Справа № 320/11947/21
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - Відповідач, ГУ ПФ у Київській області) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №822 від 04.01.2021, №1000-0306-8/67824 від 08.07.2021 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії по інвалідності ІІ групи у розмірі 60% від заробітку, зазначеного в довідках прокуратури Київської області від 09.12.2020 №21ф-447, від 01.07.2021 №21ф-225 без обмеження пенсії максимальним розміром;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплачувати пенсію у розмірі 60 % заробітної плати з 01.01.2020 на підставі довідки від 09.12.2020 №21ф-447, з 01.01.2021 на підставі довідки від 01.07.2021 №21ф-225 без обмеження пенсії максимальним розміром.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 позов задоволено частково:

- визнано протиправними та скасовані рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №822 від 04.01.2021, яке зареєстроване за №1653/03-16 від 04.02.2021, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №1000-0306-8/67824 від 08.07.2021 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії по інвалідності ІІ групи у розмірі 60% від заробітку, зазначеного в довідках про розмір заробітної плати від 09.12.2020 №21ф-447, від 01.07.2021 №21ф-225, виданих Київською обласною прокуратурою без обмеження пенсії максимальним розміром;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплачувати пенсію у розмірі 60 % заробітної плати з 01.10.2020 на підставі довідки про розмір заробітної плати від 09.12.2020 №21ф-447, виданої Київською обласною прокуратурою, з 01.02.2021 на підставі довідки про розмір заробітної плати від 01.07.2021 №21ф-225, виданої Київською обласною прокуратурою без обмеження пенсії максимальним розміром.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що право Позивача на перерахунок пенсії є беззаперечним, а передумовою для його проведення є оформлення уповноваженим органом довідки про розмір заробітної плати. Підкреслив, що Відповідач зобов`язаний перерахувати пенсію Позивачу без обмежень її максимального розміру з розрахунку 60 відсотків від розміру місячної заробітної плати, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, було зобов`язано орган Пенсійного фонду України проводити виплату пенсії ОСОБА_1 саме у такому розмірі.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд зазначив, що оскільки перерахунок пенсії проводиться з першого числа місяця, наступного за місцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, а такі обставини мали місце 11.09.2020 та 01.01.2021, то позовні вимоги про перерахунок пенсії з 01.01.2020 по 30.09.2020 та з 01.01.2021 по 31.01.2021 задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити повністю у задоволенні заяви. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що пенсія в силу ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» обчислюється з 60% місячної (чинної) заробітної плати та обмежується максимальним розміром в силу норм чинного законодавства.

Після усунення визначених в ухвалі від 13.01.2023 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2023 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції, які надійшли до Шостого апеляційного адміністративного суду 23.03.2023.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2023 призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку його законності та обґрунтованості у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ПФ у Київській області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ у Київській області та з 24.03.2014 отримував пенсію по ІІ групі інвалідності внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 у справі №320/6343/19, яке набрало законної сили 30.03.2020:

- визнано протиправною відмову ГУ ПФ у Київській області у призначенні пенсії ОСОБА_1 по інвалідності ІІ групи відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ;

- зобов`язано ГУ ПФ у Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ у розмірі 60% від середньомісячного заробітку, зазначеного в довідках прокуратури Київської області від 03.06.2019 №18ф-93, від 03.06.2019 №18ф-94 з 16.03.2019 без обмеження пенсії максимальним розміром;

- зобов`язано ГУ ПФ у Київській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 різницю між пенсією, виплаченою згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та пенсією, на яку він має право згідно з ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014, починаючи з 16.03.2019.

На виконання цього рішення суду Відповідачем призначено Позивачу пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ у розмірі 60% від середньомісячного заробітку, зазначеного в довідках прокуратури Київської області від 03.06.2019 №18ф-93, від 03.06.2019 №18ф-94 з 16.03.2019 без обмеження пенсії максимальним розміром.

Відтак, починаючи з 16.03.2019, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 23 447,86 грн (а.с. 17).

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідно до рішень Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 та від 26.03.2020 №6-р/2020 Київською обласною прокуратурою видано Позивачу довідку від 09.12.2020 №21ф-447 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії (а.с. 18).

