Справа № 420/17457/22
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., при секретарі Перебийніс Н.Ю., за участю представника відповідача Демінської Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у ненаданні запитуваної позивачем на підставі ст. 32 Конституції України" довідки про визнання військово-лікарською комісією ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку через невиліковні хвороби" з мокрою печаткою ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 видати "довідку про визнання військово-лікарською комісією ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку через невиліковні хвороби" з мокрою печаткою ІНФОРМАЦІЯ_2 та надіслати рекомендованим листом за адресою: АДРЕСА_1 - в п`ятиденний строк відповідно Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у 2013 році після проходження ОСОБА_1 обласної військово-лікарської комісії, його було комісовано, обласна ВЛК прийняла рішення, за яким позивача за станом здоров`я визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що відповідно повністю звільняє від мобілізації як в мирний час, так і в правовому режимі воєнного стану. У 2013 році після отримання позивачем від Приморського військомату тимчасового посвідчення з написом "замість військового квитка" № НОМЕР_1 від 12.09.2013, позивач дізнався про причину видачі, а саме: "21.05.2013 Рішенням комісії з питань призову ІНФОРМАЦІЯ_4 визнаний на підставі ст. 82А гр. 1 Нак. МОУ 402-08 непридатним до в/с у мирний час обмежено придатний у військовий час" , на звороті посвідчення стоїть штамп з написом " ІНФОРМАЦІЯ_5 знятий з військового обліку (за хворобою) згідно Наказу МО України № 342-2006р.", завірений печаткою військомату та підписом керівника полковника ОСОБА_2 . Виходячи з п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (редакція від 11.08.2013 року та від 29.10.2022 року) з військового обліку виключаються всі, кого військово-лікарська комісія визнає непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Позивач вважає, що відмітки в його тимчасовому посвідченні є підтвердженням фактичного виключення його з військового обліку після проходження обласної ВЛК за невиліковними хворобами та в силу ст. 58 Конституції України зворотної сили вона не має, бо на момент її створення законодавство було дійсним.

17.10.2022 позивачем було направлено в ІНФОРМАЦІЯ_6 запит в порядку ст. 32 Конституції України на отримання довідки для Державної прикордонної служби України, де буде зазначено, що його виключено з військового обліку за хворобами та перелічено такі хвороби, які були встановлені обласною ВЛК, для виїзду за кордон для лікування. З врахуванням Закону України "Про доступ до публічної інформації" довідку за запитом від 17.10.2022 відповідач мав надати впродовж 5 робочих днів, тобто останнім днем було 24.10.2022 .

Поштою 18.11.2022 позивач отримав лист від ІНФОРМАЦІЯ_7 від 11.11.2022 року №С/6854, в якому відповідач повідомляє, що Правила перетинання державного кордону громадянами України, затвердж. Постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 , передбачають видачу дозволів на виїзд з місця проживання від керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки окремим громадянам, до яких входять курсанти закладів освіти та інші особи, що належать до морського та авіаційного составу. Перетин кордону іншими категоріями громадян здійснюється на підставі відповідних документів, зокрема, запису у військовому обліковому документі про виключення з військового обліку за станом здоров`я, згідно п. 2-6 Правил. Для чого ОСОБА_1 запропоновано особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_6 своєю бездіяльністю, яка полягає в ненаданні довідки про визнання військово-лікарською комісією позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку через невиліковні хвороби, грубо порушили конституційне право на вільне пересування, адже в запиті на отримання довідки було вказано, що вона потрібна перш за все для прикордонної служби, яка вимагає такі довідки, поки діє воєнний стан.

Відповідно ч. 5, 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (редакція від 11.08.2013 року) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України) підлягають громадяни України, які: 3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

Позивач стверджує, що пройшов обласну військово-лікарську комісію, яка визнала його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку через невиліковні хвороби, що і підтверджується ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" .

Позивач просить задовольнити позов, вважає, що відповідачем порушені вимоги п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", який передбачає, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані: надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом. Вся запитувана інформація є у відповідача, в особовій справі, починаючи від копії військового квитка і закінчуючи всіма пройденими медичними комісіями включно з обласною ВЛК, яка визнала позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за невиліковними хворобами. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, що також було порушено відповідачем .

