Справа № 712/10589/22
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Федотова І.В., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, яким просив визнати протиправною та скасувати постанову від 02 грудня 2022 року №88/М про адміністративне правопорушення, винесену ІНФОРМАЦІЯ_1, якою на нього накладено штраф у сумі 5100,00 грн. та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не надано оцінки всім його аргументам, крім того звертає увагу, що в оскаржуваній постанові не зазначено нормативного акта відповідно до якого на нього накладено стягнення, відсутнє посилання на докази, що підтверджують обставину відмови позивача від отримання повістки, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено місце та час вчинення правопорушення, відповідачем відхилено його клопотання про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення на 06 грудня 2022 року для отримання правової допомоги та порушено вимоги ст. 277-2 КУпАП щодо повідомлення про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також наголосив, в порушення ст. 251 КУпАП судом першої інстанції не враховано відсутність доказів на підтвердження обставин відмови позивача від отримання повістки. Крім того, відповідачем в порушення вимог ст. 38 КУпАП накладено на позивача стягнення після спливу двомісячного строку.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи згідно з розпискою від 27 вересня 2022 року ОСОБА_1 27 вересня 2022 року отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09:00 год. 28 вересня 2022 року, від підпису про її отримання відмовився.

12 жовтня 2022 року відповідачем направлено начальнику Черкаського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області повідомлення щодо ухилення громадян від виконання військового обов`язку №1/3765, щодо розшуку, затримання і доставки (відповідно до ст. ст. 259, 262 КУпАП) до ІНФОРМАЦІЯ_1 громадян які ухиляються від виконання обов`язку, зокрема і позивача, для складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП.

02 грудня 2022 року позивача представниками патрульної поліції Черкаського районного управління поліції доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1.

02 грудня 2022 року офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2. складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП стосовно позивача.

Згідно вказаного протоколу вбачається, що в ході уточнення облікових даних було встановлено, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09:00 год. 28 вересня 2022 року по повістці від 27 вересня 2022 року, від підпису про отримання повістки у присутності представників ІНФОРМАЦІЯ_1 та Черкаського районного управління поліції відмовився. Поважні причини для неприбуття за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні, чим останній порушив вимоги ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ зі змінами. Обставинами, що обтяжують правопорушення є тривалий час скоєння з 28 вересня 2022 року по 02 грудня 2022 року, доставка громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 представниками Черкаського районного управління поліції.

Також відповідно до протоколу від 02 грудня 2022 року №1/5167 позивачу роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09:30 год. 02 грудня 2022 року в кабінеті № 302, що підтверджується підписом останнього.

02 грудня 2022 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3. прийнято постанову № 88/М за справою про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100,00 грн.

Вважаючи протиправною оскаржувану постанову позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 містилися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а тому суб`єктом владних повноважень правомірно складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за вказаною статтею КУпАП.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який продовжено Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 на 30 діб, від 18 квітня 2022 року № 259/2022 продовжено на 30 діб, від 17 травня 2022 року № 341/2022 продовжено на 90 діб, від 12 серпня 2022 року № 573/2022 продовжено на 90 діб.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції в Україні з 24 лютого 2022 року діє особливий період.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період (ч. 1).

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (ч. 3).

Як встановлено судом, 27 вересня 2022 року військовозобов`язаному ОСОБА_1 вручена повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09:00 год. 28 вересня 2022 року, згідно з розпискою позивач від підпису про отримання останньої відмовився.

12 жовтня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області повідомлення щодо ухилення громадян від виконання військового обов`язку, в якому зокрема зазначена інформація про позивача.

02 грудня 2022 року майором ОСОБА_2 складено протокол відносно позивача про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210-1 КУпАП, яким встановлено, що 02 грудня 2022 року представниками патрульної поліції Черкаського районного управління поліції було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина ОСОБА_1 , згідно з повідомленням від 12 жовтня 2022 року №1/3765 щодо його розшуку, затримання та доставки. В ході уточнення облікових даних встановлено, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 о 09:00 год. 28 вересня 2022 року по повістці від 27 вересня 2022 року, від підпису про отримання якої у присутності представників ІНФОРМАЦІЯ_1 та Черкаського районного управління поліції відмовився, поважних причин для неприбуття за повісткою не мав, таким чином, всупереч вимогам законодавства України ОСОБА_1 не з`явився за викликом на 09:00 год. 28 вересня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці для визначення його призначення на особливий період, чим порушив вимоги ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Обставинами, що обтяжують правопорушення є тривалий час скоєння з 28 вересня 2022 року по 02 грудня 2022 року, та доставка громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 представниками Черкаського районного управління поліції.

Також відповідно до протоколу від 02 грудня 2022 року №1/5167 позивачу роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09:30 год. 02 грудня 2022 року в кабінеті № 302, що підтверджується підписом останнього. Від надання пояснень позивач відмовився, що зафіксовано в протоколі.

02 грудня 2022 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3. прийнято постанову № 88/М, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сум 5100,00 грн.

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію-тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Статтею 3 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що в оскаржуваній постанові відсутні докази в розумінні ст. 251 КУпАП які б підтверджували факт відмови позивача від отримання повістки.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як зазначено вище 27 вересня 2022 року військовозобов`язаному ОСОБА_1 вручена повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09:00 год. 28 вересня 2022 року, згідно з розпискою позивач від підпису про отримання повістки відмовився.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП від 02 грудня 2022 року №1/5167 позивач від підпису про отримання повістки відмовився у присутності представників ІНФОРМАЦІЯ_1 та Черкаського районного управління поліції, водночас о 09:00 год. 28 вересня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці не прибув.

Отже доводи апелянта про безпідставність висновків суду першої інстанції про те, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта проте, що відповідно до ст. 283 КУпАП оскаржувана постанова не містить зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, водночас оскільки в описовій частині протоколу та постанови дії позивача чітко кваліфіковані, крім того в протоколі від 02 грудня 2022 року визначено статтю та нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, вказане порушення не може слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Щодо доводів апелянта про те, що розгляд адміністративних матеріалів відбувся з істотним порушенням вимог КУпАП, а саме несвоєчасного повідомлення про час і місце розгляду справи та відмови в задоволенні клопотання про перенесення розгляду справи для отримання правової допомоги колегія, суддів зазначає наступне.

Згідно з ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як встановлено судом 02 грудня 2022 року офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП відносно позивача.

Згідно з протоколом від 02 грудня 2022 року №1/5167 позивачу роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09:30 год. 02 грудня 2022 року в кабінеті № 302, що підтверджується підписом останнього.

Відповідно до відзиву на позовну заяву відповідач зазначив, що підставою для відмови в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату слугувало те, що позивач відмовився отримувати повістку, систематично порушував правила військового обліку, був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 працівниками поліції та вів себе зухвало.

На підтвердження порушення позивачем правил військового обліку відповідачем до справи надано копію облікової картки позивача (а.с. 22).

На переконання колегії суддів зазначені обставини під час дії особливого періоду свідчать про обґрунтованість відмови відповідача в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення на іншу дату.

Щодо посилання апелянта на порушення відповідачем ст. 277-2 КУпАП, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 277-2 КУпАП встановлено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Водночас відповідно до ст. 235 КУпАП саме територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а не суд.

Отже враховуючи вищевикладене, доводи апелянта про порушення відповідачем ст. 277-2 КУпАП є помилковими, оскільки положеннями КУпАП не встановлено строк повідомлення щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення, зокрема, щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що не перешкоджає розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП в день складення протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною і підстави для її скасування відсутні.

Щодо доводів апелянта про те, що відповідачем порушено строки притягнення його до адміністративної відповідальності передбачені ст. 38 КУпАП колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Апелянт в обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відповідно до оскаржуваної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності за неприбуття на 09:00 год. 28 вересня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_1, отже про факт ймовірного порушення відповідачу стало відомо 28 вересня 2022 року, а тому оскаржувана постанова від 02 грудня 2022 року прийнята поза межами строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1КУпАП, відповідачем було виявлено 02 грудня 2022 року після доставки громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 представниками Черкаського районного управління поліції під час уточнення його облікових даних, про що складено протокол від 02 грудня 2022 року.

Щодо посилання апелянта на висновки Верховного Суду в постанові від 17 липня 2019 року у справі №601/925/16, то колегія суддів вважає, що обставини даної справи є відмінними, оскільки у справі №601/925/16 позивач не з`явився на вимогу військового комісара для проходження медичної комісії для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення призначення у військовий час, водночас у даній справі позивач не прибув по повістці для уточнення облікових даних та визначення його призначення на особливий період.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку