Справа № 400/1370/19
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 р. № 400/1370/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю секретаря судового засідання Задніпрянець М.Б., представника позивача Босонченко О.М., представника відповідача Єгорової О.П. за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання протиправною та скасування вимоги від 16.04.2019 № Ф-43, визнання протиправним та скасування рішення від 16.04.2019 № ,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправним та скасувати прийняте 16.04.2019 Головним управлінням ДФС у Миколаївській області рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

визнати протиправною та скасувати сформовану 16.04.2019 Головним управлінням ДФС у Миколаївській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-43 зі сплати єдиного внеску.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки контролюючого органу стосовно заниження позивачем сум чистого оподатковуваного доходу, з якого нараховуються суми єдиного внеску, є безпідставними.

Головне управління ДФС у Миколаївській області позов не визнало, зазначило у відзиві (т. 1, арк. 182-187), що за результатами проведеної перевірки були встановлені факти заниження позивачем у 2016, 2017 та 2018 роках сум чистого оподатковуваного доходу, що призвело, в тому числі, до заниження відповідних сум єдиного внеску.

Позивач подав відповідь на відзив (т. 1, арк. 195-197).

Правом подати заперечення відповідач не скористався.

Ухвалою від 27.06.2019 суд закрив підготовче засідання і призначив справу до судового розгляду на 30.07.2019 (т. 3, арк. 181).

За клопотанням представника позивача розгляд справи був відкладений на 27.08.2019

Ухвалою від 28.08.2019 суд, задовольнивши клопотання представника позивача, зупинив провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 400/2423/19 (т. 3, арк. 244-245).

Ухвалою від 09.12.2021 суд поновив провадження у справі і призначив її розгляд на 20.01.2022 (т. 4, арк. 47-48). Суд зобов`язав відповідача подати рішення, що були прийняті ним за результатами розгляду справи № 400/2423/19, а також інформацію щодо актуальності оскаржуваних у справі № 400/1370/19 рішень. Явку представників сторін суд визнав обов`язковою.

Ухвалою від 09.12.2021 (т. 4, арк. 51-53) суд замінив Головне управління ДФС у Миколаївській області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Миколаївській області (далі Управління або відповідач).

Докази, зазначені в ухвалі від 09.12.2021 про поновлення провадження у справі Управління подало 12.01.2022 (т. 4, арк. 57-96).

В зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді 20.01.2022 розгляд справи був відкладений на 22.02.2022 (т. 4, арк. 98).

В судовому засіданні 22.02.2022 суд задовольнив клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю ознайомлення з наданими відповідачем доказами. Розгляд справи був відкладений на 10.03.2022.

Ухвалою від 07.12.2022 (т. 4, арк. 111-112) суд призначив розгляд справи на 22.12.2022.

22.12.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку з відсутністю належним чином повідомленого представника позивача. Судове засідання було призначено на 17.01.2023 (т. 4, арк. 135).

Інформацію про подальший розгляд справи викладено в ухвалі від 17.02.2023 (т. 4, арк. 194-196). Цією ж ухвалою суд відклав розгляд справи на 14.03.2023 та зобов`язав позивача не пізніше 03.03.2023 подати письмові заперечення (за їх наявності) щодо поданого відповідачем 03.02.2023 «Детального розрахунку до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.04.2018 № Ф-43 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16.04.2019 № 001331305».

09.03.2023 до суду надійшли заперечення представника позивача щодо вказаного вище «Детального розрахунку …» (т. 4, арк. 210-211).

В судовому засіданні представник позивача вимоги адміністративного позову підтримала, представник відповідача просила у його задоволенні відмовити.

Як встановлено судом, у лютому - березні 2019 року Головне управління ДФС у Миколаївській області провело документальну планову виїзну перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, правильності нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, результати якої оформило актом від 18.03.2019 № 383/14-29-13-05/ НОМЕР_1 (далі Акт, т. 1, арк. 18-140).

Згідно з Висновками Акта, перевіркою встановлено, зокрема:

1. Порушення позивачем пункту 177.1, пункту 177.2, підпункту 177.4.4, підпункту 177.4.5, підпункту 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в загальній сумі 4 592 862,71 грн, в тому числі за 2016 рік в сумі 1 375 289,80 грн, за 2017 рік в сумі 1 548 292,92 грн, за 2018 рік в сумі 1 669 279,99 грн.

2. Порушення позивачем пункту 1, пункту 2 частини другої статті 6, пункту 2 частини першої статті 7, абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464) за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, що призвело до заниження єдиного внеску на загальну суму 330 022,44 грн, в тому числі за 2016 рік в сумі 91 143,36 грн, за 2017 рік в сумі 101 277 грн, за 2018 рік в сумі 137 602,08 грн.

Інформація про заниження позивачем суми податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності наведена на стор. 21-30 Акта. Так, Управління зазначило, що розбіжність за 2016 рік між даними податкових декларацій та даними перевірки у сумі чистого оподатковуваного доходу складає 7 640 498,90 грн, розбіжність за 2017 рік між даними податкових декларацій та даними перевірки у сумі чистого оподатковуваного доходу складає 8 601 627,34 грн, розбіжність за 2018 рік між даними податкових декларацій та даними перевірки у сумі чистого оподатковуваного доходу складає 9 273 77,70 грн. Загальна сума заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу 25 515 903, 94 грн.

Застосовуючи ставку податку 18%, контролюючий орган податковим повідомленням-рішенням від 16.04.2019 № 05 (далі ППР, т. 3, арк. 240) збільшив суму податкового зобов`язання позивача з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, на 4 592 862,71 грн. (25 515 903,94 грн х 18%). Розрахунок суми податку наведений на стор. 28-29 Акта.

У пункті 4 частини першої статті 4 Закону № 2464 вказано, що фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску.

Відповідно до абзацу першого пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464, для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

На стор. 44 Акта вказано, що позивач обрав загальну систему оподаткування.

Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону № 2464, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеною статтею 7 бази нарахування єдиного внеску.

При цьому, відповідно до частини третьої статті 7 Закону № 2464, нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 2464, в редакції, що діяла до 01.01.2018, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює двадцяти п`яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

З 01.01.2018 максимальна величина бази нарахування єдиного внеску це максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Управління визначило максимальні величини бази нарахування єдиного внеску у 2016, 2017, 2018 роках (431 550 грн, 498 750 грн, 670 140 грн відповідно), порівняло їх з даними звітів позивача (17 262 грн, 38 400 грн, 44 676 грн. відповідно), встановило відхилення (414 288 грн, 460 450 грн, 625 464 грн відповідно) і саме до цих сум відхилення застосувало ставку єдиного внеску (22%). Суми єдиного внеску склали 91 143,36 грн, 101 277 грн, 137 602,08 грн відповідно. Загальна сума заниження єдиного внеску, згідно з Актом, становить 330 022,44 грн.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону № 2464, сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів, у випадках, передбачених цим Законом, є недоїмкою.

16.04.2019 Управління на підставі статті 25 Закону № 2464, посилаючись на висновки Акта, сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмку) № Ф-43 (далі Вимога, т. 1, арк. 16), в якій зазначило про обов`язок позивача сплатити 330 022,44 грн єдиного внеску.

Відповідно до пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464, за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

16.04.2019 Управління, з посиланням на пункт 3 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464, рішенням № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (далі Рішення, т. 1, арк. 17) наклало на позивача штраф у сумі 61 358,62 грн, який обчислило з суми недоїмки. Сума штрафу за 2016 рік 27 343,01 грн, за 2017 рік 20 255,40 грн, за 2018 рік 13 760,21 грн.

Предметом позову у цій справі є правомірність Вимоги і Рішення, а єдиною підставою для задоволення вимог позивач вказав недоведеність висновків контролюючого органу про заниження суми чистого оподатковуваного доходу. Тверджень про відсутність у контролюючого органу повноважень з донарахування єдиного внеску і застосування до платника штрафних санкцій, про неправильність розрахунків сум єдиного внеску та сум штрафних санкцій позов не містить.

Висновки контролюючого органу про заниження позивачем суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (Вимога та Рішення) та про заниження позивачем суми податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету (ППР), ґрунтуються на встановлених контролюючим органом фактах, що призвели до заниження позивачем суми чистого оподатковуваного доходу (стор. 25-27 Акта).

Законність та обґрунтованість цих висновків були предметом розгляду у справі № 400/2423/19 Миколаївського окружного адміністративного суду за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в тому числі ППР. Саме до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 400/2423/19 суд, за клопотанням представника позивача, зупинив провадження у цій справі.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішення від 29.12.2020 у справі № 400/2423/19 (т. 4, арк. 79-94) набрало законної сили 28.04.2021 (дата постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду, т. 4, арк. 63-68).

Цим рішенням суд частково задовольнив позовні вимоги, в тому числі визнав протиправним та скасував ППР в частині визначення податкового зобов`язання з податку на доходи в сумі 1 644 844,55 грн. Різниця між вказаною у ППР сумою 4 592 862,71 грн та сумою 1 644 844,55 грн 2 948 018,16 грн. З урахуванням того, що ставка податку на доходи становить 18%, суд у справі № 400/2423/19 підтвердив обґрунтованість висновків контролюючого органу про заниження позивачем суми чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується і єдиний внесок, на 16 377 878 грн (18% - 2 948 018,16 грн, 100% - 16 377 878,66 грн).

Суд дослідив наданий відповідачем «Детальний розрахунок до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.04.2019 №Ф-43 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16.04.2019 №001331305» (т. 4, арк. 160-163), що був здійснений з урахуванням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 400/2423/19, та встановив, що визначені контролюючим органом відхилення у: сумах чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок, сумах доходу, на який нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини, сумах єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на 2016, 2017, 2018 роки (847,59 грн, 101 277 грн, 137 602,08 грн відповідно, загальна сума 239 726,67 грн) узгоджуються із зазначеним рішенням.

Так, суд у справі № 400/2423/19 визнав доведеним (стор. 7 рішення) факт заниження позивачем суми чистого оподатковуваного доходу за 2016 рік на 3 852,68 грн; з висновками про заниження на суму 7 636 646,22 грн (різниця між вказаними в Акті 7 640 498,90 грн та 3 852,68 грн) не погодився. З урахуванням цього, відповідач у «Детальному розрахунку …» вказав, що за 2016 рік має бути донарахований єдиний внесок в сумі 847,59 грн (22% від 3 852,68 грн).

Оскільки, як вказано вище, у 2017 році максимальна величина бази нарахування єдиного внеску становила 498 750 грн, у 2018 році - 670 140 грн, а позивач у звітах вказав суми чистого оподатковуваного доходу, на які нараховується єдиний внесок, 38 400 грн та 44 676 грн відповідно, то для нарахування єдиного внеску контролюючому органу було достатньо встановити факти заниження позивачем сум чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік на 460 350 грн (498 750 грн 38 400 грн), за 2018 рік на 625 464 грн (670 140 грн 44 676 грн).

Такі факти були встановлені, і правомірність висновків контролюючого органу була підтверджена судом. Зокрема на стор. 5-7 рішення у справі № 400/2423/19 суд підтвердив висновки контролюючого органу про заниження позивачем сум чистого оподатковуваного доходу: за 2017 рік на 5 686 400,73 грн (вартість транспортних засобів), на 1 814 773,05 грн (вартість запчастин, автошин, ремонт авто тощо); за 2018 рік на 5 261 746,35 грн (вартість транспортних засобів), на 2 972 411,35 грн (вартість запчастин, автошин, ремонт авто тощо) та визнав законним донарахування позивачу 2 832 359,66 грн податку на доходи (18% від 15 735 331,48 грн).

Також відповідач, з урахуванням того, що донарахуванню підлягає єдиний внесок в сумі 239 726,67 грн, на підставі пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464, розрахував суму штрафу, що її має сплатити позивач, - 34 269,89 грн.

Суд відхилив заперечення позивача щодо «Детального розрахунку…» (т. 4, арк. 210-211), оскільки зміст цих заперечень полягає у незгоді з висновками Акта про заниження позивачем суми чистого оподатковуваного доходу та у незрозумілості інформації, що її надав відповідач.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 4 068,62 грн, при цьому загальна сума за Рішенням і Вимогою становить 391 381,06 грн. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, визнав протиправними Рішення і Вимогу в сумі 117 384,50 грн (90 295,77 грн Рішення, 27 088,73 грн Вимога). Отже, позов був задоволений на 30%, тому, згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача має бути стягнута сума 1 220,59 грн (30% від 4 068,62 грн).

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 44104027) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати прийняте 16.04.2019 Головним управлінням ДФС у Миколаївській області рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску частково, в сумі 90 295,77 грн.

Визнати протиправною та скасувати сформовану 16.04.2019 Головним управлінням ДФС у Миколаївській області вимогу про сплату фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 боргу (недоїмки) № Ф-43 частково, в сумі 27 088,73 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 44104027) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 1 220,59 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 30 березня 2023 року.

Суддя В.В. Птичкіна