Справа № 320/7060/23
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

28 березня 2023 року м. Київ № 320/7060/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання рішень та дій протиправними і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання рішень та дій протиправними і зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником) 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши позовну заяву на предмет дотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Згідно із частиною першою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Суд зауважує, що зазначені правові норми стосовно можливості заявлення позивачем пов`язаних між собою вимог в одному позові направлені на гарантування процесуальної економії в межах судового розгляду, а також на забезпечення єдності судової практики, з огляду на те, що спірні правовідносини, задля вирішення яких позивач звертається до суду, пов`язані між собою єдиними підставами їх виникнення або поданими доказами, внаслідок чого окремий розгляд цих вимог в межах різних проваджень є недоцільним та не сприяє уніфікованості національної судової практики.

Водночас, аналіз заявлених позивачем вимог свідчить про їх непов`язаність між собою.

Так позивачем оскаржуються дії відповідача щодо:

- нездійснення повного розрахунку позивача на день виключення зі списків особового складу;

- застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням;

- нарахування та виплати у 2020 році допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами у меншому від належного розміру;

- нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у меншому від належного розмірі;

- виплати індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 по 31.12.2016 у неповному розмірі;

- невиплати індексації у період з 01.01.2017 по 31.12.2017;

- виплати індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 по 03.06.2022 у неповному розмірі;

- нарахування та виплата позивачу грошової допомоги на оздоровлення у меншому від належного розмірі;

- нарахування та виплата позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у меншому від належного розмірі.

Суд зазначає, що у позовній заяві позивачем об`єднано позовні вимоги, які мають різну правову та фактичну природу їх виникнення і регулюються різними нормативно-правовими актами.

Суд зауважує, що лише виникнення спірних правовідносин між тими самими суб`єктами не є достатньою підставою для об`єднання не пов`язаних між собою вимог в одне провадження.

Фактично, звернувшись до суду з таким позовом, позивач має намір одночасно врегулювати усі наявні у нього спірні правовідносини з відповідачем, незважаючи на те, що підстави їх виникнення є різними та не пов`язаними між собою, а також не враховуючи, що таке об`єднання непов`язаних між собою вимог ускладнить розгляд справи, оскільки суд повинен надавати оцінку за спірними правовідносинами між сторонами по кожній вимозі позивача окремо, що суперечить меті досягнення процесуальної економії та ефективного використання процесуальних засобів для відновлення порушеного права позивача.

Таким чином, дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги є самостійними, утворюють окремий склад порушення та характеризуються самостійними правовими наслідками, зокрема мають різні підстави їх виникнення, які не пов`язані між собою, та обґрунтовуються різними доказами, що, у свою чергу, не відповідає правилам об`єднання позовних вимог, які викладені у статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 132 цього Кодексу встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями), за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір підлягає сплаті за кожну позовну вимогу, заявлену позивачем.

У позовній заяві позивач стверджує, що вона звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з даним позовом на підставі п. 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Судом встановлено, що Прохальна частина позовної заяви містить 9 вимог немайнового характеру, а саме:

1) визнати протиправними дії та бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо не здійснення повного розрахунку позивача ОСОБА_2 на день виключення зі списків особового складу у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України в частині:

2) застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_2 (РНОКТ НОМЕР_1 ), починаючи 3 01 січня 2020 року і до 03 червня 2022 року, дня виключення зі списків особового складу у зв`язку зі звільненням 3 військової служби, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів У країни від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», як такі, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік, у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів та окладів за військовим званням військовослужбовців;

3) нарахування та виплати допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами у меншому від належного розмірі внаслідок:

неврахування у складі місячного грошового забезпечення, як розрахункової величини, індексації грошового забезпечення;

неправильного визначення розміру місячного грошового забезпечення, як розрахункової величини, через застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням;

4) нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у меншому від належного розмірі внаслідок:

неврахування у складі місячного грошового забезпечення, як розрахункової величини, індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди, що виплачувалась ОСОБА_3 щомісячно із розрахунку 30 000 гривень на місяць відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168;

неправильного визначення розміру місячного грошового забезпечення, як розрахункової величини для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, через застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням;

5) недотримання відповідачем вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 N. 1282-XII та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, що призвело до недоплати належної ОСОБА_3 індексації грошового забезпечення, а саме:

за період із 01.12.2015 по 31.12.2016 - нарахування індексації не у спосіб, визначений Порядком проведення індексації грошових доходів населення, внаслідок неврахування постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 N° 1013, та не застосування місяцем підвищення грошових доходів населення при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації січня 2008 року;

не здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 31.12.2017;

за період з 01.03.2018 по 03.06.2022 - здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення без дотримання положень абзаців 3-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 Ne 1078.

6) нарахування та виплата ОСОБА_3 грошової допомоги на оздоровлення у меншому від належного розмірі, а саме:

за 2013-2017 роки - без урахування у складі місячного грошового забезпечення, як розрахункової величини для визначених розміру такої допомоги, індексацій грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалась їй щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889;

за 2018-2019 роки - без урахування у складі місячного грошового забезпечення, як розрахункової величини для визначення розміру допомоги, індексації грошового забезпечення;

за 2020-2022 роки - без урахування у складі місячного грошового забезпечення, як розрахункової величини для визначення розміру допомоги, індексації грошового забезпечення, а також неправильного визначення розміру місячного грошового забезпечення, як розрахункової величини, через застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням.

7) нарахування та виплата ОСОБА_4 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань:

за 2013-2017 роки - без урахування у складі місячного грошового забезпечення, як розрахункової величини для визначення розміру такої допомоги, індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалась їй щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889;

за 2018-2019 роки - без урахування у складі місячного грошового забезпечення, як розрахункової величини для визначення розміру такої допомоги, індексації грошового забезпечення;

за 2020 та 2022 роки - у меншому від належного розмірі внаслідок застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, розрахунковою величиною для визначення розміру окладу за військовим званням.

8) визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо здійснення на вимоги ОСОБА_5 перерахунків і доплати грошового забезпечення, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, індексації та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, а також не здійснення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації та грошового забезпечення у належних розмірах відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» від 29.10.2000 №2050-II та «Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 N° 159 з моменту виникнення права на кожну таку виплату по день повного розрахунку.

9) зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України внести зміни у Грошовий атестат від 08.06.2022 №305/251 та Довідку від 13.06.2022 №305/133 про додаткові види грошового забезпечення підготувати ОСОБА_5 щодо:

оновлених даних про розміри складових грошового забезпечення визначені, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704;

оновлених даних про середню суму щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії з урахуванням здійсненних перерахунків і доплати грошового забезпечення, індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди, що виплачувалась Позивачу щомісячно із розрахунку 30 000 гривень на місяць відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168;

середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, визначених з урахуванням вимог абзацу 10 п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення (в тому числі індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168) за останні фактичні місяці служби підряд після повернення Позивача із соціальної відпустки перед звільненням на кількість таких місяців.

Відтак, жодної вимоги про стягнення на користь позивача заробітної плати та поновлення на роботі адміністративний позов не містять, у зв`язку з чим твердження позивача про наявність законодавчо визначених підстав звільнення від сплати судового збору за звернення до суду з даним позовом є помилковими.

За наведених обставин, в порядку усунення недоліків позовної заяви позивачу слід надати докази сплати судового збору у розмірі 9662,40 грн.

Також, відповідно до пункту 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, в силу положень частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Водночас, відповідно до положень частини четвертої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Так, позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати або виплати в меншому розмірі складових грошового забезпечення, грошової та матеріальної допомоги, індексації грошового забезпечення.

Однак, даний адміністративний позов не містить обґрунтованого математичного розрахунку по кожній позовній вимозі із зазначенням сум які були виплачені та які підлягають сплаті.

Суд зауважує, що у зв`язку із розглядом даної категорії справ без виклику сторін не вбачається за можливе уточнити певні обставини по справі у ході її розгляду, в свою чергу суд не вправі постановляти рішення на основі припущень.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позивачем не наведено пояснень, які б свідчили, що заявлені вимоги пов`язані між собою підставами виникнення або поданими доказами, позивач не заявив клопотання щодо необхідності об`єднання заявлених вимог в одне провадження, а наявні у позовній заяві обставини за своїм змістом фактично містять обґрунтування вимог за окремими позовами, приймаючи до уваги викладене у сукупності, з метою дотримання розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, дотримання принципу рівності перед законом і судом, що відповідає міжнародним стандартам, зокрема частині 1 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, суд вважає за доцільне залишити позовну заяву без руху та надати позивачеві час на усунення її недоліків шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви приведеною у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, із заявленими вимогами, що мають єдині підстави виникнення та доказування яких спирається на однакові докази, або подати до суду окремі позови у відповідності до визначеного позивачем предмета спору;

- докази сплати судового збору у розмірі 9662,40 грн.;

- обґрунтованого математичного розрахунку по кожній позовній вимозі із зазначенням належних, за твердженнями позивача, сум до виплати та виплачених фактично сум, нормативно-правового обґрунтування здійсненого позивачем розрахунку, розмір різниці між виплаченими та належними до виплат сумами.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання рішень та дій протиправними і зобов`язання вчинити ді, - залишити без руху.

Встановити позивачеві п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.