Справа № 600/4253/22-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Чернівці Справа № 600/4253/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови йому в нарахуванні та виплати відповідно до ст. 55 Закону України № 2262-ХІІ та Закону України № 2050-III від 19.10.2000 року Про компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 33954,29 грн з 23.12.2019 року по 09.11.2022 року, день фактичного виплати донарахованої втраченої частини пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити йому нарахування та виплати відповідно до ст. 55 Закону України № 2262-XII та Закону України № 2050-III від 19.10.2000 року Про компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушення термінів їх виплати компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 33954,29 грн за період з 23.12.2019 року по 09.11.2022 року, день фактичної виплати донарахованої втраченої частини пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на підставі рішення суду у справі № 824/1045/19-а відповідачем виплачено йому пенсію у сумі 76801,52 грн. Разом з тим, відповідачем не виплачено компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії, що на думку позивача, вказує на протиправні дії останнього, у зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

За вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказував, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі № 824/1045/19-а, Головним управлінням з 01.01.2016 здійснено позивачу відповідний перерахунок пенсії з урахуванням покладених судом зобов`язань. Розмір пенсії після проведеного перерахунку з 01.01.2016 склав 7258,68 грн. Різниця між розміром пенсії, визначеним відповідно до рішення суду і розміром пенсії, обчисленим без урахування рішення суду, за період до набрання рішенням законної сили в сумі 76801,52 грн включена до реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі № 824/1045/19-а виконане у відповідності до зобов`язань покладених судом на орган Пенсійного фонду та в строки визначені законодавством України, у зв`язку з чим відсутні підстави для виплати позивачу компенсації втрати частини доходів позивачу немає.

З`ясувавши обставини на які посилаються учасники справи в обґрунтування своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі № 824/1045/19-а, яке набрало законної сили 20.12.2019, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 90 % до 70 % сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 01.01.2016 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

На виконання вказаного судового рішення, з 01.01.2016 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивачу з розрахунку основного розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення. Внаслідок даного перерахунку розмір пенсії склав 7258,68 грн. Різниця між розміром пенсії, визначеним відповідно до рішення суду і розміром пенсії, обчисленим без урахування рішення суду, за період до набрання рішенням законної сили (з 01.01.2016 по 19.12.2019) склала 76801,52 грн, яку включено до реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що на виконання вищенаведеного судового рішення, 09.11.2022 відповідач перерахував на картковий рахунок позивача кошти у розмірі 76801,52 грн.

У зв`язку з виплатою пенсії, 15.11.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій просив здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у сумі 36304,78 грн.

За наслідками розгляду заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом від 24.11.2022 повідомило позивача про відсутність підстав для застосування положень Закону України "Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" щодо проведення йому компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 19.10.2000 № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (ст. 2 Закону № 2050-III).

З метою реалізації Закону № 2050-III, Кабінет Міністрів України 21.02.2001 прийняв постанову № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок № 159).

В силу п. 1 Порядку № 159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Пунктом 3 Порядку № 159 встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення).

Відтак, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону № 2050-III та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно вимог ст. 3 3акону № 2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

У п. 4 Порядку № 159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Згідно з положеннями ст. 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до ст. 6 Закону № 2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Із системного аналізу правових норм видно, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. Відтак, законодавець пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі № 140/1547/19 та від 20.10.2022 у справі № 140/862/19, від 24.01.2023 у справі № 200/10176/19-а.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, вирішуючи даний спір щодо нарахування і виплати позивачу компенсації втрати частини доходу (пенсії) у зв`язку із порушенням строку її виплати відповідно до Закону № 2050-III та Порядку № 159, суд враховує вказані вище висновки суду касаційної інстанції.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі № 824/1045/19-а, яке набрало законної сили 20.12.2019, з 01.01.2016 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивачу з розрахунку основного розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення. Внаслідок даного перерахунку розмір пенсії склав 7258,68 грн. Різниця між розміром пенсії, визначеним відповідно до рішення суду і розміром пенсії, обчисленим без урахування рішення суду, за період до набрання рішенням законної сили (з 01.01.2016 по 19.12.2019) склала 76801,52 грн, яку включено до реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

В подальшому, 09.11.2022 відповідач перерахував на картковий рахунок позивача кошти у розмірі 76801,52 грн.

Отже, фактична виплата перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 19.12.2019 відбулась лише 09.11.2022, тому право на нарахування та виплату компенсації виникло у позивача із лютого 2020 року (після спливу одного місяця з часу набрання судовим рішенням законної сили).

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої пенсії за весь час затримки виплати.

Окрім того, суд зазначає, що нараховані та виплачені відповідачем на виконання рішення суду кошти позивачу не є такими, що виплачені своєчасно, оскільки компенсація, передбачена Законом № 2050-III, виплачується у разі порушення строків виплати доходу (перерахованої пенсії), а не виконання рішення суду. Оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті такої у меншому розмірі, вказана сума є доходом в розумінні ст. 2 Закону № 2050-III.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 2 КАС України, згідно яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій у спірних правовідносинах. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

З огляду на вказане та з метою ефективного захисту порушеного права позивача, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправними дії відповідача, які полягають у не нарахуванні та невиплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, перерахованої за період з 01.01.2016 по 19.12.2019 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії перерахованої за період з 01.01.2016 по 19.12.2019, обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати із лютого 2020 року по листопад 2022 року (місяць фактичної виплати).

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплати компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 33954,29 грн з 23.12.2019 по 09.11.2022, суд зазначає наступне.

Так, заявляючи вказану вимогу, позивачем самостійно розраховано компенсацію у розмірі 33954,29 грн, враховуючи положення ст. 625 ЦК України.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що ст. 625 ЦК України регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши аналіз вищенаведених норм, які регулюють спірні правовідносини, та фактичних обставин справи, суд прийшов до висновку про відсутність цивільно-правових відносин між позивачем та пенсійним органом, як суб`єктом владних повноважень, відсутність цивільно-правового порушення з боку відповідача, який мав би складатися з протиправної поведінки (умисне протиправне користування відповідачем коштами належними позивачеві), що спричинила збитки, вини заподіювача шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними.

Отже, пенсійний орган не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання, у розумінні ст. 625 ЦК України, тому положення ст. 625 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Вказана правова позиція щодо застосування положень ст. 625 ЦК України узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 27.08.2020 у справі № 804/871/16, від 18.07.2018 у справі №2а-11853/10/1570, від 08.02.2018 у справі №826/22867/15.

Суд також враховує, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 19.11.2019 по справі № 824/1045/19-а не визначено грошового зобов`язання, яке підлягає стягненню, рішення має зобов`язальний характер, тому у справі відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Разом з цим, суд зауважує, що питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом № 2050-ІІІ та Порядком № 159.

Беручи до уваги вищенаведене, суд відмовляє позивачу в цій частині позовних вимог.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову, суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 139, 194, 205, 243, 245, 246, 255, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, які полягають у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, перерахованої за період з 01.01.2016 по 19.12.2019.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії перерахованої за період з 01.01.2016 по 19.12.2019, обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати із лютого 2020 року по листопад 2022 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 496,20 грн.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до вимог ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м. Чернівці, площа Центральна, 3, ).

Суддя В.К. Левицький