Справа № 120/10725/22
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 березня 2023 р. Справа № 120/10725/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

21.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що є працівником ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод", однак у період з 01.12.2021 року по 25.03.2022 року перебував на лікарняному.

28.02.2022 року у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації проти України, Наказом №64 на ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод" запроваджено простій.

28.09.2022 року звернувся до відповідача із заявою про виплату йому допомоги по тимчасовій непрацездатності за період з 01.12.2021 року по 25.03.2022 року.

14.10.2022 року відповідач листом повідомив, що відповідно до заяви-розрахунку від 16.08.2022 року оплаті підлягає лише період з 22.02.2022 року по 28.02.2022 року, оскільки відповідно до роз`яснень Фонду соціального страхування, в період тимчасової непрацездатності плата за календарні дні тимчасової непрацездатності, які співпадають з календарними днями перебування в простої, за рахунок підприємства та фонду не надається.

На переконання позивача, така бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки він є застрахованою особою, і незалежно від оголошення на підприємстві простою досі підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, роботодавцем сплачується за нього єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується долученими відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб.

Вищевказані обставини зумовили позивача звернутись з цим позовом до суду.

Ухвалою від 26.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

17.01.2023 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема вказав, що з 01.03.2022 року адміністрацією ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод" запроваджено тимчасове призупинення роботи, у зв`язку з чим більшій частині працівників підприємства нараховується та виплачується заробітна плата у розмірі не нижче двох третин тарифної ставки розряду (окладу). Таким чином, у разі хвороби або травми, яка настала або триває у працівника під час простою, у зазначеної особи не настає втрата працездатності, оскільки такий працівник не виконує свою роботу у зв`язку з призупиненням роботи підприємства.

Враховуючи вищевикладене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

23.01.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача вважає відзив на позовну заяву необґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 є працівником ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод".

У період з 01.12.2021 року по 25.03.2022 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності №1496842-1, №1755714-1, №1275087-1, №1182134-1, №1406307-1, №1840601-2.

28.02.2022 року у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації проти України, Наказом №64 на ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод" запроваджено простій з 01.03.2022 року.

28.09.2022 року звернувся до відповідача із заявою про виплату йому допомоги по тимчасовій непрацездатності за період з 01.12.2021 року по 25.03.2022 року.

14.10.2022 року відповідач листом повідомив, що відповідно до заяви-розрахунку від 16.08.2022 року оплаті підлягає лише період з 22.02.2022 року по 28.02.2022 року, оскільки відповідно до роз`яснень Фонду соціального страхування, в період тимчасової непрацездатності плата за календарні дні тимчасової непрацездатності, які співпадають з календарними днями перебування в простої, за рахунок підприємства та фонду не надається.

На переконання позивача, така бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки він є застрахованою особою, і незалежно від оголошення на підприємстві простою досі підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, роботодавцем сплачується за нього єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується долученими відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб, у зв`язку з чим звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Закон України від 23.09.1999 року №1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Статтею 20 Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються певні види матеріального забезпечення та соціальних послуг, зокрема допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).

Умови надання допомоги по тимчасовій непрацездатності та тривалість її виплати визначені статтею 22 Закону №1105, за змістом частини 1 якої така допомога надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу).

Так, пунктом 1 частини 1 статті 22 Закону №1105 передбачено надання допомоги по тимчасовій непрацездатності у разі настання тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Відповідно до частини 2 статті 22 Закону №1105 допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами частини 3 статті 30 Закону №1105 рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Згідно з частиною 1 статті 31 Закону №1105 підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Отже, Законом №1105 визначено дві умови для набуття особою права на отримання спірної допомоги: особа є застрахованою та настав страховий випадок, зокрема тимчасова непрацездатність, підтверджена виданим у встановленому порядку листком непрацездатності.

Порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі визначає Інструкція про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2011 року №455 (далі - Інструкція №455).

Так, позивач є застрахованою особою, згідно витягу з електронного реєстру листків непрацездатності №6867, оформленого Управлінням ПФУ у м. Вінниці, період тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 з 01.12.2021 року по 31.03.2022 року.

У вказаному витязі міститься інформація про електронні листки непрацездатності ОСОБА_1 , а саме №1496842-1, №1755714-1, №1275087-1, №1182134-1, №1406307-1, №1840601-2.

Відповідачем жодних доводів щодо недоліків в оформлені відповідних документів на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності не наведено.

Отже, у спірних правовідносинах наявними є обидві умови для отримання допомоги - позивач є застрахованою особою і мав тимчасову непрацездатність, яка підтверджена відповідними листками непрацездатності.

Підставою відхилення заяви-розрахунку роботодавця органом ФСС та не призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності позивачеві стала видача листка непрацездатності позивачу в періоді оголошеного простою ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод" .

Оцінюючи такі підстави відмови, суд зазначає, що частиною 1 статті 23 Закону №1105-XIV визначені підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, така допомога не надається:

1) у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину;

2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю з метою ухилення від роботи чи інших обов`язків або симуляції хвороби;

3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи;

4) за час примусового лікування, призначеного за постановою суду;

5) у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних з таким сп`янінням;

6) за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв`язку з навчанням.

Згідно з частиною 2 статті 23 Закону №1105 застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з`являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Стаття 23 Закону №1105 містить вичерпний перелік підстав, при яких матеріальна допомога не призначається, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Суд зауважує, що цей перелік не містить такої підстави як настання тимчасової непрацездатності у період простою роботодавця.

Крім цього, суд зазначає, що під час простою підприємства не з вини працівника, допомога по тимчасовій непрацездатності має надаватись працівнику на загальних підставах.

При цьому відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не може відмовити у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованих особам у випадах, інших, ніж передбачені статтею 23 Закону №1105, оскільки це суперечить приписам статті 19 Конституції України.

Суд зазначає, що пунктом 6 частини 1 статті 23 Закону №1105 визначені певні періоди, коли допомога по тимчасовій непрацездатності дійсно не передбачена (період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв`язку з навчанням), проте час простою підприємства до таких періодів не віднесений.

Доводи відповідача стосовно того, що допомога по тимчасовій непрацездатності у разі настання страхового випадку в період простою підприємства суперечить самій сутності такої допомоги, яка є формою матеріального забезпечення, що повністю або частково компенсує втрату заробітної плати, оскільки у випадку простою підприємства заробітна плата працівника не нараховується, а тому і факту її втрати не відбувається, у зв`язку з чим підстави для компенсації відсутні, є безпідставними з огляду на таке.

Як вже зазначалось судом, відповідно до частини 1 статті 22 Закону №1105 допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу).

Відповідно до частини 1 статті 94 КЗпП України, частини 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з частиною 1 статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавцем оплата часу простою не з вини працівника прирівняна до заробітної плати і фактично нею і є, що підтверджується також тим, що стаття 113 КЗпП України, яка регулює порядок оплати часу простою, віднесена законодавцем до глави VII "Оплата праці".

Такий висновок суду підтверджується також і змістом статті 12 Закону України "Про оплату праці", відповідно до якої оплата за час простою, разом, зокрема з оплатою за роботу в надурочний час, у святкові, неробочі та вихідні дні, у нічний час, віднесена до норм оплати праці, а не до гарантій для працівників, як помилково зазначає відповідач.

Крім того, головним завданням загальнообов`язкового соціального страхування є соціальний захист працюючих громадян у зв`язку з тимчасовою втратою ними працездатності, тобто компенсація їм втраченого у зв`язку з непрацездатністю доходу.

У спірних правовідносинах, відповідно до наказу підприємства час простою позивачу оплачувався у розмірі не нижче тарифної ставки (окладу), а тому відповідач, відмовивши у фінансуванні ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод" для надання позивачу допомоги по тимчасовій непрацездатності, порушив принципи загальнообов`язкового соціального страхування і позбавив позивача соціального захисту, не компенсувавши йому втрачений дохід, що по суті взагалі нівелює інститут соціального страхування.

Нездійснення оплати часу знаходження на тимчасовій непрацездатності позбавляє особу всіх соціальних гарантій, оскільки не виплата компенсації позбавляє особу навіть права на існування. Допомога по тимчасовій непрацездатності застрахованої особи не може дорівнювати нулю. Крім того, хоча і не в повному розмірі, час простою працівникам оплачується. Позивач є офіційно працевлаштованим, застрахованим, знаходився на тимчасовій непрацездатності, що підтверджується належним листом непрацездатності, і за цей період має отримати матеріальне забезпечення - допомогу по тимчасовій непрацездатності, що чітко передбачено чинним законодавством.

При цьому, суд зазначає, що допомога по тимчасовій втраті працездатності не може бути прирівняна до оплати за час простою, як державна гарантія. Працівник підприємства, що знаходиться в простої, у разі настання страхового випадку (хвороба), не може отримувати оплату за час простою, у визначений період, оскільки повинен отримати допомогу по тимчасовій непрацездатності ( у зв`язку із знаходженням на лікарняному).

Враховуючи вищевикладене, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нездійснення фінансування для надання позивачу матеріального забезпечення - допомоги по тимчасові непрацездатності.

Щодо належного способу захисту позивача у спірних правовідносинах, суд зазначає наступне.

Порядок фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України 19.07.2018 року №12 (далі - Порядок №12).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Порядку №12 цей Порядок визначає механізм та умови фінансування страхувальників для надання за рахунок коштів Фонду соціального страхування України матеріального забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, передбаченого статтею 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", за такими видами: допомога по тимчасовій непрацездатності.

За приписами пункту 2 Порядку №12 у разі настання у застрахованої особи страхового випадку, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності, комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, з урахуванням вимог Положення про комісію (уповноваженого) із страхування з тимчасової втрати працездатності, на підставі поданих документів, передбачених статтею 31 Закону, приймає рішення про призначення матеріального забезпечення застрахованій особі.

На підставі рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення (далі - комісія) страхувальник нараховує суми матеріального забезпечення та оформлює заяву-розрахунок, яка повинна бути передана до робочих органів виконавчої дирекції Фонду не пізніше 5 робочих днів з дати прийняття комісією такого рішення.

Відповідно до пункту 4 Порядку №12 фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам та окремих виплат потерпілим на виробництві здійснюється робочими органами виконавчої дирекції Фонду або їх відділеннями.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами виконавчої дирекції Фонду або їх відділеннями є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення та окремих виплат потерпілим на виробництві за їх видами. Форма заяви-розрахунку наведена у додатку 1 до цього Порядку.

За умовами пункту 5 Порядку №12 страхувальник подає заяву-розрахунок до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення за своїм місцезнаходженням чи місцем проживання.

Згідно з пунктом 8 Порядку №12 робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення після надходження заяви-розрахунку здійснює перевірку інформації, наведеної у ній, перевіряє правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, дані про сплату ним єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, наявність у Фонді зареєстрованого нещасного випадку або профзахворювання (у разі проведення виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей), правильності нарахування виплат та у разі відсутності зауважень протягом десяти робочих днів здійснює фінансування сум, зазначених у заяві-розрахунку.

У разі виявлення помилок та/або недостовірних відомостей заява-розрахунок повертається страхувальнику з відповідними рекомендаціями щодо їх усунення.

Перевірка заяви-розрахунку, надання рекомендацій за її результатами, фінансування заяви-розрахунку або надання обґрунтованої відмови у її прийнятті здійснюється робочими органами Фонду або їх відділеннями протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку.

З огляду на викладене, нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності покладено на страхувальника, а саме, на підприємство, де працює позивач, разом з тим відповідач після надходження заяви-розрахунку здійснює перевірку інформації, наведеної у ній, перевіряє правильність заповнення реквізитів, правильності нарахування виплат тощо, та у разі відсутності зауважень протягом десяти робочих днів здійснює фінансування сум, зазначених у заяві-розрахунку.

Як вбачається з листа ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод" №231101/015-567 від 23.11.2022 року, оплата позивачу тимчасової непрацездатності здійснена у повному обсязі за наступними листками непрацездатності:

- №1496842-1 за період з 01.12.2021 року по 09.12.2021 року;

- №1755714-1 за період з 10.12.2021 року по 29.12.2021 року;

- №1275087-1 за період з 30.12.2021 року по 26.01.2022 року;

- №1182134-1 за період з 27.01.2022 року по 21.02.2022 року.

Разом з тим, за листком непрацездатності №1406307-1 за період з 22.02.2022 року по 21.03.2022 року оплата тимчасової непрацездатності здійснена частково з період з 22.02.2022 року по 28.02.2022 року, оскільки з 01.03.2022 року на ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод" оголошено простій.

В той же час, інформація щодо виплати допомоги по листку непрацездатності №1840601-2 за період з 22.03.2022 року по 25.03.2022 року відсутня.

Оскільки судом встановлено право позивача на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві здійснити фінансування ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод" для надання позивачу матеріального забезпечення - допомоги по тимчасовій непрацездатності за електронними листками непрацездатності №1406307-1 за період з 01.03.2022 року по 21.03.2022 року та №1840601-2 за період з 22.03.2022 року по 25.03.2022 року.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Києві щодо нездійснення фінансування ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод" для надання ОСОБА_1 матеріального забезпечення - допомоги по тимчасовій непрацездатності за електронними листками непрацездатності №1406307-1 за період з 01.03.2022 року по 21.03.2022 року та №1840601-2 за період з 22.03.2022 року по 25.03.2022 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Києві здійснити фінансування ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод" для надання ОСОБА_1 матеріального забезпечення - допомоги по тимчасовій непрацездатності за електронними листками непрацездатності №1406307-1 за період з 01.03.2022 року по 21.03.2022 року та №1840601-2 за період з 22.03.2022 року по 25.03.2022 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві (проспект Перемоги, 92/2, м. Київ, ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович