Справа № 640/6611/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6611/20 Суддя першої інстанції: Літвінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Кучми А.Ю. та Шелест С.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 02 березня 2020 року № 179764.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду від 10 серпня 2022 року та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, надав неналежну оцінку дослідженим доказам, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Скаржник вказує на те, що під час заходів габаритно-вагового контролю посадовим особам було надане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, згідно з яким транспортний засіб належить позивачу на праві приватної власності. Інших реєстраційних документів, зокрема й тимчасового реєстраційного талону, в ході перевірки не було надано. У свою чергу товарно-транспортна накладна є документом на вантаж, а не документом, який визначає автомобільного перевізника.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що 22 січня 2020 року перевезення кукурудзи здійснювало ТОВ «Малефісента», якому транспортний засіб передано в оренду, у зв`язку з чим постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 02 березня 2020 року № 179764 підлягає скасуванню як така, що винесена у відношенні особи, яка не була автомобільним перевізником.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що 22 січня 2020 року інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області, відповідно до направлення на рейдову перевірку від 20 січня 2020 року № 007764 на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

В ході вказаної рейдової перевірки Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та встановлено перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, а саме - навантаження на одиночну вісь становить 13,120 т при нормативно-допустимому 11 т, а повна маса - 54,20 т при нормативно допустимій - 40 т, про що зазначено в акті від 22 січня 2020 року № 034041.

Також посадовими особами Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області складено акт від 22 січня 2020 року № 175988 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажу автомобільним транспортом, яким встановлено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - перевищення встановлених законодавством вагових норм на понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Крім того зазначеним органом складено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 22 січня 2020 року № 1352, в якому нараховано до сплати 6218,1 євро.

На підставі вказаних документів Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 02 березня 2020 року № 179764, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000 грн 00 коп.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання її протиправною та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що суб`єктом юридичної відповідальності за ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є автомобільний перевізник. Позивач є власником транспортного засобу. Відповідно до товарно-транспортної накладної від 22 січня 2020 року № 151896 замовником, вантажовідправником та автомобільним перевізником було ТОВ «Малефісента». З огляду на вказані обставини суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач станом на 22 січня 2020 року не був перевізником у спірних правовідносинах.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, адже він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Вимоги до габаритно-вагових параметрів транспортних засобів визначені у Правилах дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до абз.абз. 1, 4 п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30) рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у п. 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зміст виявленого Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області порушення, за яке Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000 грн 00 коп полягає в перевищенні навантаження на одиничну вісь, адже нормативно допустиме навантаження становить 11 т, в той час фактичне навантаження становило 13,12 т, а також у перевищенні фактичної маси, адже нормативно допустима маса транспортного засобу становить 40 т, в той час фактичне маса становила 54,20 т.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що він не є суб`єктом відповідальності за ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», адже не є автомобільним перевізником.

Під час апеляційного розгляду справи колегія суддів враховує, що положеннями ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені підстави для застосовування адміністративно-господарських штрафів та їх розміри саме щодо автомобільних перевізників.

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. У свою чергу вантажні перевезення це перевезення вантажів вантажними автомобілями.

В ході рейдової перевірки водій транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 надав посадовим особам Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області товарно-транспортну накладну від 22 січня 2020 року № 151896, автомобільним перевізником в якій було зазначене ТОВ «Малефісента». Копію зазначеної товарно-транспортної накладної відповідач додав до відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином товарно-транспортна накладна є одним із визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються внутрішні перевезення вантажів.

Згідно з розділом І Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Положеннями п. 11.1 зазначених Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Отже, інформація про найменування перевізника є обов`язковим реквізитом товарно-транспортної накладної.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що товарно-транспортна накладна є документом, на підставі якого може бути встановлено особу автомобільного перевізника - суб`єкта відповідальності за порушення правил перевезення вантажів, передбачені ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Такий висновок колегія суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 10 листопада 2022 року у справі № 420/2451/20.

Натомість відповідач наполягає на тому, що за відсутності у водія документа, що засвідчує використання ТОВ «Малефісента» транспортного засобу на законних підставах, автомобільним перевізником вважається власник транспортного засобу.

Надаючи оцінку зазначеним доводам, колегія суддів враховує, що відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, є окремою та самостійною підставою для накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вже зазначалося, одними з документів, передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» є документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, реєстраційні документи на транспортний засіб.

Відповідач наполягає на тому, що відомості про ТОВ «Малефісента» як автомобільного перевізника могли бути враховані лише у разі пред`явлення водієм тимчасового реєстраційного талону. Натомість в ході рейдової перевірки водій надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який містить відомості про ОСОБА_1 як власника транспортного засобу.

В обґрунтування своєї позиції скаржник посилається на п. 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 серпня 2010 року № 379 (далі - Інструкція), відповідно до якого якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Разом з тим вказана Інструкція є підзаконним актом і лише встановлює порядок реалізації власником транспортного засобу, який передав право користування і (або) розпорядження ним іншій особі, права на оформлення тимчасового реєстраційного талону.

Крім того згідно з п. 6.1 Інструкції видача тимчасових реєстраційних талонів на ТЗ проводиться працівниками Центру відповідно до вимог пунктів 16, 40 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388.

У свою чергу абз. 4 п. 16 Порядку передбачає, що за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Зазначені норми права вказують на те, що тимчасовий реєстраційний талон видається виключно за бажанням власника або особи, якій передано транспортний засіб, його оформлення не є обов`язковим.

Відтак ненадання водієм в ході рейдової перевірки тимчасового реєстраційного талону не свідчить про відсутність факту передачі транспортного засобу від власника іншій особі чи про незаконність такої передачі, а також не спростовує відомостей про особу автомобільного перевізника, зазначених у товарно-транспортній накладній.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим відповідач під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій не довів обґрунтованості свого рішення про покладення відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм саме на ОСОБА_1 як власника транспортного засобу автомобіля марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 02 березня 2020 року № 179764.

Доводи апеляційної скарги Державної служби України з безпеки на транспорті не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 268, 272, 287, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді А.Ю. Кучма

С.Б. Шелест