Справа № 620/1327/23
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року Чернігів Справа № 620/1327/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту 10 рішення Чернігівської міської ради від 23.12.2022 №26/VIII-23 про відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; зобов`язання відповідача на найближчому пленарному засіданні повторно розглянути заяву позивача від 19.04.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішення відповідача є невмотивованим, оскільки невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо. Зазначає, що витребувана ним земельна ділянка віднесена до земель для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, то абсолютно очевидно, що відповідач протиправно та необґрунтовано відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з підстав, що не передбачені законодавством.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що заявнику було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з невідповідністю заявленої до відведення земельної ділянки містобудівній документації. Вказує, що на земельній ділянці, яку позивач зазначив у заяві від 19.04.2021 б/н, відсутні об`єкти нерухомого майна, відповідно з урахуванням норм чинного законодавства в умовах воєнного стану громадянин не може набути земельну ділянку за вказаним цільовим призначенням.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою від 19.04.2021 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації для будівництва і обслуговування житлового будинку орієнтовною площею 0,1 га, яка знаходиться на території АДРЕСА_1 , біля ділянки з кадастровим номером :01:026:0424 (а.с. 36).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.06.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2022, у справі № 620/1689/22 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/104973330) позов ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії було задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо розгляду заяв ОСОБА_1 від 09.04.2021 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації для будівництва і обслуговування житлового будинку орієнтовною площею 0,1 га, яка знаходиться на території АДРЕСА_2 біля ділянки з кадастровим номером :01:039:0280 та від 19.04.2021 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації для будівництва і обслуговування житлового будинку орієнтовною площею 0,1 га, яка знаходиться на території АДРЕСА_1 , біля ділянки з кадастровим номером :01:026:0424; зобов`язано Чернігівську міську раду повторно розглянути на пленарному засіданні сесії міської ради заяви ОСОБА_1 від 09.04.2021 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації для будівництва і обслуговування житлового будинку орієнтовною площею 0,1 га, яка знаходиться на території АДРЕСА_2 біля ділянки з кадастровим номером :01:039:0280 та від 19.04.2021 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації для будівництва і обслуговування житлового будинку орієнтовною площею 0,1 га, яка знаходиться на території АДРЕСА_1 , біля ділянки з кадастровим номером :01:026:0424 та винести з даного питання вмотивоване рішення.

Пунктом 10 рішення Чернігівської міської ради від 23.12.2022 № 26/VIII-23, керуючись вимогами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 04.03.2022 № 2145-ІХ, який набрав чинності 07.04.2022 та п.5 п.27 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 №2102-ІХ з 24.02.2022 до 26.03.2022 в Україні введено воєнний стан, з подальшими змінами та продовженням воєнного стану до 19.02.2023, у відповідності до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та враховуючи вимоги ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, невідповідність заявленої до відведення земельної ділянки містобудівній документації (згідно з Планом зонування Тимчасового порядку використання території м. Чернігова, затвердженим рішенням міської ради від 28.12.2011 (16 сесія 6 скликання), земельна ділянка розташована на озеленених територіях загального користування та віднесена до зони Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення», якою не допустимо використання земель для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ОСОБА_1 було відмовлено в наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою), орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 60).

Листом від 28.12.2022 № 10310/2-08/22 позивачу повідомлено про прийняте рішення (а.с. 9).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Згідно частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

В силу пункту «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Виходячи з аналізу зазначених норм, будь-який громадянин України, незалежно від місця реєстрації або проживання, має право звернутись до уповноваженого органу із заявою та визначеними законодавством документами щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку.

Водночас, суд зазначає, що у статті 118 Земельного кодексу України міститься загальне посилання на те, що місце розташування земельної ділянки повинно відповідати вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із системного аналізу норм земельного законодавства суд дійшов висновку, що при вирішенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, уповноважений на це орган в контексті норм частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України повинен перевірити:

- відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання (частина четверта статті 116 Земельного кодексу України);

- чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель сільськогосподарського призначення державної власності (частина четверта статті 122 Земельного кодексу України);

- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України);

- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб) (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України та частина третя статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Таким чином, підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність може бути невідповідність місця розташування об`єкта (земельної ділянки) наведеним вище вимогам.

Як вбачається зі змісту пункту 10 рішення Чернігівської міської ради від 23.12.2022 №26/VIII-23, відповідачем було відмовлено позивачу в наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», підпункту 5 пункту 27 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України, Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 №2102-ІХ з 24.02.2022 до 26.03.2022 з подальшими змінами та продовженням воєнного стану з урахуванням невідповідності заявленої до відведення земельної ділянки містобудівній документації (згідно з Планом зонування Тимчасового порядку використання території м. Чернігова, затвердженим рішенням міської ради від 28.12.2011 (16 сесія 6 скликання), оскільки земельна ділянка розташована на озеленених територіях загального користування та віднесена до зони Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення», якою не допустимо використання земель для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Разом з тим, згідно схем розташування бажаної позивачем земельної ділянки, остання знаходиться в АДРЕСА_1 поряд з іншими земельними ділянками для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 10-18, 37, 38).

Відповідач, в свою чергу, надає викопіювання з плану міста з визначення типів зон території міста, вказує, що бажана позивачем земельна ділянка знаходиться на території Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загально-міського значення», однак не визначає на цьому плані чітке місце розташування бажаної позивачем земельної ділянки відносно відповідного типу території (а.с. 62).

Одночасно, співставленням викопіювання з плану міста з визначення типів зон території міста (а.с. 62) та розташування бажаної позивачем земельної ділянки, виконаного на супутниковому зображенні території (а.с. 37-38), а також розташування земельної ділянки на топографічному плану території (а.с. 63) не можливо встановити чітке знаходження такої земельної ділянки на території Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загально-міського значення» через невідповідність схематичного розташування вулиць на викопіюванні з плану міста з визначення типів зон території міста (а.с. 62) з фактичною місцевістю (проляганням вулиць та розташуванням будинків), відображеною на супутниковому зображенні та типографічному плану (а.с. 37, 38, 63).

Також, аналізуючи розташування земельної ділянки на топографічному плану території (а.с. 63), суд зазначає, що схематичне розташування бажаної позивачем земельної ділянки відображено так, що незначна її частина накладається на територію, позначену зеленим кольором, проте відповідачем не надано до зазначеного топографічного плану розшифрування умовних позначень, які використовуються на даному плані.

В той же час, окремою підставою для прийняття пункту 11 рішення Чернігівської міської ради від 23.12.2022 №26/VIII-23 стало, зокрема, посилання на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану".

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

Законом України від 24.03.2022 № 2145-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», який набрав чинності 07.04.2022, внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до Земельного кодексу України.

Вказаним Законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з підпунктом 5 якого під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, як безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Таким чином, на час воєнного стану надання дозволів на розроблення проектів документації з безоплатної приватизації прямо заборонено.

Зазначена норма досить чітка, зрозуміла та категорична.

Таким чином, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Отже, суд вказує, що станом на час прийняття спірного рішення Земельним кодексом України встановлено додаткову заборону для надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, яка зумовлена встановленням воєнного стану в Україні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позивачу правомірно було відмовлено саме з цієї підстави у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Стосовно інших посилань учасників справи, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Чернігівської міської ради (вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, 14000, ) про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.03.2023.

Суддя Н.М. Баргаміна