Справа № 320/7833/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

29 березня 2023 року справа № 320/7833/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши заяву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни в адміністративній справі за позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Меженська Кароліна Сергіївна з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України №923/5 "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни" від 09.03.2023.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позову, протягом якого позивачу необхідно надати докази сплати судового збору у сумі 689,60 грн.; надати уточнену позовну заяву (два примірники), з урахуванням вказаних судом зауважень, а саме, зазначити відомості про представника позивача, який підписав позовну заяву, а саме реєстраційного номеру облікової картки платника податків представника позивача.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову від 21.03.2023, в якій позивач просить суд:

- зупинити дію Наказу Міністерства юстиції України №923/5 "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни" від 09.03.2023, на час розгляду судом даної справи, до моменту прийняття рішення у справі;

- внаслідок зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України №923/5 "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни" від 09.03.2023, заборонити Міністерству юстиції України вчиняти будь-які, направлені на анулювання приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Меженській Кароліні Сергіївні, доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на час розгляду судом даної справи, до моменту прийняття рішення у справі;

- внаслідок зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України №923/5 "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни" від 09.03.2023, зобов`язати Міністерство юстиції України відновити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Меженській Кароліні Сергіївні доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на час розгляду судом даної справи, до моменту прийняття рішення у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2023, визначено склад суду для розгляду вказаної заяви, головуючий суддя Кушнова А.О.

Вказану заяву було передано судді Кушновій А.О. для розгляду.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1-3 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Суд в даному випадку не вбачає необхідності у призначенні судового засідання та вважає за можливе здійснювати розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема й шляхом зупинення дії індивідуального акта.

Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень частини другої статті 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 150 КАС України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 78022699).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивачем вказано на те, що у зв`язку із прийняттям Міністерством юстиції України наказу від 09.03.2023 №923/5, відповідно до якого приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Меженській К.С. анульовано як державному реєстратору доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, остання позбавлена можливості повноцінно здійснювати свою професійну діяльність, як нотаріуса, так і державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, а також завдасть непоправної шкоди матеріального характеру, позбавить позивача засобів для свого існування та можливості сплачувати необхідні платежі (оренда офісу, комунальні платежі, податки).

На думку позивача, у випадку невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення її порушених прав або інтересів, за захистом яких вона звернулась до суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, судом не встановлено підстав, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або унеможливили б захист цих прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову чи утруднювали б відновлення таких прав при виконанні рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 09.03.2023 №923/5 "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни" анульовано державному реєстратору - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Меженській Кароліні Сергіївні доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Виконання цього наказу покладено на державне підприємство "Національні інформаційні системи".

Суд зазначає, що провомірність/неправомірність прийняття наказу Міністерством юстиції України від 09.03.2023 №923/5 "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни" про анулювання доступу приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Меженській Кароліні Сергіївні як державному реєстратору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підлягає доведенню в ході розгляду адміністративної справи з приводу оскарження вказаного наказу по суті.

Суд вважає, що під час розгляду заяви суд повинен, виходячи з конкретних доказів, оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При цьому суд зазначає, що задоволення заяви про забезпечення з підстав, викладених у ній, є попереднім рішенням у даній справі без встановлення всіх обставин, що мають значення для вирішення спору, що не узгоджується із завданнями та принципами адміністративного судочинства.

Інститут забезпечення адміністративного позову дійсно є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Однак, застосовуючи такий інститут, необхідно перш за все враховувати його мету та запобігати вирішенню спору у справі шляхом задоволення заяви про забезпечення позову.

Принципами Рекомендації № Я (89) 8 стосовно тимчасового судового захисту в адміністративних справах, що прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1998, визначено наступне:

- приймаючи рішення щодо необхідності надання особі тимчасового захисту, суд бере до уваги всі фактори та інтереси, які мають відношення до цієї справи. Рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта;

- заходи тимчасового захисту, про вжиття яких розпорядився правомочний суд, можуть мати форму повного або часткового призупинення виконання адміністративного акта, повного або часткового відновлення ситуації, яка існувала на момент прийняття цього адміністративного акта або після його прийняття, а також покладення судом, згідно з його повноваженнями, відповідного обов`язку на адміністративний орган влади;

- заходи тимчасового захисту жодним чином не можуть наперед визначати рішення, що його має прийняти суд у певній справі проти адміністративного акта;

- провадження в суді має здійснюватися без зволікання.

Отже, тимчасовий судовий захист є гарантією і заходом «очікування». Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, згідно зазначених Рекомендацій, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 19 червня 2018 року у справі № 826/9263/17.

Заява позивача про забезпечення позову ґрунтується на доводах та твердженнях, викладених у самій позовній заяві, поданій позивачем по даній справі разом із заявою про забезпечення позову до суду, тобто за своїм змістом фактично співпадають із обраним позивачем заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, а тому не можуть бути достатньо переконливими для висновку про наявність очевидної протиправності для застосування судом заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України.

Крім того, саме існування очевидних ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень , як стверджує позивач, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову шляхом зупинення дії такого рішення, оскільки дана ознака є лише передумовою для такого забезпечення та повинна прийматись судом до уваги із врахуванням іншої підстави забезпечення позову - невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 800/521/17 позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Як свідчать матеріли справи наказ Міністерства юстиції України №923/5 від 09.03.2023 "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни" прийнято за результатами проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни за скаргами Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві.

Таке рішення мотивовано тим, що позивачем порушено норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав про нерухоме майно» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, тому на виконання вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою КМУ 25 грудня 2015 року № 1128 Міністерство юстиції України зобов`язано реагувати в межах чинного законодавства на виявлені порушення позивача під час розгляду скарг у вигляді вищезазначеного наказу.

Тобто виявлені порушення чинного законодавства позивачем стали підставою прийняття вищенаведеного наказу, як засіб реагування Міністерства юстиції України під час розгляду скарг.

Суд не може погодитися із твердженням позивача про позбавлення його права на невизначений термін вчиняти нотаріальні дії, що обмежує гарантоване Конституцією України право на працю, оскільки у випадку застосування тимчасового блокування або анулювання доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державні реєстратори не позбавлені права на працю та вправі здійснювати діяльність, яка не стосується дій щодо вчинення державної реєстрації прав на нерухоме майно та державної реєстрації юридичних, фізичних осіб-підприємців, що спростовує доводи позивача стосовно фактичного позбавлення можливості отримувати позивачем дохід від своєї професійної діяльності.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 18.10.2018 у справі № 808/2432/18, від 15.08.2019 у справі № 840/3275/18, від 21.11.2019 у справі № 420/1065/19, від 21.01.2021 у справі №420/4262/19, від 09.09.2020 у справі №813/944/18, від 30.03.2021 у справі № 420/4037/20, від 01.02.2022 у справі № 640/23956/21, які суд враховує при постановленні даної ухвали.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Також суд зазначає, що забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу про анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно може вважатися вирішенням спору по суті, оскільки зупинення дії наказу в цій частині фактично указує на вирішення частини позовних вимог в адміністративному спорі по суті з огляду на їх тимчасовий характер.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Виходячи з викладених позивачем обставин та вищенаведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заява приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни про забезпечення позову від 21.03.2023 не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни про забезпечення позову від 21.03.2023, - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (вручити, надати) заявнику (його представнику), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 29.03.2022.

Суддя Кушнова А.О.