Справа № 120/16773/21-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/16773/21-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

29 березня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу "Центр надання адміністративних послуг та Державної реєстрації" виконавчого комітету Гайсинської міської ради Богачука Віталія Дмитровича на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу "Центр надання адміністративних послуг та Державної реєстрації" виконавчого комітету Гайсинської міської ради Богачука Віталія Дмитровича про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу "Центр надання адміністративних послуг та Державної реєстрації" виконавчого комітету Гайсинської міської ради Богачука Віталія Дмитровича в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень 61285078 від 01.11.2021;

- провести державну реєстрацію прав на підставі заяви поданої 28.10.2021 за реєстраційним номером 48732363.

15 червня 2022 року Вінницький окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення адміністративного позову частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу «Центр надання адміністративних послуг та Державної реєстрації »виконавчого комітету Гайсинської міської ради Богачука Віталія Дмитровича про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень 61285078 від 01.11.2021.

Зобов`язано державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу «Центр надання адміністративних послуг та Державної реєстрації »виконавчого комітету Гайсинської міської ради Богачука Віталія Дмитровича розглянути повторно заяву ОСОБА_1 датовану 28.10.2021 р. за реєстраційним номером 48732363 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.01.2021 рішенням Гайсинської міської ради №43 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0297, що знаходиться по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0170.

За таких обставин, 28.10.2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0297, що знаходиться по АДРЕСА_1 із кадастровим номером :02:002:0170.

За результатами розгляду поданої заяви державним реєстратором прав на нерухоме майно Відділу «Центр надання адміністративних послуг та Державної реєстрації » виконавчого комітету Гайсинської міської ради Богачуком Віталієм Дмитровичем прийнято рішення № 61285078 від 01.11.2021 р., яким відмовлено в реєстрації права власності. Рішення мотивовано тим, що за ОСОБА_1 вже зареєстровано на праві власності земельну ділянку за заявленим видом цільового використання 2015 за реєстраційним номером 08.

Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог частково.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, регламентуються Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (Закон № 1952).

Згідно ст. 2 Закону № 1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (ст. 5 Закону №1952).

Статтею 9 Закону № 1952 визначено, що до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить: забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ, здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону №1952 державний реєстратор, серед іншого, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

-відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

- відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

- відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

- перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

- здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону №1952 державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Згідно ст. 12 Закону №1952 державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.

Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Згідно ст. 18 Закону №1952 державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1)прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 24 Закону №1952 визначено, що підставою для відмови в державній реєстрації прав слугує наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, до державного реєстратора звернувся ОСОБА_1 та надав рішення Гайсинської міської ради №43 від 21.01.2021, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та передано у власність земельну ділянку площею 0,0297, що знаходиться по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0170.

Проте, відповідачем прийнято рішення № 61285078 від 01.11.2021 р., яким відмовлено в реєстрації права власності. Рішення мотивовано тим, що за ОСОБА_1 вже зареєстровано на праві власності земельну ділянку за кадастровим номером :04:0004:0133, яка має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку у 2015 році за реєстраційним номером 08, що суперечить положенням ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України.

Скасовуючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :04:0004:0133, яка має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку зареєстровано за позивачем на підставі свідоцтва про право власності, що не може свідчити про те, що дана земельна ділянка передана безоплатно у власність.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 18 Земельного кодексу України (ЗК України) визначено, що до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

При цьому, категорії земель визначені у ч. 1 ст. 19 ЗК України, до яких, зокрема, належать землі для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Так, відповідно до п. б ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (ЗК України) громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. в ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

При цьому, ч. 4 ст. 116 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Так, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2023 року витребувано з Гайсинської районної військової державної адміністрації належним чином завіренку копію реєстраційної справи за №08 по заяві ОСОБА_1 від 26.01.2015 року за №9910342, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:0133, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказані письмові докази надійшли на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду із яких встановлено, що рішенням 29 сесії 6 скликання Гранівської сільської ради Гайсинського району від 20.01.2015 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,2500 кадастровий номер :04:004:0133 для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі вказаного рішення відповідачем у 2015 році вже було проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку в порядку приватизації для будівництва і обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_2 з кадастровим номером :04:0004:0133 за реєстраційним номером 08.

Тобто, позивачем вже використано своє право, передбачене ч. 4 ст. 116 ЗК України у 2015 році, а тому повторна реєстрація такого права за позивачем на земельну ділянку за заявленим видом цільового використання чинним законодавством не передбачена.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що при винесенні оскаржуваного рішення відповідач діяв в межах та на підставі закону, а відтак відсутні підстави для його скасування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу "Центр надання адміністративних послуг та Державної реєстрації" виконавчого комітету Гайсинської міської ради Богачука Віталія Дмитровича задовольнити.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу "Центр надання адміністративних послуг та Державної реєстрації" виконавчого комітету Гайсинської міської ради Богачука Віталія Дмитровича про визнання протиправним та скасування рішення, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.