Справа № 420/17502/22
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/17502/22
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року по справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФУ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) (далі ДВС) та просило суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця ДВС Косюти В.І. від 15.11.2022 р. №62227473 про накладення штрафу на ГУПФУ у розмірі 10200 грн. за невиконання вимог виконавчого листа № 420/7665/19 від 25.03.2020 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду ГУПФУ 17.03.2020 року було здійснено перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.01.2016 року, виходячи із основного розміру пенсії 85% сум грошового забезпечення. Розмір пенсії з 01.04.2020 року становив 6019,47 грн. Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили 17.03.2020 року по 31.03.2020 року в сумі 514 грн. зарахована на його поточний рахунок 06.04.2020 року. Сума доплати за період з 01.01.2016 року по 16.03.2020 року в сумі 53661,26 грн. підлягала виплаті відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженому Постановою КМУ від 22.08.2018 року №649 та Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1, та обліковується у ГУПФУ. Водночас, державний виконавець прийняв 14.10.2022 року постанову про накладання штрафу №62227473 в сумі 5100 грн., надавши строк 10 робочих днів ГУПФУ для виконання вимог виконавчого листа по справі. Зазначену постанову було оскаржено шляхом подання позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду. 28.11.2022 року до ГУПФУ надійшла постанова ДВС від 15.11.2022 року ВП №62227473 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн. Позивач не погоджується із даною постановою, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову повністю.

З огляду на неприбуття в судове засідання сторін, колегія суддів вирішила розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 р. по справі №420/7665/19 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФУ про визнання протиправними дій, зобов`язання провести перерахунок пенсії. Визнано протиправними дії ГУПФУ в частині не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 року. Зобов`язано ГУПФУ провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 року. Зобов`язано ГУПФУ провести ОСОБА_1 виплату донарахованих сум пенсії після її перерахунку у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення, в т.ч. донарахованих сум за минулий час проведеної сплати з 01.01.2018 року.

Рішення набрало законної сили 24 березня 2020 року, та на підставі вказаного рішення 25 березня 2020 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи.

02.06.2020 року старшим державним виконавцем ДВС Коваленком В.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62227473 з примусового виконання виконавчого листа №420/7665/19 про зобов`язання ГУПФУ провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 року, а також зобов`язання ГУПФУ провести ОСОБА_1 виплату донарахованих сум пенсії після її перерахунку у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення, в т.ч. донарахованих сум за минулий час проведеної сплати з 01.01.2018 року. У зазначеній постанові було вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

30.06.2021 року старшим державним виконавцем ДВС Косютою В.І. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 62227473 за виконавчим листом № 420/7665/19, виданим 25.03.2020 року.

28.01.2022 року старшим державним виконавцем ДВС Косютою В.І. прийнято постанову про відновлення вказаного виконавчого провадження.

14.10.2022 року старшим державним виконавцем ДВС Косютою В.І. прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання виконавчого листа у справі №420/7665/19, виданого 25.03.2020 року.

15.11.2022 року старшим державним виконавцем ДВС Косютою В.І. прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. - за невиконання виконавчого листа №420/7665/19, виданого 25.03.2020 року, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначав, що невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. (для юридичних осіб), а у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у вигляді штрафу у подвійному розмірі 10200,00 грн.

При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Також судом зазначено, що ГУПФУ здійснено лише перерахунок ОСОБА_1 доплати пенсії, проте здійснення перерахунку є лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 28 Закону передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до частини другої цієї ж статті документи виконавчого провадження державним органам, органам місцевого самоврядування, банкам, іншим фінансовим установам, підприємствам, установам, організаціям, посадовим чи службовим особам можуть надсилатися у формі електронних документів.

Згідно з частиною першою статті 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Частинами 2 та 3 статті 63 Закону передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною першою статті 75 Закону передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно з частиною другою статті 75 Закону у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу наведеного вбачається, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним судового рішення, яке набрало законної сили, без поважних причин, і таке накладення штрафу є видом юридичної відповідальності боржника, що, в свою чергу, направлено на реалізацію мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Як було зазначено, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 р. по справі №420/7665/19 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФУ та, зокрема, зобов`язано відповідача провести ОСОБА_1 виплату донарахованих сум пенсії після її перерахунку у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення, в т.ч. донарахованих сум за минулий час проведеної сплати з 01.01.2018 року. Вказане рішення набрало законної сили 24 березня 2020 року.

Поряд з цим, з листа позивача від 30 червня 2022 року (а.с.26), направленого на адресу відповідача, вбачається, що нарахована доплата до пенсії за період з 01.01.2016 року по 16.03.2020 року в сумі 53661,26 грн. підлягала виплаті відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого Постановою КМУ від 22.08.2018 року №649 та Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1, та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації, що свідчить про не виплату вказаного нарахованого перерахунку в сумі 53661,26 грн. та, відповідно, є підставою для висновку про не виконання ГУПФУ рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 р. по справі №420/7665/19 належним чином.

При цьому, слід зазначити, що 14.10.2022 року старшим державним виконавцем ДВС Косютою В.І. прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання виконавчого листа у справі № 420/7665/19, виданого 25.03.2020 року.

Пізніше, 15.11.2022 року старшим державним виконавцем ДВС Косютою В.І. прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. - за невиконання виконавчого листа № 420/7665/19, яка (постанова) є спірною у даній справі.

Водночас, матеріали справи не містять (станом до часу прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції) жодних відомостей щодо виконання ГУПФУ рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 р. по справі №420/7665/19 в частині проведення ОСОБА_1 виплати донарахованих сум пенсії після її перерахунку у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення, в т.ч. донарахованих сум за минулий час проведеної сплати з 01.01.2018 року, що свідчить про наявність підстав для прийняття оскаржуваної постанови від 15.11.2022 р. №62227473 про накладення штрафу на ГУПФУ у розмірі 10200 грн..

Також, ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Колегія суддів вважає необхідним враховувати правову позицію ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність доказів, тобто, сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, наявності поважних причин для не виконання позивачем рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 р. по справі №420/7665/19 в частині проведення ОСОБА_1 виплати донарахованих сум пенсії після її перерахунку у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення, в т.ч. донарахованих сум за минулий час проведеної сплати з 01.01.2018 року, натомість вбачається умисне затягування ГУПФУ належного виконання зазначеного рішення суду, зокрема, шляхом оскарження постанови від 14.10.2022 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання виконавчого листа у справі № 420/7665/19 виданого 25.03.2020 року, що свідчить про необгрунтованість позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги з приводу того, що 06.11.2022 року (тобто до прийняття оскаржуваної постанови по даній справі) доплата за період з 01.01.2016 року по 16.03.2020 року в сумі 53661,26 грн. була виплачена ОСОБА_1 , що підтверджується скриншотом з електронної пенсійної справи останнього та списком осіб, по яким виплачено кошти, з тих підстав, що проведення вказаної виплати, з урахуванням наявності першої постанови про накладення штрафу від 14.10.2022 року, безумовно кореспондується з повідомленням ГУПФУ державного виконавця про вказане виконання рішення суду.

Водночас, як зазначено самим ГУПФУ в апеляційній скарзі, лише листом від 21.11.2022 року за №1500-0505-5/121300 ГУПФУ повідомило ДВС про виплату доплати до пенсії в сумі 53661,26 грн., тобто позивачем було повідомлено виконавця про виконання (можливе) рішення суду вже після прийняття оскаржуваної постанови.

Окремо суд наголошує про відсутність жодних посилань на вказану обставину виконання (можливого) рішення суду і під час провадження в суді першої інстанції, що свідчить про неналежне виконання ГУПФУ процесуальних обов`язків по даній справі, в зв`язку з чим та на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.