Справа № 640/2393/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2393/20 Головуючий у 1 інстанції - Костенко Д.А.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2022 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо виключення із страхового стажу період роботи в ТОВ "РОНА" з 30.07.1993 по 31.04.1996;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового трудового стажу цей період та здійснити перерахунок пенсії із врахуванням вказаного стажу з 21.04.2019;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу заборгованість в результаті такого перерахунку, з урахуванням проведених виплат, з дати призначення пенсії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2022 позов задоволено: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 недоплачені суми пенсії з 21.04.2019 по січень 2021 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу з 21.04.2019 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому, пенсію обчислено без врахування періоду роботи позивача в ТОВ "РОНА" з 30.07.1993 по 31.04.1996, у зв`язку з відсутністю ідентифікаційного коду товариства у відбитку печатки у трудовій книжці.

Відповідні звернення позивача щодо врахування періоду роботи відповідачем були залишені без задоволення.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки копії матеріалів пенсійної справи позивача підтверджують врахування спірного періоду роботи до стажу позивача, а відповідач не надав доказів виплати позивачу недоплаченої пенсії за минулі періоди, то наявні підстави для зобов`язання відповідача виплатити позивачу недоплачену суму пенсії, починаючи з 21.04.2019 по січень 2021 року.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч. 1 ст. 47 вказаного Закону пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Питання виплати пенсій за минулий період врегульовані ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка передбачає, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 21.01.2021 №1389-33023/С-02/8-2600/21 відповідач повідомив позивачу, що при відпрацюванні пенсійної справи було помилково обчислено пенсію в зменшеному розмірі і про приведення пенсійної справи у відповідність до вимог законодавства, а також про те, що на підставі записів, які містяться у трудовій книжці, йому враховано період роботи в ТОВ "РОНА" з 30.07.1993 по 31.04.1996 та проведено перерахунок пенсії, розмір якої склав 8 723,58 грн.

Матеріали пенсійної справи позивача, копії яких відповідач надав на виконання ухвали суду першої інстанції від 19.07.2022, підтверджують врахування спірного періоду роботи до стажу позивача і, як наслідок, підвищення пенсії з 8 043, 20 грн. до 8 723, 58 грн. Згідно з розрахунком пенсії від 17.03.2021 відповідач нарахував позивачу пенсію у розмірі 8 723, 58 грн., починаючи з 21.04.2019.

В той же час, відповідач, як суду першої інстанції, та і суду апеляційної інстанції, не надав доказів виплати позивачу недоплаченої пенсії за минулі періоди, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача виплатити позивачу недоплачену суму пенсії, починаючи з 21.04.2019 по січень 2021 року.

Доводи апелянта про відсутність документів, які підтверджують періоди роботи позивача на ТОВ "РОНА", а тому відсутні підстави для зарахування до страхового стажу роботи з 30.07.1993 по 31.04.1996, колегія суддів вважає безпідставними та не бере до уваги, оскільки це суперечить вищевикладеному.

При цьому, інші доводи апелянта також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2022 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.