Справа № 200/3415/22
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року Справа№200/3415/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправним та скасування пункту наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправним та скасування пункту наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 . Згідно постанови ВЛК НВМКЦ «ГВКГ» від 21.10.2021 року № 1108, оформленої у вигляді довідки ВЛК було проведено медичний огляд ВЛК терапевтичного профілю, зазначено, що позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Також в епікризі позивача рекомендовано командиру частини після відпустки скерувати на ВЛК для визначення придатності для військової служби по місцю дислокації частини.

На підставі Відпускного квитка від 23.10.2021 року № 3897 позивач з 23.10.2021 року по 21.11.2021 року перебував у відпустці. Разом з цим з 16.11.2021 року по 02.12.2021 року у зв`язку з різким погіршенням здоров`я перебував на стаціонарному лікуванні і обстеженні в терапевтичному відділенні КНП «Курахівська міська лікарня».

01.12.2021 року позивач засобами поштового зв`язку скерував на і*мя свого командира рапорт з клопотанням про направлення його на для проходження ВЛК за місцем проведення відпустки для визначення придатності до військової служби. Відправлення було вручено 06.12.2021 року. Відповіді на вказане клопотання позивачем не отримано.

09.12.2021 року позивач повторно засобами поштового зв`язку скерував на ім*я свого командира рапорт з клопотанням про направлення його на для проходження ВЛК за місцем проведення відпустки для визначення придатності до військової служби та повідомив про поважність причин нез`явлення в строк на службу до військової частини після закінчення відпустки за станом здоров`я. Вказаний рапорт отриманий не був.

21.12.2021 року позивач отримав лист командування військової частини НОМЕР_1 (у відповідь на рапорт від 01.12.2021 року) яким доведено до позивача обов`язок з`явитись на службу після проходження лікування, якщо інше не передбачено довідкою ВЛК. Після отримання вказаного листа 22.12.2021 року позивач надіслав до ВЧ НОМЕР_1 рапорт про направлення його на для проходження ВЛК втретє.

14.02.2022 року, у відповідь на адвокатський запит, представником позивача було отримано копії витягів з наказів № 206 від 24.01.2022 року "За результатами службового розслідування за фактом неприбуття з лікувального закладу лейтенанта ОСОБА_1 " та № 366 від 16.12.2021 року, п.9 якого позивача знято з грошового забезпечення з 03.12.2021 року.

Представник позивача наголошує, що вказані накази є протиправними, необґрунтованими, складеними без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття законного та мотивованого рішення, складені з численними порушеннями, а викладені в них факти не відповідають дійсності. А саме:

щодо наказу № 206:

- в спірному наказі № 206 зафіксовано, що відсутність позивача на службі (самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 ) вперше була виявлена та зафіксована лише 31.12.2021 року об 08.00, а не 03.12.2021 року;

- відповідачем в оскаржуваному факті не наведено жодних достатніх та переконливих фактів, на підставі яких була надана зазначена характеристика позивача, а отже така характеристика позивача не відповідає принципу верховенства права, законності та презумпції невинуватості, які гарантовані Конституцією України;

- позивач не був повідомлений про проведення службового розслідування; особи, які проводили службове розслідування, не звертались до позивача для отримання необхідних документів та письмових пояснень щодо неповернення позивача до військової частини після лікувального закладу;

- не зафіксовано, у чому полягали неправомірні дії позивача; відповідач не зазначив чітко, який обов`язок позивач порушив своїми неправомірними діями тощо;

- посилання відповідача на ст.ст. 11, 12, 16, 49 Статуту Збройних Сил України як на підтвердження порушення позивачем своїми діями нормативно-правових акті в є неспроможними та безпідставними. Відповідачем не доведено жодними належними, достовірними та достатніми доказами недотримання позивачем військової дисципліни, грубого порушення вимог нормативно-правових актів, невиконання в повному обсязі обов`язків військовослужбовця, не надання доповідей безпосередньому командиру позивача;

щодо наказу № 366 (п.9):

- з аналізу наказу №206 чітко вбачається, що відсутність позивача на службі було виявлено лише 31.12.2021 року о 08 годині 00 хвилин під час контрольного шикування особового складу 1 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 . Відповідно, до подання рапорту начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 10.12.2021, який було зареєстровано 14.12.2021 за № 21607, відсутність позивача на службі виявлена не була та жодним чином не була фіксована;

- з рапорту капітана ОСОБА_3 від 10.12.2021, який зареєстровано за вх. №21607 від 14.12.2021. вбачається, що станом на 10 грудня 2021 року до стройової частини відділення персоналу штабу не надано жодних підтверджуючих документів (виписний епікриз, рапорт тощо) про повернення з лікувального закладу лейтенанта ОСОБА_1 ;

- рапорт капітана ОСОБА_3 від 10.12.2021, який слугував підставою для видання оскаржу вального наказу № 366 не може вважатись належним та достовірним доказом того, що позивач самовільно залишив військову частину з 03.12.2021 року оскільки такий рапорт був складений та зареєстрований з порушенням положень Інструкції з діловодства у Збройних Силах України (п. 3.9.3).

На підставі викладених обставин представник позивача просив:

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.01.2022 №206 «За результатами службового розслідування за фактом неприбуття з лікувального закладу лейтенанта ОСОБА_1 »;

визнати протпправним та скасувати пункт 9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.12.2021 №366;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 03.12.2021 по дату набрання рішенням законної сили.

Ухвалою від 26.05.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні без повідомлення сторін), вказаний висновок обгрутновано впровадженням воєнного стану та ін.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

21.04.2022 на засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 18.04.2022 № 259 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 на 30 діб.

Указом Президента України від 18.05.2022, затвердженим Верховною Радою України (законопроекти №7389 та №7390), продовжено строк дії воєнного стану із 25 травня 2022 на 90 діб (тобто до 23 серпня 2022).

Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України № 2500-IX від 15.08.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України № 2738-IX від 16.11.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06.02.2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України № 2915-IX від 07.02.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Відповідач правом на надання відзиву не скористався.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно Витягу із наказу № 119 від 11.05.2021 року, відповідно до статей 20 та 23 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» із лейтенантом запасу ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу строком на 5 років, прийнято його на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу. Зарахувано до списків особового складу Збройних Сил України та призначено командиром зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ВОС НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 145 від 24.05.2021 року, лейтенант запасу ОСОБА_1 , з 24 травня 2021 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення.

Згідно постанови ВЛК НВМКЦ «ГВКГ» від 21.10.2021 року № 1108, оформленої у вигляді довідки ВЛК було проведено медичний огляд позивача ВЛК терапевтичного профілю, зазначено, що позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Також в епікризі позивача рекомендовано командиру частини після відпустки скерувати на ВЛК для визначення придатності для військової служби по місцю дислокації частини.

На підставі Відпускного квитка від 23.10.2021 року № 3897 позивач з 23.10.2021 року по 21.11.2021 року перебував у відпустці.

Згідно Листка непрацездатності № 81 від 02.12.2021 року, позивач з 16.11.2021 року по 02.12.2021 року включно перебував на стаціонарному лікуванні.

01.12.2021 року позивачем скеровано на ім*я командира 1 зенітно-ракетної батареї рапорт, в якому ОСОБА_1 просив клопотати перед вищим командуванням щодо направлення його для проходження ВЛК щодо встановлення ступеню придатності для подальшого проходження військової служби за місцем проведення відпустки.

07.12.2021 року позивачу надано Консультаційний висновок спеціаліста лікаря-гематолога КНП «Міська лікарня № 3» Краматорської міської ради з рекомендацією «скерувати лейтенанта ОСОБА_1 на ВЛК для визначення придатності для військової служби за місцем дислокації частини».

09.12.2021 року позивачем повторно скеровано на ім*я командира 1 зенітно-ракетної батареї рапорт, в якому ОСОБА_1 просив клопотати перед вищим командуванням щодо направлення його для проходження ВЛК щодо встановлення ступеню придатності для подальшого проходження військової служби за місцем проведення відпустки; зазначав щодо незадовільного стану здоров*я.

З листа військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2021 року № 3940, наданого у відповідь на рапорт від 01.12.2021 року повідомлено позивача про потребу особисто прибути до військової частини та особисто отримати потрібний пакет документів з приводу направлення на ВЛК під особистий підпис.

22.12.2021 року позивачем втретє скеровано на ім*я командира 1 зенітно-ракетної батареї рапорт, в якому ОСОБА_1 просив клопотати перед вищим командуванням щодо направлення його для проходження ВЛК щодо встановлення ступеню придатності для подальшого проходження військової служби за місцем проведення відпустки; зазначав щодо незадовільного стану здоров*я тощо.

Відповідно доповідної записки Начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2021 року ОСОБА_3 , під час звірки тимчасово відсутнього особового складу з підрозділом було встановлено, що лейтенант ОСОБА_1 був виписаний з КНП «Кураїівська міська лікарня» 02.12.2021 року але до розташування військової частини не прибув. Станом на 10.12.2021 року до стройової частини відділення персоналу штату не надано жодних підтверджуючих документів (виписний епікриз, рапорт тощо) про повернення з лікувального закладу лейтенанта ОСОБА_1 . У зв`язку з неповерненням з лікування лейтенанта ОСОБА_1 Заявлено клопотання про зняття позивача з усіх видів забезпечення та призначення з цього приводу службового розслідування.

Згідно витягу з Наказу № 366 від 16.12.2021 року (п. 9) позивача знято з грошового забезпечення з 03.12.2021 року.

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 206 від 24.01.2022 року вбачається, що в ході проведення службового розслідування встановлено наступне.

У відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України від 29.11.2018 №604 Про затвердження Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх обліку Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, начальником стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_2 було подано рапорт від 14.12.2021 року № 21607 командиру військової частини НОМЕР_1 за фактом неповернення з лікувального закладу командира 2 зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_1 .

З наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.10.2021 року № 307 встановлено, що командир 2 зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_1 прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 військового медичного клінічного центру Західного регіону м. Львова.

З наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.10.2021 року №307 встановлено, що командир 2 зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_1 вибув з розташування військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів відповідно до виписного епікризу військового медичного клінічного центру Західного регіону м. Львова №14564 від 22.10.2021 року.

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста КНП «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради командир 2 зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_1 захворів під знаходження у відпустці за станом здоров`я, та його було виписано 03.12.2021 року.

Командир 2 зенітного ракетного взводу 1 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_1 написав рапорт від 09.12.2021 року до командира військової частини НОМЕР_1 через зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , якій він направив поштовою кореспонденцією, в якому, посилаючись на факт підтвердженого в нього діагнозу «Справжня поліцитемія II ступеню, поліцитемічна стадія» та за поганим станом здоров`я зазначив, що він не має змоги прибути до розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 та просить, щоб командуванням військової частини НОМЕР_1 будо направлено на його адресу направлення для проходження військово-лікарської комісії за місцем дислокації військової частини.

Надалі командиром військової частини НОМЕР_1 було направлено письмову відповідь від 14.12.2021 року № 3940 на вищезазначений рапорт, в якому, посилаючись на норми та приписи Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, відповідно до якого, не зважаючи на об`єктивний стан здоров*я військовослужбовець повинен або надати підтверджуючі документи своєї відсутності за місцем служби, або з*явитися за місцем служби для подальшого її проходження.

Відповідно до рапорту начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2021 року (реєстраційний номер НОМЕР_3 від 14.12.2021 року) станом на 10.12.2021 року до стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 не надано жодних підтверджуючих документів або повернення з лікувального закладу до розташування військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_1 .

Відповідно до рапорту начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2021 року (реєстраційний номер НОМЕР_3 від 14.12.2021 року) позивача знято з усіх видів грошового забезпечення з 03.12.2021 року, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.12.2021 року № 366.

Згідно довідки-доповіді № 2/103 від 31.12.2021 року стало відомо відсутність позивача на контрольному шикуванні, який не повернувся з лікувального закладу, на дзвінки не відповідає.

Надалі позивачем було направлено рапорт від 22.12.2021 року до військової частини укрпоштою, який надійшов 15.01.2022 року (вх. № 118 від 15.01.2022 року) з вимогою направити його на ВЛК, доказів, підтверджуючих законність підстав нез`явлення на службу надано не було.

Також під час проведення службового розслідування було встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.05.2021 року № 145 лейтенанта ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.05.2021 року № 150 лейтенанта ОСОБА_1 було направлено до лікувального закладу з 29.05.2021 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.07.2021 року № 199 позивач повернувся з лікувального закладу.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.09.2021 року № 257 позивача направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.09.2021 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.10.2021 року № 307 позивач повернувся з ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.10.2021 року № 307 позивач вибув у відпустку за станом здоров*я на 30 календарних днів відповідно до виписного епікризу ВМКЦ Західного регіону м. Львова № 14564 від 22.10.2021 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.12.2021 року № 366 позивача знято з усіх видів забезпечення з 03.12.2021 року.

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста КНП «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради позивач захворів під час знаходження у відпустці за станом здоров*я та його було виписано 03.12.2021 року (07.12.2021- відзначено помилково).

Вказані вище неправомірні дії призвели до порушення військової дисципліни, яке обліковується для оцінки стану військової дисципліни, що передбачено Додатком 12 до Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни тощо, а саме: п. 6 Додатку 12 встановлено - Невихід військовослужбовця (крім строкової військової служби) на службу та самовільне залишення місця служби без поважних причин більше 3 годин протягом робочого дня.

Розслідуванням встановлено, що командир 2 зенітного ракетного взводу НОМЕР_4 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_1 незаконно відсутній на службі з 08:00 години 31.12.2021 до 18:00 години 21.01.2022, що становить 21 (двадцять одну) добу 10 (десять) годин.

Вчинення викладеного вище правопорушення підтверджуються фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування та зазначені в розділі 3 акту службового розслідування.

Причинами скоєння порушення військової дисципліни командиром 2 зенітного ракетного взводу 1 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно- артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_1 є недисциплінованість та низькі морально-ділові якості, особиста безвідповідальність, низька військова дисципліна, нерозуміння хибності та ганебності своєї поведінки.

Таким чином командир 2 зенітного ракетного взводу 1 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_1 свідомо порушив вимоги статті 11, 12, 16, 49 внутрішнього Статуту Збройних Сил України та пункт 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України.

Виходячи з матеріалів службового розслідування, що виражається у формі недотримання військової дисципліни, грубого порушення вимог нормативно правових актів, невиконання в повному обсязі обов`язків військовослужбовця тощо.

Своїми діями командир 2 зенітного ракетного взводу 1 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_1 , порушив вимоги наступних нормативно- правових актів: мають ознаки ч. 4 ст. 407 Кримінального кодексу України, ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, ст.ст. 11, 12, 16, 49 Внутрішнього Статуту Збройних Сил України.

Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є особиста недисциплінованість та низькі морально - ділові якості, особиста безвідповідальність, низька військова дисципліна та моральна слабкість, нездатність свято і непорушно додержуватися Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

З метою недопущення подібних випадків у майбутньому та на підставі викладеного, наказано у тому числі:

начальнику відділення персонального штабу військової частини НОМЕР_1 підготувати документи для виведення зі штату командира 2 зенітного ракетного взводу НОМЕР_4 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 лйтенанта ОСОБА_1 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 у звязку з неприбуттям до військової частини після лікувального закладу;

заступнику командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону з морально - психологічного забезпечення направити копії матеріалів службового розслідування до Державного бюро розслідувань територіального управліннї м. Краматорськ, для подальшого розгляду та прийняття законного правового рішення за даним випадком, згідно чинного законодавства України;

заступнику командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 довести положення ст. 407, 408 Кримінального кодексу України до всього особового складу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ;

командирам підрозділів: довести інформацію про даний випадок, посилити контроль за особовим складом та відповідність стану військовослужбовців вимогам статутів та законодавства, довести інформацію про даний випадок до всього особового складу частини;

начальнику стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 довести наказ до всього особового складу в частині, що його стосується.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон №2232).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Як передбачено ч. 3 Закону України, військовий обов`язок включає: зокрема проходження військової служби.

Статтею 19 даного Закону визначені загальні умови укладення контракту на проходження військової служби - військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" № 551-XIV від 24.03.1999 року затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обовязків військової служби.

Суд зауважує, що додержання військовослужбовцем службової дисципліни (в тому числі і перебування на службі) є безумовною умовою проходження ним служби у ЗСУ. Також суд зауважує, що представник позивача наголошує на тому, що відповідачем не доведено належними та достатніми доказами порушення позивачем ч. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Як передбачено п. 40 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі у тому числі відбуття чи повернення з відрядження, відпустки або лікування.

Згідно преамбули Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, який затверджено Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут Внутрішньої служби ЗСУ), цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини). Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями. Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями. Положення Статуту поширюються на військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів.

Як передбачено п. 6 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Згідно п. 11, 12 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно. Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Відповідно п. 16 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, який затверджено Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Як зазначено п. 49 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. Усі військовослужбовці повинні під час зустрічі (обгону) вітати один одного, додержуючись правил, визначених Стройовим статутом Збройних Сил України. Військове вітання - це вияв взаємної поваги і згуртованості військовослужбовців.

Як передбачено п. 129, 130 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, внутрішній порядок - це суворе додержання визначених військовими статутами правил розміщення, повсякденної діяльності, побуту військовослужбовців у військовій частині (підрозділі) й несення служби добовим нарядом. Внутрішній порядок досягається: глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та статутами Збройних Сил України; чіткою організацією бойової підготовки; зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом; неухильним виконанням розпорядку дня; додержанням правил експлуатації озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів, створенням у місцях розташування військовослужбовців умов для їх повсякденної діяльності, життя й побуту, що відповідають вимогам статутів Збройних Сил України; цілеспрямованою виховною роботою, поєднанням високої вимогливості командирів (начальників) з постійною турботою про підлеглих у додержанні їх прав, задоволенні потреб і зміцненні здоров`я; додержанням вимог пожежної безпеки, а також проведенням заходів щодо охорони довкілля в районі діяльності військової частини.

Як встановлено п. 205, 206 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, для ранкового огляду за командою чергового роти "Рота, для ранкового огляду - СТАВАЙ" головні сержанти (заступники командирів) взводів та командири відділень шикують свої підрозділи у визначеному місці, прикомандировані шикуються на лівому фланзі. Черговий роти доповідає головному сержантові роти або особі, яка його заміщує, про готовність роти до огляду. За командою головного сержанта роти головні сержанти (заступники командирів) взводів і командири відділень проводять ранковий огляд. На ранкових оглядах перевіряється наявність особового складу, зовнішній вигляд і додержання правил особистої гігієни. Черговий роти вносить до книги запису хворих прізвища військовослужбовців, які хочуть звернутися за медичною допомогою до медичного пункту частини. Прізвища інших військовослужбовців, які звернулися за медичною допомогою протягом дня, черговий роти також вносить до книги запису хворих (згідно з додатком 14 до цього Статуту). Під час ранкового огляду командири відділень наказують усунути виявлені недоліки, перевіряють виконання цих розпоряджень і доповідають про результати огляду головним сержантам (заступникам командирів) взводів, а головні сержанти (заступники командирів) взводів - головному сержантові роти.

Відповідно п. 256, 257 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, офіцери та військовослужбовці військової служби за контрактом, за висновком лікаря можуть залишатися для лікування на квартирах (удома). Про результати огляду хворих, характер поданої допомоги і призначення лікар робить відповідні відмітки в медичних книжках та видає довідки про стан здоров`я. Висновок про часткове або повне звільнення військовослужбовців строкової військової служби від занять, робіт, несення служби у наряді, а офіцерів та військовослужбовців військової служби за контрактом, - від виконання службових обов`язків дається лікарем, а у військових частинах, де лікар за штатом не передбачений, - фельдшером не більше ніж на шість діб. У разі потреби термін звільнення може бути продовжено. Рекомендації лікаря (фельдшера) про часткове або повне звільнення від виконання обов`язків підлягають виконанню посадовими особами. По закінченні терміну звільнення за висновком лікаря військовослужбовці мають бути направлені у разі потреби на повторний медичний огляд. Про звільнення від виконання службових обов`язків офіцерів і військовослужбовців військової служби за контрактом на підставі довідки лікаря (фельдшера) і про вихід їх на службу після хвороби оголошується в наказі по військовій частині.

Як передбачено п. 261, 262 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, про прибуття військовослужбовців, яких направлено до військового закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування, начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний у той самий день повідомити командира військової частини, з якої вони прибули, а про військовослужбовців, які прибули з інфекційними захворюваннями, - також найближчий санітарно-епідеміологічний заклад охорони здоров`я. Військовослужбовці, які захворіли в період відпустки або відрядження, на стаціонарне лікування направляються начальниками відповідних органів управління Служби правопорядку в гарнізонах або керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.

Аналізуючи вищенаведене суд наголошує, що п. 40 Дисциплінарного статуту ЗСУ, п.п. 256, 257, 261, 264 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ встановлюють обов`язок військовослужбовся прибути до військової частини, відрекомендуватися своєму безпосередньому начальникові та здати медичні документи.

Згідно позиції, викладеної в позові, представник позивача не заперечує, що після проходження лікування позивач до військової частини не прибув, але наголошує на поважності підстав та доказів, які обумовили неприбуття. А саме: консультаційний висновок спеціаліста лікаря-гематолога КНП «Міська лікарня № 3» Краматорської міської ради від 07.12.2021 року з рекомендацією «скерувати лейтенанта ОСОБА_1 на ВЛК для визначення придатності для військової служби за місцем дислокації частини» та поганий стан здоров*я.

Як встановлено ч. 2 ст. 21 Закону № 2232-ХІІ, громадяни України для виконання обов`язків, пов`язаних із взяттям на військовий облік, призовом або прийняттям на військову службу, а також особи, які направляються відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, Центральним управлінням або регіональним органом Служби безпеки України, відповідним підрозділом Служби зовнішньої розвідки України на медичний огляд (медичне обстеження в амбулаторних чи стаціонарних умовах), лікування, звільняються від роботи на час, необхідний для виконання зазначених обов`язків та перебування в лікувальному закладі охорони здоров`я, із збереженням за ними місця роботи, займаної посади і середньої заробітної плати.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять листка непрацездатності позивача, виданого за період з 03.12.2021 року, відтак неприбуття позивача до військової частини НОМЕР_1 у період з 03.12.2021 року не обґрунтовано належними доказами, яке вказують на його поважність, а тому містять ознаки порушення п. 40 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, що відповідно вказує на порушення ст. 4 цього статуту.

Відтак позиція представника позивача щодо недоведеності порушення позивачем законодавчих норм, які регулюють проходження служби в ЗСУ підлягає відхиленню. Крім цього норми Статуту Внутрішньої служби ЗСУ також містять чіткий порядок дій, які підлягають оцінці в межах даної справи. Суд погоджується з аргументами представника позивача, викладеними ним також в межах позову по справі №200/2835/22, щодо не передбаченого обов`язку отримувати направлення на ВЛК під особистий підпис, проте обов`язок військовослужбовця прибути до військової частини після проходження лікування/відпустки є чітко закріпленім і, в межах даної справи, є не дотриманим.

Щодо процедури службового розслідування.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Статтею 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові у сфері протидії корупції.

У разі якщо ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, встановлено під час проведення службового розслідування стосовно військовослужбовця Збройних Сил України чи одержано інформацію про вчинення ним такого правопорушення, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та начальникові відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Наказом Міністерства Оборони України від 21.11.2017 року № 608 затверджений Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок № 608).

Відповідно п. 1 розд. ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду тощо. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб. За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Аналізуючи спірні правовідносини суд вважає, що порушення позивачем службової дисципліни, яке полягає у неприбутті до військової частини, є належною та достатньою підставою для призначення службового розслідування.

Як передбачено п. 3 розд. ІІ Порядку № 608, службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно п. 8, 9 розд. III Порядку № 608, особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Обгрунтовуючи свою позицію представник позивача звертає увагу на те, що в спірному наказі № 206 відсутність позивача на службі вперше була виявлена та зафіксована лише 31.12.2021 року о 08.00, а не 03.12.2021, згідно рапорту начальника стройової частини від 10.12.2021 року, який було зареєстровано 14.12.2021 року за № 21607, відутність позивача на службі не виявлена і не зафіксована.

З цього приводу суд зазначає, що матеріали справи вказують на необґрунтовану відсутність позивача на службі з 03.12.2021 року, дата виявлення відсутності позивача відповідачем впреше, відповідно до рапорту або відповідно до довідки-доповіді не спростовує наявності факту порушення дисципліни як такого. Тобто вказана розбіжність в датах являє собою певну похибку у фіксуванні порушення положень Дисциплінарного Статуту ЗСУ, але не може слугувати достатньою підставою для визнання порядку проведення службового розслідування не дотриманим.

Згідно п. 1-3 розд IV Порядку № 608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням: предмета огляду та його стислого опису; часу, дати, місця (населеного пункту) огляду; посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ; військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності); прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб; фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо; місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення); у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі; підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші; підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Суд звертає увагу, що у вказаних положеннях відутній обов`язок посадових осіб, які проводять службове розслідування, повідомляти про вказане військовослужбовця, звертатися за отриманням необхідних документів та письмових пояснень (поряд з наявним обов`язком військовослужбовця надати документи, які підтверджують поважність та законність його відсутності на службі).

Щодо позиції представника позивача з приводу негативної характеристики ОСОБА_1 , що викладена в Наказі № 206, та яка не відповідає змісту Службової характеристики, суд зазначає, що Службова характеристика не може мати вплив на характеристику, яка складена пізніше та під час службового розслідування.

Щодо посилання у наказі № 206 на ч. 4 ст. 407 Кримінального кодексу України, відповідно до змісту якої самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Як вже було зазначено вище, відповідно до ст. 85 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

В межах зазначеної статті відповідачем визначено кримінальне правопорушення, оснаки якого виявлено під час проведення службового розслідування, що правомірно зафіксовано в наказі № 206.

Таким чином, на підставі вищевикладених висновків, суд вважає, що Наказ № 206 від 24.01.2022 року прийнятий в межах наданих повноважень та на підставі законодавчих вимог, є правомірним та скасуванню не підлягає.

Щодо наказу № 366 від 16.12.2021 року (п. 9), яким позивача було знато з усіх видів забезпеченняз 03.12.2021 у зв`язку з самовільним залищенням частини (не повернення з лікувального закладу).

Обгрунтовуючи свою позицію в даній частині позовних вимог представник наголошує на розбіжності дат, які фіксують відсутність позивача на службі, а саме: вперше відсутність була виявлена та зафіксована 31.12.2021 року, а не 03.12.2021 року.

Відповідно п. 1 розд. І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі- Порядок № 260), цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Як встановлено п. 15 Порядку № 260, військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини тошо.

Тобто призупинення виплати грошового забезпечення відбувається не з дня фіксування відсутності на службі, а з дня самовільного її залишення, що в даній справі 03.12.2021 року.

Щодо аргументів представника з приводу обізнаності керівництва позивача з приводу перебування ОСОБА_1 в лікарні суд звертає увагу на те, що відповідно рапорту від 10.12.2021 року, відповідач був обізнаний, що позивач був виписаний з лікарні 02.12.2021 року, та прийняв наказ № 366 з огляду на відсутність доказів, які вказують на поважні підстави відсутності позивача на службі у період після 03.12.2021 року включно.

Посиланная представника позивача на порушення положень Інструкції з діловодства у Збройних Силах України (п. 3.9.3) не вказує в достатній мірі на протиправність Наказу № 366 (п. 9).

Таким чином, на підставі вищевикладених висновків, суд вважає, що Наказ № 366 від 16.12.2022 року прийнятий в межах наданих повноважень та на підставі законодавчих вимог, є правомірним та скасуванню не підлягає.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож, адміністративний суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність вищенаведеним закріпленим процесуальним законом критеріям.

Згідно частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладених обґрунтувань суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправини та скасування наказів від 24.01.2022 року № 206 та п. 9 наказу № 366 від 16.12.2021 року задоволенню не підлягають. Позовні вимоги про стягнення грошового забезпечення з 03.12.2021 року задоволенню не підлягають як похідні.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

На підставі положень КАС України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправним та скасування пункту наказу, зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Стойка