Справа № 120/8893/22
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 березня 2023 р. Справа № 120/8893/22
Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України), третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Військова частина НОМЕР_2

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у розмірі 100000,00 грн за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей за період із 07.04.2022 по 30.04.2022, із 01.05.2022 по 31.05.2022, із 01.06.2022 по 30.06.2022, із 01.07.2022 по 31.07.2022 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей за період із 07.04.2022 по 30.04.2022, із 01.05.2022 по 31.05.2022, із 01.06.2022 по 30.06.2022, із 01.07.2022 по 31.07.2022 в розрахунку 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправною бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п. 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року у розмірі 100000 грн, за прийняття безпосередньої участі у бойових діях військовослужбовця за період з 07.04.2022 по 30.04.2022; з 01.05.2022 по 31.05.2022; з 01.06.2022 по 30.06.2022, із 01.07.2022 по 31.07.2022 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах.

Ухвалою суду від 07.11.2022 відкрито провадження у справі та, відповідно до ст. 262 КАС України, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 15-ти денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 КАС України.

У встановлений судом строк, представником відповідача надано відзив на адміністративний позов, яким останній заперечує щодо заявлених позовних вимог. Крім іншого зазначає, що дійсно позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та з 07.04.2022 року відряджений до оперативного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " з метою прийняття участі у заходах. При цьому, відповідач зазначає, що оскільки військовою частиною НОМЕР_2 не було подано позивача у Списках, як то передбачено наказом № 164-АГ, тому виплата спірної допомоги не здійснена.

Військова частина зазначає, що саме Списками підтверджується безпосередня участь позивача у бойових діях. За їх відсутності позивачу правомірно не виплачено таку допомогу.

Також, зазначає, щодо відсутності порушень з боку посадових осіб НОМЕР_3 прикордонного загону в частині нездійснення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в повному обсязі за квітень 2022 року, оскільки постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.086.2022 року по справі №743/291/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

У зв`язку із допущеним порушенням позивачем, на підставі пункту 9 Наказу № 164-АГ, наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 08.05.2022 року №243-ОС вирішено не виплачувати додаткову винагороду вказаному військовослужбовцю за період з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року, тобто за місяць в якому допущено порушення та складено відповідні документи адміністративного правопорушення.

Разом з відзивом, відповідачем надано клопотання про залучення співвідповідача, а саме військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

29.11.2022 представником позивача до суду надано відповідь на відзив, якою заперечує доводи зазначенні у відзиві. Окремо наголошує, що відповідно до довідки державної прикордонної служби України військової частини НОМЕР_2 від 05.08.2022 року № 1820 позивач приймав безпосередню участь у бойових діях у оскаржувані періоди, а підставою для видачі вказаної довідки було бойове розпорядження адміністрації державної прикордонної служби України від 02.04.2022 року № 56 гриф. Також зауважив, що з підстав протиправної бездіяльності відповідачем не було витребувано списки військовослужбовців із підтвердженням безпосередньої участі таких у бойових діях або заходах за квітень-липень 2022 року у складі військової частини НОМЕР_2 .

06.12.2022 представником військової частини надано заперечення на відповідь на відзив, яка за змістом заперечень відповідає запереченням викладеним у відзиві на адміністративний позов.

Ухвалою від 19.01.2023 року залучено до участі у справі в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - військову частину НОМЕР_2 .

Представником третьої особи надано письмові пояснення у яких зазначено, що довідка про безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів в національній безпеці і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії № 1820 від 05.08.2022 року щодо позивача надана до прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ). При цьому, рапорти від прикордонної комендатури відносно позивача щодо виплати 30000 грн, за період квітень - липень 2022 року до НОМЕР_4 прикордонного загону не надходили. Також, рапорти про виплату доплати до додаткової винагороди у розмірі 70000 грн, були направлені до НОМЕР_3 прикордонного загону супровідним листом від 24.06.2022 року, однак рапорти про виплату вказаної суми доплати до НОМЕР_4 прикордонного загону не надходили. У зв`язку з чим, зазначає, що наказ про виплату оскаржуваної додаткової винагороди пропорційно із розрахунку на 1 місяць, має опрацьовуватися посадовими особами військової частини НОМЕР_1 .

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді інспектора прикордонної служби вищої категорії - начальника окремого ракетно-артилерійського відділення прикордонної комендатури швидкого реагування.

Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону №108-ос від 13.03.2022 ОСОБА_1 зарахований у списки особового складу та на всі види забезпечення з 13.03.2022.

Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону №121-ос від 18.03.2022 позивача призначено на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії - начальника групи зенітних установок окремого ракетно-артилерійського відділення прикордонної комендатури швидкого реагування.

Згідно з наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 07.04.2022 за №5-вв позивача направлено у службове відрядження до оперативного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " з07.04.2022, з моменту прийняття участі у заходах.

Відповідно до довідки Державної прикордонної служби України військової частини НОМЕР_2 від 05.08.2022 року №1820 штаб-сержант ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей з 07.04.2022 року по 30.04.2022 року; з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року; з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року; з 01.07.2022 по 31.07.2022 року. Підстава: бойове розпорядження адміністрації державної прикордонної служби України від 02.04.2022 року № 56 гриф.

В подальшому, командування військової частини НОМЕР_1 за квітень - липень здійснило виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі 30000 грн.

Не погоджуючись із сумою виплати додаткової винагороди, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статті 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Згідно із Інструкцією "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 року № 558 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306, грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі- Постанова №168).

Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах .

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Спірним у досліджуваному випадку є право на отримання збільшеної виплати додаткової винагороди до 100000 грн. відповідно до Постанови № 168.

Так, з метою виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (із змінами) та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України видано наказ від 31.03.2022 № 164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168" (далі - Наказ № 164-АГ).

Пунктом 1 Наказу № 164-АГ визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби, які проходять військову службу в органах охорони державного кордону (прикордонних загонах) виплачується додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 30000 гривень, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 2 Наказу № 164-АГ під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; з завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); виконання польотів, пов`язаних з евакуацією військовослужбовців, цивільного населення, озброєння та інших матеріальних засобів з районів бойових дій, виконання бойових завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).

Пунктом 3 Наказу № 164-АГ визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі одного з таких документів: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл); рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням, військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.

Відповідно до пункту 4 Наказу № 164-АГ начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць (додаток 2).

Пунктом 5 цього наказу визначено, що виплату додаткової винагороди здійснювати на підставі наказу начальника (командира) Держприкордонслужби. В наказі про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень на місяць, обов`язково зазначати підстави для його видання.

Пунктом 12 Наказу №164-АГ визначено, що виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).

Із процитованого встановлено, що підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. є наказ командира, який видається, у разі, якщо особи беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби). При цьому, документальним підтвердженням такої участі є один із наступних документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл); рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням, військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Отже, враховуючи наявні матеріали справи, а саме те, що наказом № 5-вв від 07.04.2022 року ОСОБА_1 направлено у відрядження до оперативного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " для прийняття участі у заходах з 07.04.2022 року з метою прийняття участі у заходах.

При цьому, підставою для видачі наказу є бойове розпорядження Адміністрації державної прикордонної служби України від 02.04.2022 року №56-Т.

Отже, зважаючи на наявність бойового розпорядження від 02.04.2022 року та довідки від 05.08.2022 року, суд доходить висновку, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях в період з 07.04.2022 року по 30.04.2022 року, з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року, з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року, з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких заходах. Відповідно має право на отримання збільшеної виплати додаткової винагороди до 100000 грн. відповідно до Постанови № 168.

Також, оцінюючи вимогу про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року у розмірі 100000 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей, суд доходить висновку, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено із матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач був відряджений до оперативного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", зокрема ІНФОРМАЦІЯ_5 .

При цьому, як зазначалось вище, начальники регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів повинні щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць у формі додатку 2 (Списку).

Як повідомив відповідач та підтверджується матеріалами справи, на адресу військової частини НОМЕР_1 з військової частини НОМЕР_2 надійшов супровідний лист за № 22/2658-22-Вих. від 26.08.2022 року, зі Списком військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які приймали безпосередню участь у бойових діях або заходах з квітня по липень 2022 року у складі військової частини НОМЕР_2 у формі, визначеній додатком 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31 березня 2022 року № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168», які являлись основною підставою для здійснення військовою частиною НОМЕР_1 виплати вказаним у зазначених списках військовослужбовцям додаткової винагороди у збільшеному розмірі.

Проте, вказаним Списком військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 безпосередня участь позивача у бойових діях або заходах не підтверджена, зокрема у зазначеному списку відсутні дані щодо ОСОБА_1 .

В той час, позивач значить в переліку військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким не виплачується додаткова винагорода за період з01.04.2022 по 30.04.2022. Вказано причину: перебування в стані алкогольного сп`яніння 16.04.2022, за фактом якого складено відповідні документи адміністративного правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення від 16.04.2022, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння №5 від 16.04.2022).

У подальшому, 14.09.2022 року на адресу військової частини НОМЕР_1 з військової частини НОМЕР_2 надійшов супровідний лист №22/3084-22-Вих. від 13.09.2022 року, з доповненнями до Списку, який надійшов 26.08.2022 року - Списки військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які приймали безпосередню участь у бойових діях або заходах у квітні та червні 2022 року у складі військової частини НОМЕР_2 у формі, визначеній додатком 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31 березня 2022 року № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168», які являлись основною підставою для здійснення військовою частиною НОМЕР_1 виплати вказаним у зазначених списках військовослужбовцям додаткової винагороди у збільшеному розмірі.

Проте, вказаним Списком військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 безпосередня участь позивача у бойових діях або заходах також не підтверджена, зокрема у зазначеному списку відсутні дані щодо ОСОБА_1 .

Відтак, враховуючи, що у військової частини були відсутні відомості про прийняття позивачем участі у бойових діях, за спірний період, із посиланням на відповідні бойові розпорядження, рапорти, вона не мала правових підстав для видачі наказу про виплату додаткової винагороди та виплачувати її. А отже, не допустила протиправної бездіяльності, відповідно, позов в частині визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року у розмірі 100000 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської і Сумської оскаржуваний період не підлягає до задоволення.

Також, надаючи оцінку вимозі щодо виплати додаткової винагороди, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є верховенство права.

При цьому, принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

Принцип правової визначеності (певності) - загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Так, Конституційний Суд України сформулював у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками, в якому зазначається, що "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі" (абзац 2 підпункту 5.4 п. 5 мотивувальної частини) [14]. Цим Конституційний Суд України наголосив, що невизначеність, нечіткість правової норми призводить до її неоднакового розуміння та тлумачення, що в практичній площині призводить до різного застосування

Також у рішенні в справі "The Sunday Times v. United Kingdom" Європейський суд зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

При цьому ЄСПЛ у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Суд наголошує, що постанова КМУ № 168 передбачає, що виплата додаткової винагороди до 100000 грн. здійснюється на підставі наказів командирів, при цьому, умовою для такої виплати є безпосередня участь у певний період у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи саме в районах здійснення зазначених заходів.

При цьому, суд акцентує увагу, що ані постановою КМУ № 168, ані наказом № 164-АГ не врегульовано питання щодо виплати спірної додаткової винагороди за умови документального підтвердження права на її отримання (тобто безпосередньої участі у бойових діях), однак без видачі командиром наказу про таку виплату.

Тобто фактично командир на власний розсуд вправі вирішувати виплачувати додаткову винагороду чи ні, що не відповідає принципам правової визначеності та порушує вимогу якості закону.

Окрім того, суд вказує, що на момент виникнення спірних правовідносин (квітень червень 2022 року), постанова КМУ № 168 не містила норми, яка б передбачала, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Такі зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 7 липня 2022 року № 793. Зокрема постанову КМУ № 168 доповнено пунктом 2-1 наступного змісту :"Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів".

Більш того, пунктом 1 постанови КМУ вказує, що виплата винагороди до 100 000 грн. здійснюється військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, тобто підставою є прийняття участі у відповідних заходах.

Відтак, суд не погоджується із доводами відповідача, що підставою для нарахування додаткової винагороди є виключно Списки, які мали направлятись військовою частиною, у відрядженні якої перебував позивач. Хоча суд не виключає факту, що такі мають бути подані, однак вони не є визначальною чи єдиною підставою для здійснення виплати.

Підставою для виплати відповідно до постанови КМУ № 168, як вже цитувалось вище, є саме наказ командира, якому передує документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, яким є один з таких документів: - бойовий наказ (бойового розпорядження); - журнал бойових дій (вахтового журналу) або журнал ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл); - рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням, військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Тобто, для виплати винагороди до 100000 грн. має бути підтверджена документально участь військовослужбовця у бойових діях.

Судом встановлено, що стосовно позивача наявне бойове розпорядження від 02.04.2022 року № 56-Т та довідка, яка підтверджує періоди його участі з 07.04.2022 року по 30.04.2022 року; з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року; з 01.06.2022 року по 25.06.2022 року, з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року.

Однак, відповідний наказ про виплату не видано, водночас суд зазначає, що відповідач зобов`язаний за наявності визначених умов виплатити таку допомогу та не вправі вирішувати це питання на власний розсуд у випадку наявності підстав для отримання такої допомоги.

При цьому, відповідачем під час розгляду справи не було наведено обставини, які б свідчили про наявність перешкод для виплати позивачу коштів за періоди з з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року; з 01.06.2022 року по 25.06.2022 року, з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року; з 01.06.2022 року по 25.06.2022 року, з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період, підлягають задоволенню.

Разом з цим, суд не знаходить підстав для становлення суми недоплаченої допомоги, оскільки рішення суду носить зобов`язальний характер, а визначення точної суми, яка підлягає виплаті відноситься до завдань відповідача, що виникатимуть на виконання покладеного судом обов`язку.

Що стосується вимог позивача здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 07.04.2022 року по 30.04.2022 року, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 9 Наказу № 164-АГ до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень визначено не включати військовослужбовців, які перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння (за фактом якого складено відповідні документи адміністративного правопорушення) за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Як встановлено судом, 16.04.2022 року відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, яке виразилося в тому, що позивач під час виконання обов`язків військової служби перебував у стані алкогольного сп`яніння.

За результатами розгляду вказаного протоколу разом з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, винесено постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.08.2022 року по справі №743/291/22, згідно якої суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, однак у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності провадження у справі закрито.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 08.06.2022 року № 243-ОС вирішено не виплачувати додаткову винагороду у розмірі 30000 грн ОСОБА_1 за період з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року, тобто за місяць в якому допущено порушення та складено відповідні документи адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що включаючи пункт 9 до Наказу № 164-АГ Адміністрацією Державної прикордонної служби України, остання нормативно урегулювала питання здійснення виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби, які перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння.

Суд звертає увагу на те, що на теперішній час не визнавались незаконними або такими, що не відповідають Конституції України, ані пункт 2-1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", ані пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168", ані наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2022 №164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168", який вже був виданий станом на момент спірних правовідносин з позивачем, що свідчить про те, що вони законні та мають визначену нормативно-правову силу, зокрема, вказаний наказ підлягав обов`язковому врахуванню суб`єктами владних повноважень Державної прикордонної служби України.

Крім того, суд бере до уваги, що сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначається Дисциплінарним статутом Збройних сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Відповідно до статті 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно з статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема: поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

На переконання суду, вчинене позивачем порушення (перебування у нетверезому стані), суперечить покладеним на нього обов`язкам та змісту Військової присяги, підриває довіру та авторитет Державної прикордонної служби, а відтак, підстав для задоволення позовних вимог у частині нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. за період з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року суд не вбачає.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат у цій справі не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року; з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року; з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_5 )
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 )
Відповідач: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 )

Суддя Комар Павло Анатолійович