Справа № 308/17499/22
Суддя: Шепетко І. О.
Дата ухвалення: 2023-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І. О.,

за участі секретаря судового засідання Тимко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №250766 від 22.12.2022 (далі - Постанова).

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 22.12.2022 о 14 год. 59 хв., поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції сержантом поліції Сасином Борисом Миколайовичем відносно нього було складено оспорювану Постанову, за якою позивач 29.11.2022 о 22.27 год., в м. Ужгороді по вул. Минайська, 56, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи при собі в наявності посвідчення водія, чим порушив п.п. 2.1(а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

З вказаною постановою позивач не погоджується та вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він жодного правопорушення не вчиняв, а докази, які доводили б протилежне - відсутні.

З оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 вбачається, що така не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, а відтак відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР.

Крім того, відсутні докази того, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу.

Оскаржувана постанова не містить жодних доказів, які б доводили, що позивачем вчинено правопорушення, а тому не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є протиправною та підлягаю скасуванню. У постанові повинні бути чітко зазначені обставини вчинення правопорушення, що

Ухвалою суду від 02.01.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 06.02.2023 позивачем було усунуто вказані недоліки.

Ухвалою суду від 07.02.2023 було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

20.02.2023 представником відповідача за довіреністю Котубеєм О.В. було надіслано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

В обґрунтування відзиву зазначив, що 29.11.2022 екіпаж патрульної поліції під час несення служби в м. Ужгороді отримав виклик про порушення дорожнього руху. Прибувши на місце виклику поліцейськими управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП встановлено, що 29.11.2022 о 22 год. 27 хв. поліцейським Ужгородського РВ УПО в Закарпатській області в м. Ужгороді по вул. Минайській, 56, зупинено транспортний засіб «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для встановлення причини здійсненням ним різкої вимушеної зупинки. В ході спілкування у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації рухів, що підтверджується рапортом поліцейського Ужгородського РВ УПО в Закарпатській області.

Інспектор управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП належним чином представився, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2Л ПДР України на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР.

Під час спроби перевірки документів інспектор (встановив що водій керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 не має при собі посвідчення водія, при цьому перевіривши за наявними базами наявність посвідчення водія у гр. ОСОБА_1 , поліцейський встановив що особа не має права керування таким транспортним засобом (оскільки посвідчення водія у базі даних Інформаційного порталу Національної поліції - відсутнє), чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

09.12.2022 на адресу Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції надійшла заява від гр. ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення серія БАВ №250764 від 29.11.2022 у зв`язку з неправильною кваліфікацією адміністративного правопорушення. За результатами проведеної перевірки, у відповідності до ст. 293 КУпАП, вищезазначену постанову було скасовано та направлено на новий розгляд.

22.12.2022 інспектором був проведений новий розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 , в результаті якого, дії позивача було кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КУпАП (відсутність/непред`явлення посвідчення водія на вимогу поліцейського) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення п. 2.1 «а» ПДР України.

Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про що свідчить підпис водія в постанові про адміністративне правопорушення.

Всі усні доводи позивача були взяті до уваги при розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень позивач не надав.

Зазначив, що позивач в позовній заяві зазначає щодо відсутні доказів керування ним транспортного засобу. Однак, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського: (22 год. 44 хв. 50 сек.) Позивач підтверджує факт керування ним транспортним засобом.

Вказав, що в своїй заяві від 09.12.2022 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП про скасування постанови про адміністративне правопорушення БАВ №250764 від 29.11.2022 позивач самостійно зазначає, що під час винесення постанови не мав при собі посвідчення водія, однак отримував посвідчення водія, а відтак мав право керування транспортним засобом. Таким чином в силу приписів ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, факт керування позивачем «ВАЗ 2106». державний номерний знак НОМЕР_2 визнавався позивачем та не підлягає доказуванню.

Більше того, позивачу було наголошено, що відносно нього виноситься постанова про адміністративне правопорушення, саме за непред`явлення посвідчення водія. Однак, позивач на місці, навіть не намагався спростувати дане правопорушення.

Представник відповідача вважає адміністративний позов про скасування постанови про адміністративне порушення таким, що не підлягає до задоволення у зв`язку з тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Користуючись наданими правами щодо оскарження дій правоохоронних органів позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача подала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі вищенаведеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.12.2022 о 14 год. 59 хв., поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції сержантом поліції Сасином Борисом Миколайовичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №250766, за якою ОСОБА_1 29.11.2022 о 22.27 год., в м. Ужгороді по вул. Минайська, 56, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи при собі в наявності посвідчення водія, чим порушив п.п. 2.1(а) ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

Як зазначає позивач, оскаржувану постанову вважає необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що він жодного правопорушення не вчиняв, а докази, які доводили б протилежне відсутні.

Диспозиція ч. 1 ст. 126 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, який полягає, зокрема, у керуванні транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;дату розгляду справи;відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;опис обставин, установлених під час розгляду справи;зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;прийняте у справі рішення.

Судом встановлено, що постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2023 у справі №308/16821/22, яка набрала законної сили 09.03.2023 провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У вказаній постанові встановлено, що під час розгляду матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у суду виникли обґрунтовані сумніви щодо того, що ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ2106 д.н.з. НОМЕР_1 29.11.2022 о 22 год. 27 хв. в м. Ужгороді по вул. Минайській, 56, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування ним автомобілем з наступною відмовою від проходження медичного огляду, особою яка керувала транспортним засобом.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до положень ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.11.2022 у справі № 140/6115/21 вказала, що преюдиція це обов`язковість обставин, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені обставини не підлягають доказуванню. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, за змістом частини четвертої статті 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, у якому відповідні обставини зазначені як установлені. Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 КАС України. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Верховний Суд узагальнив правовий висновок, відповідно до якого преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: ці обставини встановлені судовим рішенням лише у господарській, цивільній або адміністративній справі; ці обставини оцінені судом саме як обставина (юридичний факт) преюдиційного характеру та не є правовою оцінкою, наданою судом певній обставині (юридичному факту); ці обставини містяться у мотивувальній частині рішення та відповідають вимогам пункту першого частини четвертої статті 246 КАС України, згідно з яким у мотивувальній частині рішення, серед іншого, зазначаються обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини (наприклад, особа може посилатися на преюдиційні факти, що містяться в судовому рішенні, ухваленому відповідно до глави 6 Цивільного процесуального кодексу України «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

Таким чином, беручи до уваги факти, встановлені в постанові Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2023 у справі №308/16821/22, застосовуючи положення ч. 4 ст. 78 КАС України, суд приходить до висновку, що такі є преюдиційними та доказуванню не підлягають.

В розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на вищенаведене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позиція представника відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву є спростованою рішенням суду у справі №308/16821/22 та матеріалами, наявними у даній справі, та є не підтвердженою належними та достатніми доказами, а відтак постанова серії БАВ №250766 від 22.12.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню.

Враховуючи положення ст.286 КАС України, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає до закриття.

Вирішуючи позовну вимогу про визнання оскаржуваної постанови незаконною, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, процесуальним законом не передбачено право суду за наслідками розгляду даної категорії справ визнавати постанову незаконною. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в даній частині.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст. ст. 77, 78, 90, 162, 268-272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №250766 від 22.12.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (; 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП6 НОМЕР_3 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; .

Суддя І.О. Шепетко