Справа № 183/9247/22 (2-а/183/90/22)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2023 року м. Дніпросправа № 183/9247/22 провадження №2-а/183/90/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2023 року (суддя Оладенко О.С.) у справі №183/9247/22 (провадження №2-а/183/90/22) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департамент патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАР №6279756 від 13.12.2022 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач фактично посилався на необґрунтованість та неправомірність оскарженого рішення, оскільки винесене відповідачем за відсутності події та складу правопорушення, без наявності належних доказів вчинення такого. Також позивач посилався на порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, в частині не роз`яснення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та позбавлення права на захист.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, обставини якого викладені у спірній постанові, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності. З цього приводу суд зазначив те, що підставою для відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП може бути встановлений факт того, що закриття номерного знака іншими предметами унеможливлює чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів. У спірному випадку патрульним інспектором не здійснювалися заміри щодо відстані, на якій можливо ідентифікувати номерні знаки, що свідчить про недоведеність відповідачем наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Доводи заявника апеляційної скарги фактично

зводяться до того, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт порушення позивачем ПДР, обґрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Відповідач вказує на те, що закриття номерних знаків транспортного засобу іншими предметами, що ускладняють їх ідентифікацію, є порушенням п.2.9 (в) та п.30.2 ПДР України та створює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що постановою сержанта поліції Гаращенко А.Р. УПП в Полтавській області ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн.

Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 13.12.2022 о 11:04 на а/д Київ-Харків-Довжанський, 345 км., на пункті прокуску (блок пості) поблизу с.Копили, керував транспортним засобом Форд Фокус, державний номер НОМЕР_1 з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів, а саме: закритий решіткою для прикриття від механічних пошкоджень, чим порушив п.2.9.в ПДР України.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

У відповідності до п.30.2 ПДР України на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.

Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Згідно із п.2.9 (в) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Таким чином, ПДР України встановлено заборону на користування транспортними засобами з номерними знаками, які закритті іншими предметами чи забрудненими, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Частина 1 статті 121-3 КУпАП передбачає відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Отже, вказаною нормою права передбачена відповідальність за декілька правопорушень, об`єктивні сторони яких, зокрема, полягають: у керуванні водієм транспортним засобом з номерним знаком закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію; у керуванні водієм транспортним засобом з забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів.

Таким чином, аргументи позивача, з якими фактично погодився суд першої інстанції, про те, що відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП може мати місце лише у випадку встановлення факту того, що закриття номерного знака іншими предметами унеможливлює чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, є безпідставними, оскільки керування водієм транспортним засобом з номерним знаком закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, створює окремий склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У спірному випадку факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом із нагрудної відеокамери поліцейського, який є належним доказом у розумінні ст..251 КУпАП. При цьому, інформація про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, міститься в оскаржуваній постанові, що свідчить про допустимість такого доказу.

З вказаного відеозапису вбачається те, що на номерному знаку транспортного засобу, яким керував позивач, міститься решітка, тобто сторонній предмет, який не передбачений конструкцією номерного знаку та який ускладнює ідентифікацію номерного знаку.

Отже, оскільки, встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач керував транспортним засобом з номерним знаком, на якому був розміщений сторонній предмет (решітка), що ускладняв ідентифікацію номерного знаку, то суд апеляційної інстанції вважає правомірним та обґрунтованим притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Щодо тверджень позивача, зазначених в позові, про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, в частині не роз`яснення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та позбавлення права на захист, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, позивачем не було надано жодних доказів таким твердженням, зокрема, не було надано доказів того, що ним заявлялися клопотання, у тому числі, щодо необхідності залучення до розгляду справи захисника.

В той же час, з долученого відповідачем до відзиву відеозапису вбачається, що поліцейським було роз`яснено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, положення ст..63 Конституції України. При цьому, жодних зауважень до дій поліцейського, будь-яких клопотань щодо розгляду справи, позивачем заявлено не було. В той час, коли поліцейським роз`яснювалися права, вчинялися інші процедурні дії, позивач намагався зняти решітку з номерного знаку, зазначаючи, при цьому, що тим самим він усунув виявлене порушення.

Отже, судом не встановлено обставин, які б давали підстави стверджувати про порушення поліцейським процедури розгляду адміністративної справи.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2023 року у справі №183/9247/22 (провадження №2-а/183/90/22) скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 30.03.2023

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк