Справа № 340/3975/22
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 340/3975/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 340/3975/22 (суддя І інстанції Кармазина Т.М) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні йому виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 по 31.12.2019, виходячи із 100 % сум підвищення пенсії, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб від 21.02.2018 № 103, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати відповідача здійснити йому виплату перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 виходячи із 100% сум підвищення пенсії, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 № 103, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року позов задоволений.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 242 КАС України і просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку у відповідача (а.с. 6- 8).

З 05.03.2016 позивачу призначена пенсія за вислугу років на підставі Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» у розмірі 52% відповідних сум грошового забезпечення (а.с. 25 зв.).

У квітні 2018 року відповідачем, на виконання вимог Постанови КМУ від 21.02.2018 № 103, здійснено з 01.01.2018 перерахунок пенсії, призначеної за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», обчислено її основний розмір, виходячи з 52 % відповідних сум грошового забезпечення, та визначено у розмірі 4462,64 грн. (8582,00 грн х 52%) (а.с. 31). Відповідачем перераховано основний розмір пенсії, вказано, що згідно постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 підвищення складає 3010,64 грн та з них виплачується: з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення 1505,32 грн; з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75% від підвищення 2257,98 грн; з 01.01.2020 100% щомісячно 100% від підвищення 3010,64 грн (а.с. 31).

02.05.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести виплату перерахунок та виплату пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії. (а.с.9)

Листом від 14.06.2022 відповідач повідомив, що пенсія перерахована та виплачується з урахуванням норм чинного законодавства (а.с. 10).

Позивач, не погодившись з відмовою у виплаті пенсії з 01.01.2018 без урахування розстрочки, звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки на заяву позивача про перерахунок пенсії, відповідь надано листом від 14.06.2022, а позовна заява подана до суду 23.08.2022, тобто з дотриманням строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України, дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача за рахунок виплати з 01 січня 2018 року 50 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, та з 01.01.2019 75 відсотків підвищення суми пенсії, є протиправними.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Розглядаючи справу по суті, судом першої інстанції помилково розглянуто питання додержання позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду з заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, на думку колегії суддів, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Апеляційний суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19).

Колегія суддів наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було визначено її розмір, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву. (постанова ВС від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19)

До того ж, з матеріалів справи встановлено, що звертаючись 02.05.2022 до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, позивач вже знав, що у період з 01.01.2018 по 31.12.2019 розмір його пенсії обчислювався та виплачувався відповідачем відповідно до постанови КМУ № 103 не в повному обсязі, оскільки підвищення до пенсії у 2018 році виплачувалось в розмірі 50%, а у 2019 році 75% (а.с. 9).

При цьому, як зазначалось вище, з 1 січня 2020 року позивач спірне підвищення до пенсії отримує в розмірі 100%, тобто в повному обсязі. Отже, порушення прав позивача тривало протягом 2018-2019 років і закінчилось 31 грудня 2019 року.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що отримання позивачем листа відповідача від 14 червня 2022 року у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в цьому випадку, оскільки до суду позивач звернувся більше ніж через 9 місяців після закінчення порушення відповідачем його прав, тобто пропустив передбачений чинним процесуальним законодавством шестимісячний строк звернення до суду. До того ж, навіть звернення до відповідача позивачем здійснено уже після спливу строку звернення до суду.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Водночас колегія суддів наголошує, що приписи ч. 3 ст. 51 Закону № 2262, а саме здійснення перерахунку пенсій військовослужбовців без обмеження строком, стосуються не будь-якого перерахунку, а лише такого, що не проведений з вини органів ПФУ чи державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсій. Натомість, у спірних відносинах перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення військовослужбовців позивачу проведений ще у 2018 році, а предметом спору є незгода позивача з діями і рішеннями відповідача під час такого перерахунку, що не підпадає під правила ч. 3 ст. 51 Закону № 2262. Тобто предмет спору у справі, яка переглядається, є іншим ніж правовідносини, які врегульовані ч. 3 ст. 51 КАС України, а тому зазначеною нормою спірні в цій справі правовідносини не регулюються.

Відповідно до положень частини третьої статті 123 КАС України в редакції, яка є чинною станом на час перегляду справи апеляційним судом, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Отже, підстави, визначені ст. 240 КАС України, у випадку їх встановлення судом апеляційної інстанції є імперативними, тобто обов`язковими для скасування судового рішення і залишення позову без розгляду.

Отже, судом першої інстанції прийнято рішення з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з прийняттям нового рішення про залишення позову без розгляду.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 240, 311, 315, 316, 317 321, 322, 327, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 340/3975/22 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко