Справа № 120/1797/23
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 березня 2023 р. Справа № 120/1797/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за проавилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач, стягувач) з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем не дотримано трьохмісячного строку сплати позивачеві суми справедливої сатисфакції за рішенням Європейського Суду з прав людини у справі № 70777/12 від 13.01.2022, а тому має бути нараховано простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, що діяв на період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

На переконання сторони позивача, права позивача на повне відшкодування витрат, визначених у вказаному рішенні Європейського Суду з прав людини, є порушеними та потребують захисту шляхом зобов`язання відповідача виплатити позивачеві визначене рішенням Європейського Суду з прав людини відшкодування.

Ухвалою від 03.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено останню до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Цією ж ухвалою витребувано у відповідача та зобов`язано надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 68744993. Крім того, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

09.03.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні вимог позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача зазначає, що у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відділ) перебувало виконавче провадження з виконання рішення Європейського суду з прав людини № 70777/12 від 13.01.2022. Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 68744993 від 22.02.2023 направлена для виконання до бухгалтерської служби Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 - до відома. Також зазначає, що державним виконавцем на адресу стягувача неодноразово направлені запити щодо надання банківських реквізитів у національній валюті для перерахування належних стягувачу коштів. Крім того, представник відповідача вказує, що у зв`язку з ненаданням позивачем у вказаному вище виконавчому провадженні реквізитів, присуджені кошти були конвертовані в національну валюту та 31.05.2022 зараховані на спеціальний реєстраційний рахунок Міністерства юстиції України. Після надходження до відділу банківських реквізитів, 18.07.2022 державним виконавцем підготовлено розпорядження про перерахування коштів в сумі 30784,70 грн на користь ОСОБА_2 (уповноваженою довіреністю від 09.06.2022, посвідченою начальником ДУ "Вінницька установа виконання покарань № 1"). Платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 18.07.2022 № 8574 грошові кошти в сумі 30784,70 грн перераховані ОСОБА_2 . Таким чином, як зазначає відповідач, рішення суду виконано фактично у повному обсязі згідно з виконавчим документом. Після чого, державним виконавцем Відділу винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 02.12.2022 ВП №68744993.

Щодо тривалого періоду опрацювання платіжної вимоги Державною казначейською службою, то представник відповідача звертає увагу, що відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України немає повноважень впливати на Державну казначейську службу України щодо прискорення виплат. Затяжне виконання рішення відповідач також пов`язує з об`єктивними обставинами, за яких виконання зобов`язань стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме у зв`язку із введенням воєнного стану на всій території України.

Крім того, відповідач переконаний, що позивач пропустив десятиденний строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 68744993.

Додатково зауважує, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову.

Також 09.03.2023 на адресу суду надійшли витребувані судом матеріали виконавчого провадження ВП № 68744993.

13.03.2023 представник позивача подав до суду відповідь на відзив відповідача. Разом із тим, суд зазначає, що відповідно ч. 1 ст. 269 КАС України у даній категорії справ заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Ухвалою від 16.03.2022, постановленою після відкриття провадження у справі, суд залишив позовну заяву без руху та встановив позивачеві п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду і доказів поважності причин його пропуску.

Ухвалою від 23.03.2023 суд поновив ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч.4 ст.229 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив таке.

Рішенням Європейського суду з прав людини № 70777/12 від 13.01.2022 у справі "Василенко проти України" , з поміж іншого, постановлено:

(a) упродовж трьох місяців держава-відповідач повинна сплатити заявнику 1 000 (одна тисяча) євро та додатково суму будь-якого податку, що може нараховуватися, в якості компенсації судових та інших витрат, ця сума має бути конвертована в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу;

(b) із закінченням зазначеного тримісячного строку до остаточного розрахунку на зазначену суму нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти

Секретаріатом Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини на адресу представника позивача Пустинцева А.В та стягувачу у Державну установу "Вінницька установа виконання покарань" (№ 1) направлено листи від 15.02.2022 №19097/19729-30-22/5.2.2, № 19098/19729-30-22/5.2.2, якими роз`яснено його право у відповідності до ст. 7 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" надіслати до Департаменту державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування з реквізитами банківського рахунку для перерахування коштів.

22.02.2022 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком С.В., було відкрито виконавче провадження № 68744993, пунктом 2 якого зобов`язано боржника виконати рішення Європейського суду з прав людини у строк, встановлений Законами України "Про виконавче провадження" та "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

12.05.2022 кошти в сумі 1000 євро були конвертовані бухгалтерською службою Міністерства юстиції України в національну валюту та надійшли на спеціальний реєстраційний рахунок Міністерства юстиції України, 31.05.2022 зараховані на спеціальний реєстраційний рахунок Міністерства юстиції України.

18.07.2022 державним виконавцем сформовано розпорядження № 68744993/22 про необхідність перерахувати 30784,70 грн на користь ОСОБА_2 (довірена особа стягувача згідно з довіреністю від 09.06.2022 б/н, посвідченою начальником ДУ "Вінницька установа виконання покарань № 1" А. Дудоладовим) на IBAN НОМЕР_1 в АТ КБ "ПриватБанк", МФО 305299, код за ЄДРПОУ , згідно з рішенням № 70777/12, виданим 13.01.2022 Європейським судом з прав людини.

18.07.2022 сформовано платіжне доручення № 8574 Міністерства юстиції України на суму 30784,70 грн; призначення платежу: стягнення за рішенням Європейського суду №70777/12 від 13.01.2022; Держава; № 68744993/22; справедлива сатисфакція. Отримувач: Василенко Тетяна Іванівна. Банк отримувача: АТ КБ "ПриватБанк", рахунок № НОМЕР_2 . Зазначене платіжне доручення оплачено Державною казначейської службою України 04.10.2022.

02.12.2022 державним виконавцем відділу винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 68744993 на підставі п. 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Вважаючи, що відповідачем не дотримано трьохмісячного строку сплати позивачеві суми справедливої сатисфакції у сумі 1000 євро, а тому має бути нараховано простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, що діяв на період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти, як передбачено резолютивною частиною рішення Європейського Суду з прав людини у справі № 70777/12 від 13.01.2022, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись стосовно заявлених позовних вимог, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення ЄСПЛ в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком України виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України врегульовані Законом України від 23.06.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Закон № 3477-IV).

У розмінні статті 1 Закону № 3477-IV орган представництва - це орган, відповідальний за забезпечення представництва України в ЄСПЛ та координацію виконання його рішень; рішення - а) остаточне рішення ЄСПЛ у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; б) остаточне рішення ЄСПЛ щодо справедливої сатисфакції у справі проти України.

Статтею 2 Закону № 3477-IV передбачено, що рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Порядок виконання рішення визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Згідно із ст. 3 цього Закону виконання рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 7 Закону №3477-IV протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття рішенням статусу остаточного орган представництва:

а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз`ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів;

б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті "б" цієї частини, відкриває виконавче провадження.

Неподання Стягувачем заяви про виплату відшкодування не є перешкодою для виконання Рішення.

Положеннями ст. 8 Закону №3477-IV передбачено, що виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні. У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б" частини першої статті 7 цього Закону.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України.

Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Аналіз статті 8 Закону № 3477-IV дає підстави для висновку про те, що пеня, зазначена у резолютивній частині рішення ЄСПЛ, застосовується тільки до випадків несвоєчасної виплати відшкодування, під яким відповідно до статті 1 Закону № №3477-IV розуміється сума справедливої сатисфакції, визначена рішенням ЄСПЛ відповідно до статті 41 Конвенції.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону примусовому виконанню підлягають, зокрема, рішення ЄСПЛ з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що умовою закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII є фактичне виконання боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому, державний виконавець повинен достеменно встановити вказаний факт.

Повертаючись до фактичних обставин справи, суд зазначає, що постанова від 02.12.2022 про закінчення виконавчого провадження ВП № 68744993 мотивована тим, що рішення суду виконано фактично в повному обсязі згідно з виконавчим документом. Зазначено, що грошові кошти перераховані платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 18.07.2022 № 8574 в розмірі 30784,70 грн (еквівалент 1000 євро) довіреній особі стягувача Василенко Т.І. (уповноваженій довіреністю від 09.06.2022, посвідченою начальником ДУ "Вінницька установа виконання кримінальних покарань № 1" А.Дудоладовим).

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.02.2022 ВП № 68744993 виконавчий документ (Рішення Європейського суду з прав людини №70777/12 від 13.01.2022) вступив в законну силу (набрав чинності) 13.01.2022. Тобто, три місяці на виконання вказаного рішення ЄСПЛ без застосування пункту (b) закінчилися 13.04.2022, при цьому кошти на виконання вказаного рішення перераховані лише 04.10.2022.

Щодо аргументів відповідача стосовно тривалого періоду виконання рішення внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме у зв`язку із введенням воєнного стану на всій території України, суд зазначає таке.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 у Україні введено воєнний стан.

З початком дії в Україні воєнного стану робота автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - "АСВП") була зупинена. Державне підприємство "Національні інформаційні системи" тимчасово заблокувало доступ до АСВП та Єдиного реєстру боржників для недопущення будь-яких несанкціонованих дій з інформацією, що міститься в зазначених реєстрах.

Починаючи з 11.04.2022 Державне підприємство "Національні інформаційні системи" частково почало відновлювати доступ виконавців до АСВП.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №209 від 06.03.2022 "Про деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану" повноцінна робота Автоматизованої системи виконавчого провадження була відновлена в квітні 2022 року.

Відтак, суд вважає, що до відновлення роботи Автоматизованої системи виконавчого провадження відповідач був позбавлений можливості своєчасно вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини №70777/12 від 13.01.2022.

Водночас суд наголошує, що розпорядження № 68744993/22 про необхідність перерахувати 30784,70 грн на користь ОСОБА_2 та відповідне платіжне доручення сформовано відповідачем лише 18.07.2022.

Надаючи оцінку посиланням відповідача щодо ненадання позивачем реквізитів для сплати суми справедливої сатисфакції за рішенням Європейського Суду з прав людини у справі № 70777/12 від 13.01.2022, суд враховує, що вперше позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про перерахунок коштів 13.04.2022, у якій вказав номер картки ПриватБанку його матері ОСОБА_2 , на яку просив здійснити зарахування присуджених йому згідно з рішенням ЄСПЛ від коштів. Факт надходження до відповідача вказаної заяви ним не спростовано.

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8 ст. 19 Закону №1404-VIII).

У матеріалах справи відсутні відомості про належне реагування відповідача на вказану заяву позивача від 13.04.2022.

Суд вважає, що, в даному випадку, з боку відповідача було допущено бездіяльність, адже останнім не було дотримано приписів статті 18 Закону №1404-VIII та принципу добросовісності.

Варто також врахувати, що допущена державним виконавцем бездіяльність щодо розгляду заяви позивача від 13.04.2022 мала наслідком, те що рішення ЄСПЛ від 13.01.2022 № 70777/12 в частині сплатити ОСОБА_1 1000 (однієї тисячі) євро було виконано лише після його повторного звернення із заявою від 02.07.2022.

Надаючи оцінку доводам відповідача про те, що затримка надходження коштів на рахунок позивача не була наслідком протиправних дій чи зволікань з боку відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а виникла внаслідок бездіяльності Державної казначейської служби України щодо перерахування грошових коштів на виконання рішення ЄСПЛ від 13.01.2022 № 70777/12, суд зазначає таке.

За змістом ст.ст. 1, 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання. Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державне підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Виходячи з норм Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Положення про Державну казначейську службу України, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи, діяльність яких з метою організації своєї діяльності контролює безпосередньо.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок), визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Виходячи з системного аналізу Порядку, казначейство не є органом примусового виконання судових рішень і відповідно не здійснює заходів з примусового виконання рішень у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", а є встановленою Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" особою на здійснення гарантованого державою забезпечення виконання рішень суду способом безспірного списання коштів з рахунку боржника (державного органу, державного підприємства або підприємства, примусова реалізація майна якого забороняється) у визначених цим Законом випадках та з урахуванням установлених ним особливостей за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (подібний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 910/9927/13 та від 04.12.2020 у справі № 904/3118/20).

Відповідно до пункту 19 Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2021 № 590, Казначейство та органи Казначейства здійснюють платежі за дорученням клієнтів з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунка у відповідній черговості.

Згідно з пп. 3 п. 19 Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану, Казначейство та органи Казначейства здійснюють платежі за іншими видатками.

Платежі з погашення заборгованості, здійснені на підставі судового рішення відносяться до третьої черги.

Верховний Суд у постанові від 03.06.2022 у справі № 908/1874/19 відзначив, що черговість здійснення платежів за дорученнями клієнтів з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунка за іншими видатками та наданням кредитів, на даний час не змінилася та відноситься до третьої черги.

Отже, суд погоджується, що затримка надходження коштів на рахунок позивача пов`язана із діями Державної казначейської служби України щодо перерахування грошових коштів на виконання рішення ЄСПЛ від 13.01.2022 № 70777/12.

Водночас суд звертає увагу відповідача, що пунктом (а) рішення ЄСПЛ № 70777/12 від 13.01.2022 визначено, що "упродовж трьох місяців держава-відповідач повинна сплатити заявникам суми, зазначені в доданій таблиці; ці суми мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу".

Відповідно до пункту 50 "Моніторингу виплати коштів, присуджених в якості справедливої сатисфакції: огляд поточної практики Комітету міністрів", затвердженого рішенням Комітету міністрів Ради Європи №CM/Inf/DH(2008)7 final від 15.01.2016 (далі - Моніторинг) визначено, що виплата вважається здійсненою належним чином тоді, коли справедливу сатисфакцію було "надано у розпорядження»" стягувача, тобто під його контроль, як прямий (тоді, коли гроші було перераховано на його банківський рахунок), так і непрямий (наприклад, коли гроші доступні для зняття з рахунку уповноваженого органу, і заявника про це було повідомлено (настільки, наскільки це можливо, наприклад, рекомендованим листом, надісланим на його останню відому адресу або за місцем проживання)), що також передбачено пунктом 59 Моніторингу.

Відтак, днем здійснення державною-відповідачем платежу уповноваженій особі стягувача є 04.10.2022.

Згідно з інформацією із офіційного веб-сайту Національного банку України про офіційні курси гривні до іноземних валют станом на 04.10.2022, курс гривні до євро був 35,7074 грн.

Таким чином, враховуючи курс НБУ євро по відношенню до гривні станом на дату здійснення платежу, а саме 04.10.2022, сума виплати присуджених рішенням ЄСПЛ коштів у розмірі 1000 євро мала складати 35707,40 грн (1000 євро*35,7074).

В той же час, на підтвердження виконання рішення суду в повному обсязі Міністерством юстиції України було надано копію платіжного доручення про сплату на виконання вказаного рішення лише 30784,70 грн, тобто менше, ніж мало б бути.

При цьому оскільки кінцевий термін виконання рішення Європейського суду з прав людини №70777/12 від 13.01.2022 - 13.04.2022, а кошти на виконання вказаного рішення перераховані уповноваженій особі позивача лише 04.10.2022, то суд погоджується із позивачем, що в такому випадку має бути нараховано простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, що діяла в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти, відповідно до пункту (b) резолютивної частини рішення ЄСПЛ за несвоєчасне виконання останнього. Доказів нарахування та сплати вказаних коштів позивачеві до матеріалів справи відповідачем не надано.

Водночас судом не встановлено виконання відповідачем обов`язку щодо перевірки виконання судового рішення, а саме відповідачем не було виконано в повній мірі норми, визначені статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки виконавче провадження було закінчене при тому, що не була виплачена в повному обсязі сума справедливої сатисфакції; не нарахована та не виплачена пеня в розмірі простого відсотку (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діяла в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Тобто, державний виконавець, перед винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.12.2022 ВП№68744993, не пересвідчився, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення Європейського суду з прав людини №70777/12 від 13.01.2022.

Відтак, оскільки рішення суду не виконано в повному обсязі, то відповідно підстав для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження (з підстав його виконання в повному обсязі) у відповідача станом на 02.12.2022 не було.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 "Про судове рішення".

Відповідно до пункту 3 цієї постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити шляхом визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової Алли Миколаївни про закінчення виконавчого провадження від 02.12.2022 у виконавчому провадженні №68744993 з виконання рішення Європейського суду з прав людини № 70777/12 від 13.01.2022.

Що стосується вимоги позивача зобов`язального характеру, то суд зазначає таке.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Таким чином, позовна вимога щодо нарахування позивачу конкретної суми коштів розцінюється судом як втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Водночас, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14.08.2019 у справі №0640/4434/18, від 12.09.2019 у справі №0640/4248/18, від 28.02.2020 у справі №806/3304/18 та від 07.10.2020 у справі № 826/25472/15.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача вжити заходів щодо виконання в повному обсязі резолютивної частини рішення Європейського суду з прав людини № 70777/12 від 13.01.2022 стосовно виплати на користь уповноваженої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) справедливої сатисфакції та пені за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діяла в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Згідно з положеннями ст. 41 Закону № 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Суд оцінює критично доводи відповідача, що виконавчі дії по завершеному провадженню не можуть проводитись, оскільки як визначено абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону №1404-VIII виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом, оскільки якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані стороною позивача, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а в матеріалах справи відсутні докази понесення ним інших судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової Алли Миколаївни про закінчення виконавчого провадження від 02.12.2022 у виконавчому провадженні № 68744993 з виконання рішення Європейського суду з прав людини № 70777/12 від 13.01.2022.

Зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити заходів щодо виконання в повному обсязі резолютивної частини рішення Європейського суду з прав людини № 70777/12 від 13.01.2022 стосовно виплати на користь уповноваженої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) справедливої сатисфакції та пені за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діяла в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович