з цим, при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше до кандидатів на посади суддів застосовувалися різні вимоги, які діяли на момент такого призначення (обрання).

За приписами частини першої статті 7 Закону №2862-ХІІ, в редакції чинній на час призначення позивачки на посаду судді, право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Відповідно до правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 24 жовтня 2019 року (справа №9901/2/19) та від 30 травня 2019 року (справа №9901/805/18), виражене й закріплене в частині другій статті 137 Закону №1402-VIII положення про те, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, означає, що до стажу роботи на посаді судді і прирівняних до нього стажів роботи (абзац четвертий пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII) додається ще один вид (чи види) роботи (професійної діяльності), який раніше не охоплювався поняттям стажу роботи на посаді судді. Під цим стажем у вимірі чинного законодавчого визначення поняття «стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді» треба розуміти за якісними властивостями вид (види) певної роботи (професійної діяльності) в галузі права, який відрізняється від суддівської і прирівняної до неї роботи та має часові (кількісні) межі (строк роботи) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2020 року у справі №9901/537/19).

Системний аналіз вищезазначених норм права, дає підстави для висновку, що, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів», яка була чинною на час призначення позивачки на посаду судді, суддею міг бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як два роки.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події або факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19 червня 2018 року у справі №826/12868/17, від 7 серпня 2019 року у справі №820/2306/17, від 26 лютого 2020 року у справі №826/7866/17, від 28 жовтня 2020 року у справі №200/6296/19-а.

Таким чином, до стажу на посаді судді, що дає право позивачці на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, підлягає зарахуванню стаж роботи у галузі права два роки, який вимагався законом для призначення на посаду судді.

Отже, загальний стаж роботи позивачки на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 29 років 10 міс. 08 днів, а не 27 років 10 місяців 08 днів, як визначено відповідачем.

За нормами частини третьої статті 142 Закону №1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди суді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

При цьому слід зазначити, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці є єдиним, і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та визначення його розміру.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 06 березня 2018 року у справі №308/6953/17, від 11 вересня 2018 року у справі №428/4671/17, від 01 жовтня 2018 року у справі №541/503/17, від 17 жовтня 2018 року у справі №140/263/17, від 30 січня 2020 року у справі №592/3694/17, від 28 жовтня 2020 року у справі №200/6296/19-а та інших.

Таким чином, виходячи зі стажу роботи позивачки - 29 років 10 міс. 8 днів, вона має право з 16.09.2021 на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68% від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді.

Решта доводів та міркувань відповідача, викладених у відзиві, не впливають на правильність висновків суду.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач правомірність своїх дій належними та допустимими доказами не довів.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані статтею 139 КАС України.

При звернені до суду позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн., який підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Інші судові витрати відповідачкою до стягнення не заявлялись.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-б, м.Запоріжжя, 69057) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахуванні при призначенні щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) тривалістю 2 (два) роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення її на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) тривалістю 2 (два) роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення її на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та здійснити з 16.09.2021 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, із врахуванням додатково зарахованого до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, - стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) тривалістю два роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення її на посаду судді вперше, та надає право на призначення на посаду судді, виходячи із стажу роботи 29 років 10 міс. 8 днів, у розмірі 68% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з виплатою недоотриманих сум щомісячного грошового утримання.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривні 00 (нуль) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 29.03.2023.

Суддя Р.В. Кисіль