Ухвалою від 06.12.2022 відкрито спрощене провадження у справі, звільнено позивача від сплати судового збору, вирішено розглядати справу за правилами письмового провадження без виклику представників сторін.

Ухвалою від 06.02.2023 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання, запропоновано позивачу надати до суду протягом п`ятнадцяти календарних днів з дня отримання копії ухвали: належні докази отримання відповідачем електронного листа про надання інформації від 17.10.2022, так як встановлено відсутність у відповідача електронної пошти. Суд надіслав відповідачу рекомендованим листом копію позовної заяви з додатками та ухвалу суду про відкриття провадження у справі, та встановив новий строк для надання відзиву на позов. Продовжений строк підготовки справи для розгляду по суті на 30 днів та призначено підготовче засідання на 01 березня 2023 року об 11 год. 30 хв.

08.02.2023 позивачем подано клопотання про долучення доказів, в якому позивач повідомив, що на всі відомі йому електронні адреси пошти ІНФОРМАЦІЯ_9 надсилались інформаційний запит, оскільки в загальному доступі не було інформації щодо офіційної електронної адреси відповідача. ІНФОРМАЦІЯ_10 є розпорядником інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_11 нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. ІНФОРМАЦІЯ_10 відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не повідомив позивача про передачу інформаційного запиту ІНФОРМАЦІЯ_12 задля контролю надання відповіді на інф. запит, тому позивач подав заяву від 18.10.2022 до Одеської обласної прокуратури, що підтверджується скріншотом з електронної скриньки позивача. 20.10.2022 позивач отримав відповідь Одеської обласної прокуратури про направлення заяви з інформаційним запитом відповідачу. Тому позивач вважає, що інформаційний запит позивача від 17.10.2022 дійшов до відповідача через Одеську обласну прокуратуру 20.10.2022 року, а відповідь дана тільки 11.11.2022, тобто з пропуском встановленого законодавством терміну.

28.02.2023 до суду поданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач ІНФОРМАЦІЯ_13 заперечує проти позову. Електронні адреси, вказані позивачем, не належать позивачу, а застосовуються у внутрішній службовій діяльності посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_14 . Відповідач не отримував направлений позивачем на вказані електронні адреси запит пр надання інформації. 01.11.2022 з Одеської обласної прокуратури до РТЦК надійшов лист від 20.10.2022 за №27-825ВИХ-22, який було направлено позивачем до прокуратури 18.10.2022 про контроль надання довідки для Державної прикордонної служби України про можливість перетинання державного кордону під час правового режиму воєнного стану через виключення з військового обліку за хворобами. На зазначену заяву, ІНФОРМАЦІЯ_11 було надано відповідь від 11.11.2022, копію якої було направлено на адресу Одеської обласної прокуратури та адресу позивача. Також відповідач звертає увагу суду на те, що позивач у заяві до прокуратури не ставив питання про надання ІНФОРМАЦІЯ_11 довідки про визнання ВЛК непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку через невиліковні хвороби, а бажав довідку про можливість перетинання державного кордону під час правового режиму воєнного стану через виключення з військового обліку за хворобами. Діючим законодавством не передбачено обов`язку ІНФОРМАЦІЯ_11 надавати таку довідку.

Відповідач посилається на п. 56 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердж. Постановою КМУ від 07.12.2016, взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки здійснюється за їх особистої присутності. При цьому взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 16 цього Порядку. Тому для вирішення питання зняття з обліку позивач повинен був особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_11 . При наявності підстав для виключення з обліку, ІНФОРМАЦІЯ_11 має зробити у військово-облікових документах відповідну відмітку. Ніяких довідок про визнання військово-лікарською комісією непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку для перетинання державного кордону під час воєнного стану ІНФОРМАЦІЯ_2 не видає.

