Справа № 200/2138/22
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року справа №200/2138/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року (повне судове рішення складено 30 листопада 2022 року) у справі № 200/2138/22 (суддя в І інстанції Галатіна О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області), у якій просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови позивачу в призначенні пенсії;

- скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 13 жовтня 2021 року № 13 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на підставі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, видану Державним підприємством «Сніжнеантрацит» від 19.02.2015 № 13.2-36-12-446, виписки з наказів про реорганізацію шахти «Ударник», довідки про заробітну плату від 19.02.2015 № 13.2-36-08-445, довідки про те, що позивач дійсно працював на ТЕ «Шахта «Ударник» ДП «Сніжнеантрацит» від 19.02.2015 №13.2-36-08-447;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на підставі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, видану Державним підприємством «Сніжнеантрацит» від 19.02.2015 № 13.2-36-12-446, виписки з наказів про реорганізацію шахти «Ударник», довідки про заробітну плату від 19.02.2015 № 13.2-36-08-445, довідки про те, що позивач дійсно працював на ТЕ «Шахта «Ударник» ДП «Сніжнеантрацит» від 19.02.2015 №13.2-36-08-447.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 08.10.2021 він звернувся до органу Пенсійного фонду України, з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV). Однак рішенням відповідача йому відмовлено в призначенні пенсії на підставі відсутності документів підтверджуючих пільговий характер роботи. Вважає такі дії протиправними та такими, що порушують його конституційні права у зв`язку з чим звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року позов задоволено.

Скасовано рішення ГУ ПФУ в Донецькй області від 13 жовтня 2021 року № 13 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на підставі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, видану Державним підприємством «Сніжнеантрацит» від 19.02.2015 № 13.2-36-12-446, виписки з наказів про реорганізацію шахти «Ударник», довідки про заробітну плату від 19.02.2015 № 13.2-36-08-445, довідки про те, що позивач дійсно працював на ТЕ «Шахта «Ударник» ДП «Сніжнеантрацит» від 19.02.2015 №13.2-36-08-447 та з урахуванням висновків суду викладених у даному рішенні.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в результаті розгляду наданого пакету документів та Індивідуальних відомостей про застраховану особу було встановлено, що страховий стаж позивача становить 26 років 7 місяців та 10 днів. Пільговий стаж відсутній.

Стосовно врахування відомостей довідок ДП «Сніжнеантрацит» від 19.02.2015 № 13.2-36-08-445, № 13.2-36-12-446, № 13.2-36-08-447 слід зазначити, що відомості чи матеріали, які надійшли з непідконтрольної території викликають суттєвий сумнів в достовірності зазначеної в них інформації та вимагають додаткової перевірки. Управління не має можливості здійснити перевірку первинних документів, оскільки останні знаходяться на непідконтрольній території, а інших належних відомостей чи матеріалів на підтвердження пільгового характеру спірних періодів роботи позивача до відповідача не надходило.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Управління обслуговування громадян Відділ обслуговування громадян № 18 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення пенсії.

Супровідним листом від 03.11.2021 № 0500-1521-8/97405 відділ обслуговування громадян №18 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Донецькій області направив копію рішення про відмову в призначенні пенсії за віком.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії від 13.01.2021 №13 відмовлено у зв`язку з відсутністю документів що підтверджують пільговий характер роботи, згідно п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній» № 637 від 12.08.1993.

Згідно записів трудової книжки позивача сер. НОМЕР_1 , позивач у період з 24.08.1987 по 11.10.1987 працював прохідником підземним з повним підземним робочим днем; з 12.10.1987 по 19.11.1989 гірським майстром підземним з повним підземним робочим днем в шахті; з 20.11.1989 по 06.03.1991 начальником дільниці підземної з повним підземним робочим днем у шахті; з 07.03.1991 по 01.09.1992 гірським майстром підземним з повним підземним робочим днем в шахті.

На підтвердження вказаних обставин надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, видану Державним підприємством «Сніжнеантрацит» від 19.02.2015 №13.2-36- 12-446, виписку з наказів про реорганізацію шахти «Ударник», довідку про заробітну плату від 19.02.2015 №13.2-36-08-445, довідку про те що позивач дійсно працював на ТЕ «Шахта «Ударник» ДП «Сніжнеантрацит» від 19.02.2015 №13.2-36-08-447.

Спірним питанням у цій справі є не врахування вищезазначених довідок про підтвердження пільгового характеру роботи для призначення пенсії позивачу на пільгових умовах.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2 статті 4 КАС України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Законом № 1058-ІV визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Під час розгляду справи, судами встановлено, що у відповідності до записів трудової книжки позивача сер. НОМЕР_1 , Позивач у період з 24.08.1987 по 11.10.1987 працював прохідником підземним з повним підземним робочим днем; з 12.10.1987 по 19.11.1989 гірським майстром підземним з повним підземним робочим днем в шахті; з 20.11.1989 по 06.03.1991 начальником дільниці підземної з повним підземним робочим днем у шахті; з 07.03.1991 по 01.09.1992 гірським майстром підземним з повним підземним робочим днем в шахті.

Відповідно, трудова книжка позивача містить достатні дані для визначення зазначеного періодів в якості пільгового стажу без надання відповідних довідок.

Поряд з цим, при розгляді уточнюючих довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та наказів про проведення атестації робочих місць, відповідач посилається на те, що вони видані установою, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

Як зазначено вище, позивачем надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, видану Державним підприємством «Сніжнеантрацит» від 19.02.2015 №13.2-36- 12-446, виписку з наказів про реорганізацію шахти «Ударник», довідку про заробітну плату від 19.02.2015 №13.2-36-08-445, довідку про те що Позивач дійсно працював на ТЕ «Шахта «Ударник» ДП «Сніжнеантрацит» від 19.02.2015 №13.2-36-08-447.

Слід наголосити, що на практиці Міжнародного суду ООН щодо окупованих територій сформульовані висновки («намібійські винятки»), згідно яких документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження права громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року, § 142).

З огляду на принципи, сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги інформацію викладену в документах, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

Зважаючи на фактичні обставини справи, враховуючи наявність рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії, колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції, що ефективним способом захисту порушеного права позивача визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Донецькй області від 13 жовтня 2021 року № 13 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Підсумовуючи вищевикладене, місцевий суд дійшов правильного висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на підставі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, видану Державним підприємством «Сніжнеантрацит» від 19.02.2015 № 13.2-36-12-446, виписки з наказів про реорганізацію шахти «Ударник», довідки про заробітну плату від 19.02.2015 року № 13.2-36-08-445, довідки про те, що позивач дійсно працював на ТЕ «Шахта «Ударник» ДП «Сніжнеантрацит» від 19.02.2015 №13.2-36-08-447 та з урахуванням висновків суду викладених у даному рішенні.

Відтак, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги підлягають задоволенню з обранням відповідного способу захисту.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо необхідності подання уточнюючих довідок не відповідають законодавству та не спростовують висновки суду першої інстанції, а інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 200/2138/22 залишити без змін.

Повне судове рішення 28 березня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук