Справа № 600/2882/22-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/2882/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправними дії Управління ДМС у Чернівецькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 середнього заробітку в Управлінні ДМС у Чернівецькій області до дня фактичного звільнення з військової служби;

- зобов`язати Управління ДМС у Чернівецькій області поновити виплату ОСОБА_1 середнього заробітку в Управлінні ДМС у Чернівецькій області з моменту її припинення до дня фактичного звільнення ОСОБА_1 з військової служби;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині зобов`язання Управління ДМС у Чернівецькій області виплатити середній заробіток у межах суми стягнення за один місяць у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що відповідачем протиправно у липні 2022 р. не у повному розмірі виплачено йому середній заробіток за місяць та протиправно припинено виплату середнього заробітку. Так, позивач вказує, що з травня 2022 р. проходить військову службу за призовом під час мобілізації та відповідно до законодавства, яке було чинне на момент призову його на військову службу, має право на збереження середнього заробітку. При цьому, позивач вказує, що набув право на збереження середнього заробітку ще до набрання чинності Закону України від 01.07.2022 р. №2352-ІХ, яким позбавлено відповідача обов`язку виплати позивачу середнього заробітку, а тому його право на збереження середнього заробітку не може бути скасоване вказаним законом. У зв`язку із вказаним, позивач просить суд задовольнити позов.

Відповідач у відзиві проти позову зазначив про безпідставність заявленого позову та відсутність підстав для виплати позивачу середнього заробітку з 19.07.2022 р., у зв`язку із набранням чинності Закону України від 01.07.2022 р. №2352-ІХ, яким позбавлено позивача права на отримання середнього заробітку, як працівника призваного на військову службу під час мобілізації.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем та займає посаду начальника відділу у справах іноземців та осіб без громадянства Управління ДМС у Чернівецькій області.

Наказом УДМС у Чернівецькій області від 10.05.2022 р. №59-К позивача увільнено від роботи на період проходження військової служби з 11.05.2022 р.

Згідно витягу з наказу УДМС у Чернівецькій області №78-К від 19.07.2022 р. «Про внесення змін до наказів УДМС у Чернівецькій області», а саме до наказу від 10.05.2022 р. №59-К, яким позивача увільнено від роботи на період проходження військової служби з 11.05.2022 р. до дня фактичного звільнення з військової служби зі збереженням на цей період місця роботи і посади. (а.с. 5).

Згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 11.05.2022 р. №170-ОС ОСОБА_1 , якого призвано на військову службу по мобілізації, з 11.05.2022 р. зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду начальника групи по роботі з іноземцями відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу. (а.с. 6).

Матеріали справи містять копію військового квитка позивача серія НОМЕР_2 , в якому проставлена відмітка про призов на військову службу з 11.05.2022 року. (а.с. 7).

Згідно довідки про доходи позивача встановлено, що позивачу з 01.05.2022 р. по 31.07.2022 р. нараховано 55438,37 грн, з яких у липні 2022 р. нараховано 13576,74 гривень. (а.с. 22).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст.1 Закону України від 25.03.1992 №2232 "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону №2232 встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Глава VII Закону №2232 врегульовує особливості призову під час мобілізації.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Глави VII Закону №2232 (в редакції, чинній на момент призову позивача на військову службу) громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України "Про освіту", частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України "Про фахову передвищу освіту", частиною другою статті 46 Закону України "Про вищу освіту".

Згідно з ч. 3 ст. 119 КЗпП України (в редакції, чинній на момент призову позивача на військову службу) за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України від 14.03.2022 року № 133, від 18.04.2022 року № 259, від 18.05.2022 року № 341, від 12.08.2022 року № 573, від 07.11.2022 року № 757, а також від 06.02.2023 року № 58 (строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб) та діє до тепер.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022 р., внесено зміни у ч. 3 ст. 119: слова "зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток" замінено словами "зберігаються місце роботи і посада".

Отже, з 19.07.2022 р. ч. 3 ст. 119 КЗпП України діє в наступній редакції: за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відтак, за працівниками, які, зокрема, проходять військову під час мобілізації з 19.07.2022 р. зберігаються їх місце роботи та посада. При цьому, по 18.07.2022 р. включно, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 119 КЗпП України, якою визначено, що за вказаними працівниками, до дня фактичного їх звільнення з військової служби зберігаються не лише місце роботи та посада, а й середній заробіток.

Однак, суд зазначає, що компенсація з бюджету середнього заробітку на підприємстві (в установі/організації), де працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності здійснюється по 18.07.2022 включно, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022, який набрав чинності 19.07.2022.

Оскільки, позивач проходить військову службу у Збройних Силах України та, як військовослужбовець, несе службу під час дії в державі воєнного стану, на нього поширюються гарантії, встановлені статтею 119 КЗпП України щодо збереження місця роботи, посади та середнього заробітку по 18.07.2022 включно, та в редакції від 19.07.2022 щодо збереження місця роботи і посади.

З вказаних підстав судом за результатами розгляду справи не встановлено порушення прав позивача в частині припинення виплати з 19.07.2022 р. середнього заробітку в Управлінні ДМС у Чернівецькій області.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що під час припинення виплати позивачу з 19.07.2022 р. середнього заробітку в Управлінні ДМС у Чернівецькій області, відповідач діяв правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Судові витрати

Відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки відповідач не поніс відповідні витрати з розглядом справи, суд не вирішує питання про їх стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250, 257 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач: Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області (вул. Шептицького, 25, м. Чернівці, 58002, ).

Суддя Т.М. Брезіна