Справа № 420/12692/22
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/12692/22
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Зуєвої Л. Є., Коваля М. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та про зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_2 ) в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704), в редакції чинній з 29.01.2020, при обчисленні в період з 19.04.2022 по 11.08.2022 включно, розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме невизначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на встановлені законодавством тарифні коефіцієнти за посадою та військовим званням;

зобов`язати провести перерахунок грошового забезпечення за період з 19.04.2022 по 11.08.2022 року включно, з урахуванням раніше проведених виплат та обов`язкових платежів і зборів та виплатити:

місячне грошове забезпечення, обчислене з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 Постанова №704, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ (далі - Закон №1928-ІХ) в розмірі 2 481 грн, на встановлені законодавством тарифні коефіцієнти за посадою 2,96 та за військовим званням 0,76 відповідно;

підйомну допомогу, передбачену пунктом 3 статті 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII), обчислену з місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військове звання, визначених з урахуванням пункту 4 Постанова №704, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого статтею 7 Закону №1928-ІХ в розмірі 2481 грн, на встановлені законодавством тарифні коефіцієнти за посадою 2,96 та за військовим званням 0,76 відповідно;

винагороду за бойове чергування (бойову службу), виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, обчисленого з розміру посадового окладу та розміру окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 Постанови №704, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого статтею 7 Закону №1928-ІХ у розмірі 2481 грн, на тарифний коефіцієнт 2 за 13 тарифним розрядом встановленим Додатком 1 до вказаної постанови;

грошову компенсації, передбачену пунктом 14 статті 10- 1 Закону №2011-XII за невикористані 29 днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, а також невикористані 98 днів додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ (далі Закон №3551-ХІІ) за 2016 - 2022 роки, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, обчисленого з розміру посадового окладу та розміру окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 Постанови №704, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого статтею 7 Закону №1928-ІХ у розмірі 2481 грн, на встановлені законодавством тарифні коефіцієнти за посадою 2,96 та за військовим званням 0,76 відповідно;

одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену статтею 15 Закону №2011-XII, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, обчисленого з розміру посадового окладу та розміру окладу, визначених з урахуванням пункту 4 Постанови №704, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом №1928-ІХ у розмірі 2481 грн, на встановлені законодавством тарифні коефіцієнти за посадою 2,96 та за військовим званням 0,76 відповідно;

визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у неврахуванні в місячному грошовому забезпеченні, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні, сум індексації грошового забезпечення, встановленої Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі Закон №1282-ХІІ);

зобов`язати провести нарахування та виплату, з урахуванням раніше проведених виплат та обов`язкових платежів і зборів, суми одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону Закон №2011-XII з урахуванням у місячному грошовому забезпеченні, з якого нараховується одноразова грошова допомога, суми індексації грошового забезпечення, встановленої Законом №1282-ХІІ.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зауважив про неправомірність застосування, НОМЕР_1 прикордонним загоном Державної прикордонної служби (далі - ВЧ НОМЕР_2 ), при обчисленні та виплаті йому грошового забезпечення нормативно правового акта, в частині, яка була визнана судовим рішення протиправною та скасована.

За твердженням ОСОБА_1 , розмір його посадового окладу, окладу за військовим званням та відповідно додаткових видів грошового забезпечення обчислювався, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 №2246-VІІІ, в сумі 1 762 грн, що підтверджено розмірами посадового окладу, окладу за військовим званням та додаткових видів грошового забезпечення, наведеними у копії особистої картки №848.

За аналізом Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII (далі Закон №1774-VIII), позивач робить висновок про те, що заборонено застосовувати для визначення розмірів посадових окладів розмір мінімальної заробітної плати та встановлено обов`язок застосовувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року.

Позивач наголошував, що згідно з пунктом 4 Постанови №704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня календарного року.

Покликаючись на пункт 7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 25.06.2018 №558 (далі Інструкція №558) позивач вважав, що має право на виплату грошового забезпечення, яке йому виплачено в меншому ніж належало розмірі, за весь період, протягом якого він мав право на нього.

Обґрунтовуючи вимогу про обов`язок ВЧ НОМЕР_2 включити до складу одноразової грошової допомоги при звільненні суми індексації грошового забезпечення, ОСОБА_1 указував про її виплату ВЧ НОМЕР_2 протягом всього періоду проходження ним служби.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_2 , яка полягає у незастосуванні пункту 4 Постанови №704, в редакції чинній з 29.01.2020, при обчисленні ОСОБА_1 в період з 19.04.2022 по 11.08.2022 включно, розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме, невизначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року, на встановлені законодавством тарифні коефіцієнти за посадою та військовим званням.

Зобов`язав ВЧ НОМЕР_2 провести ОСОБА_1 перерахунок розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме, визначити розміру посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року, на встановлені законодавством тарифні коефіцієнти за посадою та військовим званням в період з 19.04.2022 по 11.08.2022 включно.

В частині вимог про зобов`язання ВЧ НОМЕР_2 здійснити, з урахуванням проведеного перерахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, перерахунок та доплату: місячного грошового забезпечення, підйомної допомоги, винагороди за бойове чергування (бойову службу), грошової компенсації за невикористані у 2022 році 29 днів щорічної основної відпустки та невикористані 98 днів додаткової відпустки за 2016 2022 роки, а також одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням в її розмірі індексації грошового забезпечення, суд відмовив.

Вирішуючи вимоги позивача про протиправне незастосування ВЧ НОМЕР_2 , при обрахунку його посадового окладу та окладу за військовим званням, прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2022, суд першої інстанції встановив, що спір у подібних правовідносинах вже був предметом розгляду справи №440/6017/21, рішення в якій, переглянуті Верховним Судом, який висловив правову позицію у постанові від 02.08.2022 та дійшов таких висновків:

(1) з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови № 704, в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01. 2018, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік, у тому числі, як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

(2) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

За такого правового регулювання, суд першої інстанції погодився з позовними вимогами ОСОБА_1 , що ВЧ НОМЕР_2 проявила протиправну бездіяльність незастосовуючи в період з 19.04.2022 по 11.08.2022, при обрахуванні, останньому, посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022.

Вирішуючи вимоги щодо обов`язку ВЧ НОМЕР_2 провести позивачу нарахування та виплату відповідних видів грошового забезпечення, з урахуванням збільшеного посадового окладу та окладу за військовим званням, суд першої інстанції зазначив таке.

На думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо протиправної бездіяльності відповідача при нарахуванні та виплаті йому підйомної допомоги, винагороди за бойове чергування (бойову службу), грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, одноразової грошової допомоги при звільненні задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними.

Суд наголосив, що ключовим правовим питанням у даній справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, розрахованих згідно з Постановою №704, а відтак питання щодо виплати перелічених вище складових, є похідним і повинно вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.

Роблячи такий висновок, суд першої інстанції послався на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 17.09.2021 у справі №580/1285/20.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та відзивів.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, в частині відмови в позові щодо обов`язку ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні зі включенням до неї сум індексації грошового забезпечення, ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить, в цій частині, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити наведену вимогу.

ВЧ НОМЕР_2 , вважаючи рішення суду першої інстанції, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить його, в задоволеній частині, скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_1 в обґрунтування доводів апеляції зазначив, про неврахування судом першої інстанції обставин, що індексація грошового забезпечення має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, адже забезпечує дотримання прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.

Як стверджує ОСОБА_1 , йому щомісячно, в період служби у ВЧ НОМЕР_2 , виплачувалася індексація грошового забезпечення, що підтверджується копією особистої картки №848, однак до грошового забезпечення, з якого нараховувалася одноразова грошова допомога при звільненні, індексація не була включена.

ОСОБА_1 наголошує на відсутність в судовому рішенні суду першої інстанції будь якої правової оцінки, заявленій ним вимоги, про включення до грошового забезпечення, з якого нараховувалася одноразова грошова допомога при звільненні, індексації.

ВЧ НОМЕР_2 в обґрунтування доводів апеляції вказує, що усталеною практикою Верховного Суду встановлено, що розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018.

Водночас, на думку даного скаржника, суд першої інстанції не врахував таку правову позицію суду найвищої інстанції та безпідставно зобов`язав суб`єкта владних повноважень здійснити позивачу перерахунок грошового забезпечення, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022.

Далі, ВЧ НОМЕР_2 у своєї апеляції зазначає пункт 4 Постанови №704 законодавцем не змінений та встановлює, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01. 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

За такого правового регулювання, на переконання представника ВЧ НОМЕР_2 , остання, діяла на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

У відзиві на апеляцію ВЧ НОМЕР_2 , ОСОБА_1 зазначає, що вона є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. На підтвердження цього, ОСОБА_1 звертає увагу на висновки Верховного Суду про те, що суди не повинні застосовувати положення нормативно правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувалися такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи.

ВЧ НОМЕР_2 не скористалася правом подання відзиву на апеляцію ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

Майор ОСОБА_1 19.04.2022 прибув до ВЧ НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) для подальшого проходження військової служби, був зарахований до списків особового складу та поставлений на всі види забезпечення (наказ від 19.04.2022 №97-ОС).

20.04.2022 майора ОСОБА_1 призначено першим заступником начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б), який перебуває в розпорядженні начальника НОМЕР_1 прикордонного загону.

Відповідно до наказу начальника Державної прикордонної служби України від 10.08.2022 №204 ОС ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби, з виключенням з військового обліку (пункт 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

За приписами наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 11.08.2022 №206-ОС ОСОБА_1 виключили зі списків особового складу загону та зняли з усіх видів забезпечення.

У цьому наказі зазначено про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, вказано, що календарна вислуга для виплати грошової допомоги у зв`язку зі звільненням з військової служби становить 14 років.

Також указано, про виплату коштів на невикористану відпустку за 2022 рік 29 днів, про виплату грошової компенсації за невикористані додаткові відпустки за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки терміном 98 дію, як учаснику бойових дій.

В матеріалах справи наявний розрахунок підйомної допомоги майору ОСОБА_1 . Такий розрахунок складається з посадового окладу в розмірі 5 220 грн, окладу за військове звання в розмірі 1 340 грн, надбавки за вислугу років в розмірі 2 296 грн, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 3 542,40 грн, премії в розмірі 7 516,80 грн.

За результатами розгляду запиту позивача та його рапортів ВЧ НОМЕР_2 направила йому листа, де зазначила, що його місячне грошове забезпечення (посадовий оклад та оклад за військовим званням) обраховувалося шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1,12,13 і 14, відповідно до пункту 4 Постанови №704.

Далі, зазначено про виплату грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, а також про виплату індексації грошового забезпечення за весь період служби та про те, що одноразова грошова допомога при звільненні була нарахована та виплачена із зазначенням усіх виплат, про що свідчить копія особистої картки грошового забезпечення.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляцій і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Як випливає зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 єдине питання, з яким він не згоден, оскаржуючи рішення суду першої інстанції, це відмова в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення, яка встановлена Законом №1282-ХІІ.

Відповідаючи на вказаний довід, колегія суддів установила таке.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-ІІІ (далі - Закон № 2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Частиною другою статті 19 Закону № 2017-ІІІ передбачено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон № 1282-XII.

Статтею 1 Закону № 1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Сторонами у справі не заперечується, що в період проходження ОСОБА_1 військової служби у ВЧ НОМЕР_2 , йому щомісячно нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення. Також сторонами визнається, що згадана індексація не ввійшла до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 з якого розрахоується одноразова допомога при звільненні.

Вирішуючи питання чи включається індексація грошового забезпечення до розміру одноразової грошової допомоги, яка виплачується при звільненні, Верховний Суд у постанові від 26.01.2022 у справі №520/8887/2020, висловив таку правову позицію.

На думку суду касаційної інстанції, субсидіарне застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.

Отже, індексація є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.

Правова позиція стосовно систематичного та постійного характеру виплати індексації наведена у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, від 30.12.2020 у справі №359/8843/16-а.

За таких обставин, слід визнати правильним та обґрунтованим довід скаржника ОСОБА_1 про неправильне обрахування роботодавцем його грошової допомоги при звільненні без включення в її розмір індексації грошового забезпечення.

Переходячи до дослідження апеляційної скарги ВЧ НОМЕР_2 , де ключовим доводом являється вчинення, останньою, дій щодо розрахунку грошового забезпечення позивача відповідно до пункту 4 Постанови №704, який встановлює, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з приписами частини 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За змістом частин 2, 3 наведеної норми, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Постановою №704, зокрема затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Також даним нормативним актом встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 цього нормативного документу установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 цієї постанови Уряду (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103 (далі Постанова №103), пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються.

Зокрема, пункт 4 Постанови №704 було викладено в такій редакції: « установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Водночас, за приписами статті 6 Закону №2017-III базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в Законі України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Згідно частиною 2 статті 92 Конституції України, виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Статтею 7 Закону №1928-ІХ установлено, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 2 481 грн.

За проведеним аналізом викладених вище законодавчих норм, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, що через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом №1928-ІХ у позивача виникло право на перерахунок складових його грошового забезпечення.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України правила, а також враховуючи на те, що положення пункту 4 Постанови № 704, в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01. 2018 не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону №1928-ІХ.

Проаналізувавши постанови Верховного Суду, на які покликався представник ВЧ 2196, обґрунтовуючи свою позицію щодо розрахункової величини для визначення розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням в 2022 році, колегія суддів установила, що ці судові рішення охоплюють спірні правовідносини за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2018 року включно.

За таких підстав, не можна вважати, що в цих рішеннях Верховний Суд виклав правовий висновок у справі за подібними правовідносинами, адже в справі, яка є предметом даного розгляду, спірним періодом є 19.04.2022 по 11.08.2022.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляцію ОСОБА_1 належить задовольнити, а в задоволенні апеляції ВЧ НОМЕР_2 слід відмовити.

Підставами для часткового скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині, відповідно до приписів статті 317 КАС України є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Суд погоджується з доводами ОСОБА_1 , що суд першої інстанції фактично не розглянув його вимогу про виплату йому одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням сум індексації.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні наведеної вимоги слід скасувати та ухвалити у скасованій частині нове рішення про її задоволення.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції переглянуто рішення суду першої інстанції, що ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

За результатами апеляційного розгляду розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_2 ) залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року скасувати в частині відмови в позові ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням сум індексації.

Ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_2 ), яка полягає у неврахуванні в місячному грошовому забезпеченні ОСОБА_1 , з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні, сум індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_2 ) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , з урахуванням раніше проведених виплат та обов`язкових платежів і зборів, одноразову грошову допомогу при звільненні, з урахуванням в місячному грошовому забезпеченні, з якого нараховується одноразова грошова допомога, суми індексації грошового забезпечення.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та про зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. Є. Зуєва

суддя М. П. Коваль

Повне судове рішення складено 29.03.2023.