Справа № 420/15672/22
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/15672/22
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання призначити та виплатити допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 20.05.2022 № 4839/14-14/211;

- зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу на проживання для внутрішньо переміщеної особи відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 20.03.2022 № 332, «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» з дати звернення, а саме з 28.04.2022.

В обґрунтування позовних вимог, позивачка зазначала, що вона, у зв`язку із окупацією м. Єнакієво, Донецької області, де проживала, була змушена переїхати до м. Одеса. 31 березня 2022 р. позивачка отримала довідку внутрішньо переміщеної особи №5137-. Згодом позивачка 28 квітня 2022 р. звернулась до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі. Але рішенням 4839/14-14/211 від 20.05.2022 їй було відмовлено у наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі. Свою відмову відповідач, посилаючись на Постанову КМУ «Про деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» № 332 від 20.03.2022, мотивував тим, що чинним законодавством нібито не передбачено надання допомоги особам, які перемістились до 24.02.2022. Таке твердження Відповідача не відповідає чинному законодавству та порушує права позивачки на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року, ухваленим в порядку спрощеного позовного провадження, за правилами письмового провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Визнана протиправною бездіяльність Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо призначення ОСОБА_1 допомоги на проживання для внутрішньо переміщеної особи відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам».

Зобов`язано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу на проживання для внутрішньо переміщеної особи відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 20.03.2022 № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» з дати звернення, а саме з березня 2022 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції того факту, що дата фактичного переміщення позивачки до м. Одеси 28.07.2019. При цьому, згідно п. 3 Постанови КМУ № 332 від 20.03.2022, допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Також, апелянт вказує, що позивачка з 28.07.2019 і на момент набрання Порядком № 332 чинності, проживає в м. Одесі. При цьому, як на дату звернення позивачки до управління, так і станом на сьогодні, м. Одеса та Одеська область в Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) № 75 від 25.04.2022 (в редакції від 26.06.2022 № 217), не було і немає.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач, послалась на правомірність оскаржуваного рішення та просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом ІІ групи, у зв`язку із окупацією м. Єнакієво, Донецької області, де вона проживала, була змушена переїхати до м. Одеси.

31 березня 2022 року позивач отримала довідку внутрішньо переміщеної особи №5137-, відповідно до якої місце реєстрації внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

28 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі.

За результатами опрацювання звернення Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради листом № 4839/14-14/211 від 20.05.2022 повідомило позивача про те, що оскільки ОСОБА_1 перемістилася до м. Одеси в 2019 р., право на призначення допомоги відповідно до Постанови КМУ № 332 від 20.03.2022 вона не має. Так, відповідно до змін в законодавстві, допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися до 24.02.2022.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, що позивач була вперше зареєстрована як внутрішньо переміщена особа 31 березня 2022 року, тобто після 24 лютого 2022 року.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII від 20.10.2014 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 1706-VII) передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно ст. 2 Закону № 1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Згідно п.п. 1-3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 (далі Порядок № 332), цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

Допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року № 204.

Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 14 квітня 2022 року, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 року отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Як зазначалось вище, позивачка 31 березня 2022 р. отримала довідку внутрішньо переміщеної особи № 5137-, після чого 28 квітня 2022 р. звернулась до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі Відповідач) з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується та не спростовано апелянтом, що позивач була вперше зареєстрована як внутрішньо переміщена особа 31 березня 2022 року, тобто після 24 лютого 2022 р.

Отже, апелянтом підтверджений факт внутрішнього переміщення позивача відповідною довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Разом з цим, оскаржуваним рішення відмовлено позивачу у призначенні допомоги на проживання, як внутрішньо переміщеній особі, як такій, що не має права на її отримання.

В оскаржуваному рішенні не визначені фактичні підстави для відмови у призначенні допомоги на проживання, як внутрішньо переміщеній особі.

В свою чергу, у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі, відповідач вказує на відсутність підстав для призначення позивачу вказаної допомоги, оскільки станом на 24.02.2022 позивач перебувала на обліку, як внутрішньо переміщена особа з 28.07.2019 та на початок зазначених дій не здійснювала переміщення, а також на обліку, як отримувач грошової допомоги згідно Порядку № 505 не перебувала.

На підтвердження своїх доводів, апелянт надав роздруківку картки з електронної бази обліку внутрішньо переміщених осіб, відповідно до якої вбачається дата переміщення 28.07.2019, взяття на облік 31.03.2022, дата, з якої проживає 22.03.2022.

Проте, апеляційний суд визнає необґрунтованими наведені доводи апелянта, з огляду на таке.

Апеляційний суд зазначає, що виключний перелік осіб, яким не надається допомога на проживання, як внутрішньо переміщеним особам, визначений у п. 3 Порядку № 332.

Так, згідно п. 3 Порядку № 332 допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Таким чином, допомога на проживання не надається особам, які станом на 24 лютого 2022 року не отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання та які були обліковані як внутрішньо переміщені особи у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку.

В свою чергу, в абзаці першому пункту 2 Порядку № 332 визначено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року №204.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 204-р Донецька та Одеська області входять до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

На підставі наведеного у сукупності, враховуючи, що позивач є внутрішньо переміщеною особою з Донецької області, що підтверджено виданою останньою довідкою, позивач перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа в м. Одесі, та Донецька та Одеська області входять до переліку, визначеного розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року № 204-р, на яке йдеться посилання в абзаці першому пункту 2 Порядку № 332, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного рішення про відмову позивачу у призначенні допомоги на проживання.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували наведені висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року у справі № 420/15672/22 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.03.2023

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.