Так, відповідно до цієї довідки розмір заробітної плати (грошового забезпечення) Позивача, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами, чинними на 11.09.2020 за відповідною посадою начальника відділу становить 67 316,66 грн та складається з таких складових: посадовий оклад 46160,00 грн; надбавка за вислугу років (25%) - 11540,00 грн; матеріальні допомоги (1/12) для оздоровлення - 4 808,33 грн, для вирішення соціально-побутових питань 4808,33 грн.

28.01.2021 Позивач звернувся до Відповідача із заявою за №822, в якій просив провести перерахунок пенсії на підставі довідки Київської обласної прокуратури від 09.12.2020 №21ф-447.

Рішенням №822 від 04.01.2021 про відмову в перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру», яке зареєстроване за №1653/03-16 від 04.02.2021, ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії по інвалідності (а.с. 19).

Це рішення обґрунтоване тим, що згідно наказу Генерального прокурора від 08.09.2020 №414 «Про день початку роботи обласних прокуратур» 11.09.2020 визначено днем початку роботи обласних прокуратур та спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах обласних прокуратур) відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та надаються довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії. Перерахунок пенсій прокурорам обласних прокуратур здійснюється з 01.10.2020 на підставі довідок про заробітну плату станом на 01.09.2020 у порядку, передбаченому рішенням Другого Сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019.

Відповідач вказав, що за правилами абз. 5 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, що станом на 01.10.2020 становить 17120,00 грн. За матеріалами пенсійної справи розмір пенсії становить 23447,86 грн. Відтак, за висновком ГУ ПФ у Київській області, проведення перерахунку пенсії згідно довідки Київської обласної прокуратури від 09.12.2020 №21ф-447 недоцільне, оскільки призводить до зменшення розміру пенсії з 23447,86 грн до 17120,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що 01.07.2021 Позивач отримав нову довідку про розмір заробітної плати станом на 01.01.2021 (а.с. 20), у зв`язку з чим звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки №21ф-225 від 01.07.2021, виданої Київською обласною прокуратурою.

Із змісту вказаної довідки вбачається, що розмір заробітної плати (грошового забезпечення) Позивача, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами, чинними на 01.01.2021 за відповідною посадою начальника відділу становить 73 785,60 грн та складається з таких складових: посадовий оклад 46848,00 грн; надбавка за вислугу років (25%) - 11712,00 грн; надбавка за роботу з таємними документами 10 % - 4684,80 грн; матеріальні допомоги (1/12) для оздоровлення - 5270,40 грн та для вирішення соціально-побутових питань 5270,40 грн.

За наслідками розгляду заяви Позивача 08.07.2021 Відповідач прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1000-0306-8/67824 (а.с. 21). В обґрунтування цього рішення покладено те, що перерахунок пенсій прокурорам обласних прокуратур здійснюється з 01.02.2021 на підставі наданих довідок про заробітку плату станом на 01.01.2021 у порядку, передбаченому Рішенням Другого Сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 та від 26.03.2020 №6-р/2020.

Відповідно до абз. 5 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, що станом на 01.02.2021 становить 17690,00 грн. За матеріалами пенсійної справи розмір пенсії становить 23447,86 грн. У зв`язку з цим Відповідач зазначив, що проведення перерахунку пенсії на підставі довідки про заробітну плату, що враховується для перерахунку пенсії від 01.07.2021 №21ф-225, виданої Київською обласною прокуратурою, недоцільне, оскільки призводить до зменшення розміру пенсії з 23447,86 грн до 17690,00 грн.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 19, 46, 92, 152 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон №1789), ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 (далі - Закон №1697), рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019, а також позиції Верховного Суду, наведеної у постанові від 14.09.2020 у справі №560/2120/20, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що пенсія Позивача підлягає перерахунку виходячи із відсоткового значення станом на час призначення, а саме у розмірі 60% грошового забезпечення та без обмеження її максимальним розміром, про що вказано у рішенні суду у справі №320/6343/19.

Однак з такими висновком суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.

01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, частину 20 статті 86 Закону № 1697-VІІ (набрала чинності 15.07.2015) викладено у новій редакції, відповідно до якої умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Прийняття зазначеного Закону, як убачається із пояснювальної записки до його законопроекту, було обумовлено необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів та приведення до фінансових можливостей держави дії положень окремих законів України, створення умов для стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики.

Таким чином, починаючи з 01.01.2015, в Україні жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Законів України «Про прокуратуру».

Законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01.01.2015 делегував Кабінету Міністрів України.

