Справа № 420/15669/22
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/15669/22
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
ухвала суду першої інстанції прийнята у
м. Одеса, 04 листопада 2022 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Бітова А.І., Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність щодо не включення в список на зарахування пенсій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про:

-визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягає у тому, що ним не включено в список на зарахування пенсій (допомог) на поточні (карткові) рахунки одержувачів в АТ «Ощадбанк» Філія Одеське обласне управління за період з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року на поточний (картковий) рахунок ОСОБА_1 суму пенсії у розмірі 160971,12 грн., нараховану на виконання рішення, яке Одеський окружний адміністративний суд ухвалив у справі №420/7713/21;

-зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відповідно до Порядку виплати пенсій та грошову допомогу через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1596, включити в список на зарахування пенсій (допомог) на поточні (карткові) рахунки одержувачів в АТ «Ощадбанк» Філія Одеське обласне управління на наступний виплатний період на поточний (картковий) рахунок ОСОБА_1 суму пенсії у розмірі 160971,12 грн., нараховану на виконання рішення, яке Одеський окружний адміністративний суд ухвалив 12.07.2021 року у справі №420/7713/21.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.11.2022р. відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач подав на вказану ухвалу апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, апелянт просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування скарги зазначив, що заявлені у цій справі позовні вимоги не є тотожними позовним вимогам, які були предметом розгляду у межах справи №420/7713/21 в якій Одеський окружний адміністративний суд 12.07.2021р. ухвалив рішення. Викладене, в свою чергу виключає, на думку апелянта, наявність підстав для відмови у відкритті провадження у цій справі, виходячи з положень п.2 ч.1 ст.170 КАС України, а також виключає необхідності реалізації позивачем в межах адміністративної справи №420/7713/21, за результатом якої Одеським окружним адміністративним судом ухвалено 12.07.2021р. рішення, подання заяви в порядку судового контролю за виконанням рішення.

17.01.2023р. від відповідача у справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на необґрунтованість доводів апелянта просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін мотивуючи тим, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що справу можливо розглянути в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими ст.383 КАС України пов`язує наявність підстав для здійснення судового контролю за виконанням рішення та зазначив, що за вказаних обставин, якщо позивач вважає, що діями відповідача при виконанні Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року в адміністративній справі №420/7713/21 порушені його права, свободи чи інтереси, то він повинен звернутися до суду в порядку визначеному ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправними таких дій відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновку суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 , зокрема зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та нарахування пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО115265 від 24.12.2020 року, виданої станом на 05.03.2019 року, з урахуванням раніше проведених виплат. Зобов`язано Пенсійний фонд України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» забезпечити фінансування виплати перерахованої з 01.04.2019 року пенсії ОСОБА_1 Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2021р., вказане вище рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 було скасовано, прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО115265 від 24.12.2020 року, виданої станом на 05.03.2019 року. Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО115265 від 24.12.2020 року, виданої станом на 05.03.2019 року, з урахуванням раніше проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто судовий збір.

На виконання зазначеного вище судового рішення у справі №420/7713/21, ГУ ПФУ в Одеській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 - 17.08.2021р., внаслідок якого розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2021р. становить 11683,82 грн., сума доплати за період з 01.04.2019р. по 31.08.2021р. з урахуванням фактично виплачених сум складає 160 971,12 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації, та згідно листа від 30.08.2022р. (а.с. 23-225), буде виплачена в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Зі змісту цієї позовної заяви, предметом даного позову ОСОБА_1 визначено фактично незгоду позивача з бездіяльністю Головного управління ПФУ в Одеській області щодо невиконання (неналежного виконання) рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.07.2021р. у справі №420/7713/21, яка полягає у невключенні в список на зарахування пенсій (допомог) на поточні (карткові) рахунки одержувачів в AT «ОЩАДБАНК» філія Одеська обласне управління за період з 01.09.2022 по 30.09.2022 на поточний (картковий) рахунок позивача суму пенсії у розмірі 160971,12 гривень, нараховану на виконання рішення, яке Одеський окружний адміністративний суд ухвали в12.07.2021р. у справі №420/7713/, що й стало підставою для звернення до суду.

В контексті надання оцінки доводам скаржника, колегія суддів враховує, що у розумінні ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Приписами ст.14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Слід також зауважити, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями статті 129-1 Конституції України.

Отже, колегія суддів зазначає, що судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших додаткових судових рішень.

Як встановлено ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Процесуальне законодавство визначає наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Таким чином, КАС України передбачено спеціальні норми, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В свою чергу, відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (ч.6 ст. 383 КАС України).

Отже, процесуальним законом встановлено спеціальний порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (ст.382, 383 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, що, на думку суду, стосується і похідних від цього вимог.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судові рішення виконуються безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України, зокрема, зазначених вище.

Невиконання судового рішення або виконання такого рішення не у повному обсязі не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Вказаний правовий висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеного у постановах від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15 (№К/9901/5159/18), від 03.04.2019 року у справі № 820/4261/18 (№ К/9901/1062/19).

Фактично, доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що предмети позовів та підстави звернення до суду у справах №420/7713/21 та №420/15669/22 не є тотожними, що виключає можливість, на переконання заявника відмови у відкритті провадження на підставі пункту другого частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

Втім, на переконання судової колегії, виходячи з встановлених обставин цієї справи, судом першої інстанції, поза розумним сумнівом вірно зроблено висновок, що у даному спірному випадку має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

В даному спірному випадку є таке, що набрало законної сили рішення суду з того самого предмету спору і між тими самим сторонами у справі №420/7713/21, що цілком ґрунтовно було враховано судом першої інстанції, під час прийняття оскаржуваної ухвали.

Підсумовуючи усе наведене вище у сукупності, предмет позовних вимог, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Одеській області, адже спір у даній справі фактично спрямований на зобов`язання відповідача у певний спосіб виконати інше судове рішення - рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.07.2021р. у справі №420/7713/21, та фактично є однією із форм контролю за виконанням судового рішення.

За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (частина шоста ст. 170 КАС України).

У постанові від 22.03.2018 в адміністративній справі № П/9901/135/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття «спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Відтак, спір, який виник із правовідносин у сфері контролю за виконанням судового рішення не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, відтак є правильним висновок суду першої інстанції про наявність у даному випадку підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України для відмови у відкритті провадження у даній справі.

Висновки суду першої інстанції, з якими погоджується апеляційний суд узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 01.03.2023р. у справі №640/17518/22.

Доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують, загалом стосуються переоцінки висновків суду першої інстанції з приводу спірних обставин, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було винесене законне та обґрунтоване рішення, яке не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 170, 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року у справі № 420/15669/22 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Бітов А.І. Градовський Ю.М.