01.03.2023 відбулось підготовче засідання за участю представника відповідача, яке було відкладено на 15.03.2023 для надання можливості позивачу ознайомитись із відзивом на позовну заяву та при бажанні надати відповідь на відзив.

01.03.2023 надійшла заява позивача про проведення підготовчого засідання без його присутності , закрити підготовче засідання та прийняти рішення по суті, відзив на позовну заяву не приймати до уваги з огляду на невідповідність ст. 162 КАС України.

06.03.2023 позивач подав клопотання про долучення доказів.

06.03.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує на те, що має право подавати запит електронною поштою, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен мати електронну скриньку для забезпечення збереження та доступу до публічної інформації. Так як ІНФОРМАЦІЯ_10 є розпорядником інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_11 нею володіє, то був зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. Позивач відповідно Закону України "Про доступ до публічної інформації" може вільно обирати яким чином надсилати інформаційні запити, в тому числі електронною поштою та в той орган, який вважає компетентним для передачі первинному адресату. Одеська обласна прокуратура в свою чергу виконала приписи ч. 3 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", направила інформаційний запит від 17.10.2022 року поштою до відповідача. Таким чином, інформаційний запит позивача від 17.10.2022 дійшов до відповідача через Одеську обласну прокуратуру 20.10.2022 року, а відповідь відповідача датована не криптографічним ключем, а написано від руки 11.11.2022. Відповіді на інформаційний запит від 17.10.2022 відповідач не надав, тобто фактично не було надано "довідку про те, що позивач виключений з військового обліку за хворобами та може перетинати державний кордон України". Законом не зобов`язується запитувача знати як саме має називатися довідка, а в довільній формі просити надати інформацію в вигляді довідки. Позивач вже виключений з військового обліку, про що в його документах зроблена печатка, а запит був для підтвердження такого виключення з військового обліку - документ з печаткою наявний в матеріалах справи. Вважає, що 15 денний строк для надання відзиву у відповідача сплив ще 22-23.02.23, представниця відповідача, яка не має повноважень представляти відповідача надала суду відзив 28.02.2023 року, що відображено в підсистемі "Електронний суд", прострочивши на 5-6 днів. Відсутнє клопотання з викладенням поважних причин чому відповідач не надав відзив у строк визначений судом, що також унеможливлює приймання відзиву, адже це всупереч ст. 162 КАС України. Відповідач надав суду неналежну копію відповіді від 11.11.2022 року №С/6854, просить визнати цей доказ є недопустимим і неналежним. Відзив підписаний з використанням факсимільного підпису, що прямо порушує процесуальне законодавство і не може бути розглянуто судом, так як є недопустимим і неналежним, без можливості встановити волевиявлення відповідача, який є - начальник ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_3 , адже в судове засідання з`явився представник відповідача без документів, підтверджуючих повноваження та без надання таких документів на ознайомлення як суду, так і позивачу.

15.03.2023 до суду надійшли заперечення від відповідача, в яких заперечує несвоєчасність надання відзиву. Ухвалу суду від 06.02.2022 разом з ухвалою про відкриття провадження у справі відповідачем отримано поштою 15.02.2023, відзив поданий 28.02.2023, тому 15денний термін не пропущений. Звертає увагу суду, що позивач не просив у запиті надати довідку ВЛК про непридатність його до військової служби. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. Затверджене наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402, передбачає, що за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу у добровільному порядку за контрактом, виносить одну із таких постанов: "Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час"; "Обмежено придатний до військової служби"; "Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)"; "Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)"; "Придатний до військової служби".

Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд. Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: "Придатний до військової служби"; "Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)"; "Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку".

Видача постанов ВЛК здійснюється ВЛК, яка не підпорядковується відповідачу. Щодо видачі такої довідки позивач мав звернутись до позаштатної постійно-діючої військово-лікарської комісії . Зняття та виключення з військового обліку військовозобов`язаних здійснюється за їх особистої присутності при наявності паспорта та військово-облікових документів, визначених пунктом 16 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки , затвердж. постановою КМУ № 921 від 07.12.2016. У разі наявності підстав для вчинення таких дій, у військово-облікових документх ставиться відповідна відмітка. Тому позивачу і було запропоновано прибути особисто.

Ухвалою від 15.03.2023 закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті на22.03.2023 о 15 год. 00 хвил.

В судове засідання прибула представниця відповідача, підтримала заперечення проти позову, просить відмовити в задоволенні позову. Повноваження представниці відповідача підтверджено довіреністю від 02.01.2023 №70р/16, підписаною керівником ІНФОРМАЦІЯ_15 , посадовою інструкцією, затвердженою керівником 07.02.2022.

Оскільки позивач у попередніх клопотаннях вказував на розгляд справи без його особистої участі, був попереджений про дату і час судового розгляду, судове засідання проведено без його участі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши представницю відповідача, суд встановив, що ОСОБА_1 має тимчасове посвідчення (замість військового квитка) № НОМЕР_1 , в якому зазначено, що ОСОБА_1 дійсно прийнятий на тимчасовий облік запасу ЗСУ за ВОС № 956 за посадою робітник підсобний код Б47-А. Тимчасове посвідчення видано 21.05.2013 рішенням комісії з питань призову Приморського району м. Одеси, визнаний на підставі ст. 82А гр. 1 Нак. МОУ 402-08 непридатним до військової служби у мирний час , обмежено придатний у військовий час. Тимчасове посвідчення дійсне до видачі військового квитка 12.09.2013, підписане полковником ОСОБА_4 .

На зворотній стороні посвідчення має надпис у вигляді штампу " ІНФОРМАЦІЯ_5 знятий з військового обліку за хворобою згідно наказу МО України № 342-2006р., завірений печаткою та підписом керівника . Також є штамп про взяття на облік військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_16 12.09.2013, завірений підписом начальником 1-го відділення без вказівки прізвища, ім`я, по-батькові.

17.10.2022 позивачем було направлено засобами електронного зв`язку в ІНФОРМАЦІЯ_6 запит на отримання довідки для Державної прикордонної служби України, про те, що ОСОБА_1 знятий з військового обліку за хворобами та може пертинати державний кордон України , зазначивши в довідці , що обласною ВЛК в 2013 році визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку через невиліковні хвороби (перелічити такі хвороби, які були встановлені обласною ВЛК), для виїзду за кордон для лікування.

Доказів отримання відповідачем електронного запиту про надання інформації від 17.10.2022 немає, відповідач стверджує, що електронна пошта у нього, як і у всіх районних центрах комплектування, закрита у зв`язку з воєнним станом.

Статтею 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22.05.2003 № 851-IV визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Стаття 11 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" передбачає, що електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу. Якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження. У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.

Наведеними положеннями Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" закріплено, що електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документу автора.

Позивач надав суду докази надсилання електронної пошти, проте доказів отримання відповідачем запиту позивача не надано. Засобами поштового звязку позивач не надсилав запит про інформацію. Суд повинний враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким доказом в цій справі вважається повідомлення в електронній формі від адресата про одержання електронного документа автора, який позивач суду не надав, відтак суд зазначає, що позивачем не доведено безпосереднє надсилання відповідачу запиту про надання інформації. З цих же підстав суд не приймає доводи позивача про надсилання запитів до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

01.11.2022 до відповідача надійшов лист Одеської обласної прокуратури відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" з доданим запитом позивача про надання інформації . Ч. 3 ст.22 вказаного Закону передбачено, що "розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником". Таким чином, судом встановлено, що запит позивача надійшов відповідачу 01.11.2022.

Поштою 18.11.2022 позивач отримав лист від ІНФОРМАЦІЯ_7 від 11.11.2022 року №С/6854, в якому відповідач повідомляє ОСОБА_1 , що Правила перетинання державного кордону громадянами України, затвердж. Постановою КМУ № 57 від 27.01.1995, передбачають видачу дозволів на виїзд з місця проживання від керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки окремим громадянам, до яких входять курсанти закладів освіти та інші особи, що належать до морського та авіаційного составу. Перетин кордону іншими категоріями громадян здійснюється на підставі відповідних документів, зокрема запису у військовому обліковому документі про виключення з військового обліку за станом здоров`я, згідно п. 2-6 Правил. Для чого ОСОБА_1 запропоновано особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_8 . Також повідомлено про відсутність електронної пошти.

Позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_6 своєю бездіяльністю, яка полягає в ненаданні довідки про визнання військово-лікарською комісією позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку через невиліковні хвороби, грубо порушив конституційне право на вільне пересування, адже в запити на отримання довідки було вказано, що вона потрібна перш за все для прикордонної служби, яка вимагає такі довідки, поки діє воєнний стан.

Позивач вважає, що відповідачем порушені вимоги п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", вся запитувана інформація є у відповідача, в особовій справі, починаючи від копії військового квитка і закінчуючи всіма пройденими медичними комісіями включно з обласною ВЛК, яка визнала позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за невиліковними хворобами, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 32 Конституції України кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та до інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України від 13 січня 2011 року № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон № 2939-VI). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації" кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані: надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені.

Відповідно до статті 12 вказаного Закону суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Частиною 1 ст.13 Закону встановлено, що розпорядниками інформації згідно Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту... Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Відповідно до ч.5,6 ст.19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі. З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч.ч.4-5 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис. Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Згідно з частиною другою статті 7 Закону Закон № 2657-XI суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

В п. 1 Постанови Пленум Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року №10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" зазначено, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Позивач стверджує, що просить у відповідача надати довідку про інформацію, яка створена та зберігається у ІНФОРМАЦІЯ_17 ( який є правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_18 ). Отже, на думку позивача, довідка чи інший документ для Державної прикордонної служби про можливість перетинання державного кордону під час правового режиму воєнного стану у зв`язку з визнанням непридатним за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку, є проханням надати вже готову інформацію.

Виходячи з п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військового обліку виключаються всі, кого військово-лікарська комісія визнає непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Висновок про непридатність до військової служби має право зробити відповідна військово-лікарська комісія (ВЛК). При визначенні ступеню придатності до військової служби ВЛК користується "Розкладом хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби" (додаток до "Положення про військово-лікарську експертизу"). По кожній хворобі у переліку є як мінімум 3 різні варіанти, в залежності від тяжкості захворювання: "а)", "б)", "в)". Індекс "а)" у переважній більшості випадків окреслює стан особи необхідний для визнання її "непридатною до військової служби з виключенням з військового обліку". Конкретної довідки саме про непридатність до військової служби не існує. Її роль виконує довідка військово-лікарської комісії, у якій зазначається встановлений діагноз та постанова ВЛК (тобто придатний, тимчасово непридатний або непридатний з виключенням з військового обліку). При цьому у документі вказується стаття "Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби", на основі якої була прийнята відповідна постанова ВЛК. У разі визнання військовозобов`язаного "непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку" він втрачає статус військовозобов`язаного і не підпадає під мобілізацію. Відповідна відмітка робиться у військовому квитку чи у разі його відсутності в тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного.

Діючим на сьогодні законодавством не передбачено видача довідки центром комплектування та соціальної підтримки для Державної прикордонної служби, яка дозволяє виїзд за державний кордон. У воєнний час мають право перетинати кордон України певні категорії громадян, при цьому підставою перетинання є документи, які вказані у Правилах перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ № 57 від 27.01.1995. Зокрема, громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років мають право перетинати державний кордон України, якщо вони прямують для роботи на морських суднах, суднах внутрішнього плавання у складі екіпажів таких суден або для проходження практичної підготовки на суднах, що належать до авіаційного персоналу, при цьому такі категорії громадян повинні надати військово-облікові документи з відповідними відмітками районного (об`єднаного районного), міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Інші групи громадян України мають право перетинати державний кордон на підставі інших рішень уповноважених законодавством державних органів, інформація про що вноситься до бази даних Держприкордонслужби.

Суд, дослідивши зміст запиту позивача, вважає, що позивачем неправильно вибрана форма звернення, тому що запитувана ними інформація не може бути отримана в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації"

Звернення позивача було спрямовано не на реалізацію права на доступ до публічної інформації, а на отримання довідки чи іншого документа про виключення з військового обліку та визнання непридатним за станом здоров`я до військової служби. Запит позивача не є заявою про надання публічної інформації у розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації". Тому відповідач розглянув запит позивача як звернення у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян", про що й зазначає у відповіді від 11.11.2022 - "У разі незгоди із рішенням, прийнятим за Вашим зверненням, воно може бути оскаржене у встановленому законом порядку".

Право на інформацію та право на звернення є окремими конституційними правами особи і мають різну юридичну природу, порядок реалізації цих прав регулюється двома законами.

Згідно із Законом "Про звернення громадян" звернення - це викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Відповідно до ст.3 Закону заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

В даному випадку позивач просить створити та надати йому довідку чи інший документ, який би підтвердив факт виключення його з військового обліку та його право на перетин державного кордону України, тобто, підтвердити його статус не військовозобов`язаного. Тимчасове посвідчення, яке додано до позовної заяви, не підтверджує факт виключення позивача з військового обліку, оскільки містить висновок про тимчасову непридатність до військової служби за станом здоров`я. Таке звернення позивача за своїм змістом вимагає вжиття відповідачем певних заходів, зусиль, зокрема, проведення додаткової аналітичної роботи, перевірити відомості, створити інформацію, оцінити дії осіб, визнати особливий статус заявника тощо. Термін розгляду звернень становить не більше 1 місяця.

Запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні, тобто, вона вже попередньо створена, а результатом розгляду запиту є лише надання інформації в готовій формі, вона надається без значних інтелуктуальних зусиль. Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, а також у інших розпорядників, визначених Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Позивач не просив надати готову інформацію, зокрема з його особової справи, яка міститься у деякому документі або декількох документах, є відображеною та документованою, наприклад, постанову ВЛК у вигляді довідки про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, або інформацію, яка міститься в обліку відповідача, чи в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів тощо.

Суд вважає, що відповідач при отриманні запиту ОСОБА_1 , який за своїм змістом є зверненням, тобто особа просить вчинити певні дії, створити документ, а не надати готову інформацію, яка утворилась протягом діяльності відповідача, в 5 денний строк з моменту отримання повинний був надіслати позивачу повідомлення про те, що його запит не є таким в розумінні Закону "Про доступ до публічної інформації", а вже безпосередньо саме звернення буде розглянуте в строки, передбачені Законом "Про звернення громадян".

Суд відмовляє у задоволенні позову, оскільки вважає, що Закон "Про доступ до публічної інформації" не поширюється на оспорювані відносини, а тому його вимоги не могли бути порушені відповідачем. При цьому суд не оцінює відповідь ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.11.2022 на звернення позивача на відповідність вимогам Закону "Про звернення громадян", оскільки це питання виходить за межі заявлених позовних вимог. Позивач не просить визнати протиправними дії або бездіяльність щодо ненадання відповіді або надання неповної відповіді на звернення.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд не встановив необхідності виходу за межі позовних вимог, оскільки відсутні будь-які обґрунтовані підстави зобов`язувати відповідача надати довідку, якою він не володіє та не зобов`язаний видавати відповідно до діючого законодавства.

На думку суду, відповідач мав відмовити у задоволенні запиту на підставі п.4 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", яка передбачає право розпорядника інформації відмовити в задоволенні запиту, оскільки не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону. Відповідач таких дій не вчинив, розглянувши запит як звернення, але це не є підставою для визнання протиправною бездіяльності відповідача у ненаданні запитуваної інформації.

Доводи позивача про процесуальні порушення (порушення строку наданні відзиву, підписання відзиву з використанням факсимільного підпису) не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. Відзив на позовну заяву має оригінал підпису керівника, поданий без порушення встановленого судом 15 денного строку з дня отримання ухвали суду.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін на підтвердження правомірності своїх правових позицій, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов не належить до задоволення.

Клопотання позивача про відшкодування відповідачем поштових витрат не підлягають задоволенню, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення підписаний 29.03 2023.

Суддя В.В.Хом`якова

.