Справа № 141/45/23
Суддя: Климчук С. В.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 141/45/23
Провадження №2-аз/141/1/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року смт Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Климчука С.В., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву представника позивача адвоката Загороднього В.С. від 27.03.2023 про забезпечення позову у справі № 141/45/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває справа № 141/45/23 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов серії АА №00002231 від 01.12.2022 та серії АА №00002275 від 02.12.2022 по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Ухвалою суду від 06.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 16.02.2023 року о 12 год. 15 хв.

Ухвалою суду від 16.02.2023 відкладено розгляд справи № 141/45/23 на 23.03.2023 об 11 год 30 хв, у зв`язку з задоволенням клопотань представників сторін про відкладення розгляду справи.

Судове засідання, призначене на 23.03.2023, не відбулось та було відкладено на 25.04.2023 на 10 год 30 хв, у зв`язку з задоволенням клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

27.03.2023 до суду через систему « Електронний суд» надійшла заява про забезпечення позову, у якій представник позивача адвокат Загородній В.С. просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчих документів постанов Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА №00002231 від 01.12.2022 та серії АА №00002275 від 02.12.2022 у межах виконавчого провадження № 70770302 та № 70770677 до набрання законної сили рішення суду по справі №141/45/23.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову від 27.03.2023 представник позивача вказує, що 18.01.2023 головним державним виконавцем Оратівського ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Данько В.В. (далі по тексту державний виконавець) відкрито виконавчі провадження №70770302 та № 70770677 відповідно.

В подальшому 18.01.2023 державним виконавцем у виконавчому провадженні № 70770677 винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення 38000,00 грн.

Позивач вважає, що за вказаних обставин невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав у випадку задоволення пред`явленого ним позову.

Частиною 1 статті 154 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що матеріалів справи достатньо для вирішення відповідного процесуального питання, суд вважає за можливе здійснити розгляд заява про забезпечення позову у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Суд, розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову від 27.03.2023, доходить наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно пунктами 1, 2 частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Положеннями частини 1 ст. 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено шляхом: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 30.09.2019 у справі № 826/10936/18, від 22.11.2019 у справі № 640/18007/18.

Судом установлено, що 01.12.2022 постановою Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА № 00002231 за порушення п. 22.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 132-1 КУпАП, було притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Також 02.12.2022 постановою Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА № 00002275 за порушення п. 22.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 132-1 КУпАП, ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), відповідно до цього Закону примусовому виконанню підлягають, окрім інших, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 299 КУпАП органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (стаття 119, частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частина п`ята статті 133, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

Як вбачається з п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103 (далі Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Так, відповідно до п.п. 27 та п.п. 29 п. 5 Положення, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Відтак, постанови Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА №00002231 від 01.12.2022 та серії АА №00002275 від 02.12.2022 є виконавчими документами, на підставі яких можуть вчинятися примусові дії щодо їх виконання.

Як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову від 27.03.2023 та установлено судом, 18.01.2023 головним державним виконавцем Оратівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Данько В.В. на підставі постанови серії АА №00002275 від 02.12.2022 було відкрито виконавче провадження № 70770302 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Державної служби України з безпеки на транспорті штрафу у розмірі 34000,00 грн.

В подальшому, 18.01.2023 головним державним виконавцем Оратівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Данько В.В. у виконавчому провадженні № 70770302 було винесено постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 3400,00 грн та про визначення для боржника ОСОБА_2 розміру мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 170,00 грн.

Також 18.01.2023 головним державним виконавцем Оратівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Данько В.В. на підставі постанови серії АА №00002231 від 01.12.2022 було відкрито виконавче провадження № 70770677 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Державної служби України з безпеки на транспорті штрафу у розмірі 34000,00 грн.

Постановою головного державного виконавця Оратівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Данько В.В. від 18.01.2023 року при примусовому виконанні постанови серії АА №00002231 від 01.12.2022 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 38000,00 грн.

Згідно ст. 1 розділу І Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з першим абзацом ч.2 ст. 48 Закону № 1404-VIII, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частиною 4 ст. 48 Закону № 1404-VIII встановлено, що на кошти боржника, що перебувають на рахунках у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення.

У свою чергу, ч.1, ч.2 ст. 56 Закону № 1404-VIII визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Разом із тим, у силу вимог пункту другого частини 1 статті 34 Закону № 1404-VIII, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Отже, законом визначено порядок виконання судового рішення про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та встановлено обов`язок державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій в разі прийняття судом відповідного рішення.

Таким чином, вжиття судом заходів забезпечення позову у спосіб зупинення стягнення на підставі постанов Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА №00002231 від 01.12.2022 та серії АА №00002275 від 02.12.2022 про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих в автоматичному режимі у межах виконавчих проваджень № 70770302 та № 70770677 унеможливить подальше вчинення виконавчих дій.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача щодо наявність достатніх підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у цій справі.

При цьому, заходи забезпечення адміністративного позову у такий спосіб, який просить позивач, відповідатимуть предмету адміністративного позову та, водночас, застосовуючи заходи забезпечення позову судом не розглядається питання правомірності заявлених у подальшому позовних вимог і наявності обставин, як підстав для задоволення позову. У даному випадку судом встановлюється саме існування спору та обрано адекватні заходи для забезпечення позову, які будуть діяти до моменту вступу у законну силу судового рішення.

Отже, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин у справі №141/45/23, суд доходить висновку, що заява представника позивача адвоката Загороднього В.С. від 27.03.2023 про забезпечення позову є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд зауважує, що ухвала суду про забезпечення позову згідно з ст. 241 КАС України є видом судового рішення, яке відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 КАС України є обов`язковим для виконання всіма державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

А відтак, вимогу ст. 156 КАС України про те, що ухвала про забезпечення позову виконується в порядку, встановленому для виконання судових рішень, можна цілком обґрунтовано розглядати як загальну вимогу про обов`язковість судових рішень, встановлену ст. 124 Конституції України та ст. 14 КАС України.

Таким чином, ухвала про забезпечення позову є обов`язковою до виконання всіма суб`єктами, кому вона адресована та кого вона стосується і повинна бути виконана цими суб`єктами самостійно.

Керуючись статтями 9, 150, 151, 154, 156, 243, 248, 256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Заяву представника позивача адвоката Загороднього В.С. від 27.03.2023 про забезпечення позову задовольнити.

2. Зупинити стягнення на підставі виконавчого документу - постанови Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА №00002231 від 01.12.2022 про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. у межах виконавчого провадження №70770677 до набрання законної сили рішенням суду у справі №141/45/23.

3. Зупинити стягнення на підставі виконавчого документу, а саме постанови Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА №00002275 від 02.12.2022 про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. у межах виконавчого провадження №70770302 до набрання законної сили рішенням суду у справі №141/45/23.

4. Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

5. Копію ухвали надіслати сторонам у справі №141/45/23 для відома та у Оратівський відділ державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для виконання.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, буд.14, м. Київ, 03135).

Суддя С.В. Климчук