13 грудня 2019 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 7-р(II)/2019, яким:

- визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

- положення частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

До того ж Конституційний Суд України установив такий порядок виконання цього рішення:

- частина 20 статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина 20 статті 86 Закону № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Отже, з моменту прийняття зазначеного рішення правові підстави для проведення перерахунку пенсій визначені положеннями частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII.

Як вбачається із матеріалів справи, довідки про розмір заробітної плати від 09.12.2020 №21ф-447 та від 01.07.2021 №21ф-225 видані саме на підставі положень Закону №1697-VII.

Приписами ч. 2 ст. 86 Закону №1697-VII передбачено, що пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з твердженням Відповідача, що проведення перерахунку на підставі таких довідок має здійснюватися виходячи з процентного розміру пенсії, встановленого положеннями ст. 86 Закону №1697-VII.

Щодо доводів Апелянта про необхідність перерахунку пенсії Позивача згідно довідок прокуратури Київської області від 09.12.2020 №21ф-447 та від 01.07.2021 №21ф-225 із застосуванням обмеження максимальним розміром десяти прожиткових мінімумів, колегія суддів зазначає таке.

За змістом ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (який набрав чинності 01.10.2011) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.

При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

На думку колегії суддів, положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням цього Закону стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» №1697-VІІ, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VІІ питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема, статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ.

Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі згаданих вище довідок прокуратури Київської області її розмір перевищив би максимальний.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Отже, є помилковим висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Окрім того, аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.

Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.

Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.

За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява № 2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява № 17767/08).

Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.

Водночас розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном.

При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення».

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 21.12.2021 у справі № 580/5962/20, а також, зокрема, у постановах від 08.03.2023 у справі №620/3634/21, від 08.06.2022 у справі №620/2708/21, від 05.05.2022 у справі № 580/3812/21, від 25.01.2022 у справі № 580/419/21, від 17.01.2022 у справі № 560/1111/20.

За таких обставин колегія суддів погоджується з твердженням Відповідача, що проведення перерахунку на підставі виданих у грудні 2020 року та у липні 2021 року довідок має здійснюватися виходячи з процентного розміру пенсії, встановленого положеннями ст. 86 Закону №1697-VII, із обмеженням максимального розміру пенсії.

Посилання суду першої інстанції на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 у справі №320/6343/19 в якості преюдиційного факту для відсутності підстав для застосування до перерахунку пенсії Позивача обмеження пенсії максимальним розміром, є помилковим, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Водночас передбачене вказаною нормою процесуального права звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративний суд не повинен сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною четвертою ст. 78 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами ст. 90 КАС України.

При цьому суд також повинен враховувати вимоги частини четвертої ст. 9 КАС України щодо необхідності офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках витребувати ті докази, яких, на його думку, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Указаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду наведеній у постанові від 23.09.2022 у справі № 821/203/18.

У розрізі наведеного колегія суддів зауважує, що згідно ч. 7 ст. 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Таким чином, наявність у судовому рішенні в іншій, зокрема, адміністративній справі, висновку щодо про необхідність здійснення призначення пенсії Позивача з розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати та без обмеження максимального розміру пенсії, не може бути беззастережною підставою для задоволення позову в межах даної справи, з огляду на таке.

Спірні відносини у справі №320/6343/19 виникли у червні 2019 року та стосувалися призначення, а не перерахунку пенсії, проведення якого є спірним саме у межах справи №320/11947/21.

Отже, обставини справи №320/6343/19 є відмінними від справи №320/11947/21, позаяк спірним є перерахунок, а не призначення пенсії. До того ж такий перерахунок, на переконання Позивача, має проводитися на підставі довідок прокуратури Київської області від 09.12.2020 №21ф-447 та від 21.07.2021 №21ф-225, а не довідок прокуратури Київської області від 03.06.2019 №18ф-93 та від 03.06.2019 №18ф-94, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку поро преюдиційність щодо справи №320/11947/21 обставин, встановлених судовим рішенням у справі № №320/6343/19.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд першої інстанції не врахував особливостей правового регулювання перерахунку пенсії прокурорів за чинного правового регулювання та прийшов до помилкового висновку про преюдиційний характер справи №320/6343/19 щодо цього спору. Наведені вище обставини є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти у ній нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - задовольнити повністю.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 29 березня 2023 року.