Справа № 360/5669/21
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року справа №360/5669/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Компанієць І.Д., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 р. у справі № 360/5669/21 (головуючий І інстанції С.В. Борзаниця) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач, ГУПФУ), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області від 31.08.2021 № 11/15, яким відмовлено ОСОБА_1 в зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи у ВАТ «Донбасенергоремонт» в якості слюсаря, зайнятого ремонтом та обслуговуванням парогазотурбінного устаткування з 19.02.1996 по 25.04.1996 та електрозварювальника ручного зварювання з 26.04.1996 по 26.06.2001; зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до його пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи у ВАТ «Донбасенергоремонт» в якості слюсаря, зайнятого ремонтом та обслуговуванням парогазотурбінного устаткування з 19.02.1996 по 25.04.1996 та електрозварювальника ручного зварювання з 26.04.1996 по 26.06.2001.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021року задоволено позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправним та скасував рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області від 31.08.2021 № 11/15, яким відмовлено ОСОБА_1 в зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи у ВАТ «Донбасенергоремонт» в якості слюсаря, зайнятого ремонтом та обслуговуванням парогазотурбінного устаткування з 19.02.1996 по 25.04.1996 та електрозварювальника ручного зварювання з 26.04.1996 по 26.06.2001; зобов`язав Головне Управління Пенсійного Фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до його пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи у ВАТ «Донбасенергоремонт» в якості слюсаря, зайнятого ремонтом та обслуговуванням парогазотурбінного устаткування з 19.02.1996 по 25.04.1996 та електрозварювальника ручного зварювання з 26.04.1996 по 26.06.2001; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем в порушення п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, при поданні заяви про призначення пенсії не надано документів що підтверджують його зайнятість повний робочий день на роботах які відносяться по Списку № 2 у спірні періоди та документи про атестацію робочих місць.

За наслідками розгляду заяви позивача від 08.07.2021 та наданих ним документів Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 16.07.2021 № 68 про відмову у призначені пенсії, страховий стаж якого склав 17 років 07 місяць 25 день, пільговий стаж (Списком № 2) з врахуванням періоду військової служби - 07 років 02 місяць 20 день, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон № 1058).

З відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16.07.2021 № 68 вбачається, за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди з 25.06.2007 по 17.01.2011, з 05.12.2016 по 25.09.2019 до представлення актів перевірок.

Також 26.07.2021 на розгляд Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області були направлені документи з питання підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, а саме: заява позивача від 08.07.2021 про призначення пенсії; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.07.2021; трудова книжка НОМЕР_1 ; індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на 08.07.2021 (форма ОК-5).

Документи були розглянуті Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, та прийнято Рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 31.08.2021 № 11/15.

Комісія вирішила відмовити позивачу в зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 19.02.1996 по 25.04.1996, з 26.04.1996 по 26.06.2001.

Розглянувши заяву позивача від 08.07.2021 та надані документи було відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи у ВАТ Донбасснсргоремонт в якості слюсаря, зайнятого ремонтом та обслуговуванням парогазотурбінного устаткування з 19.02.1996 по 25.04.1996, електрозварника ручного зварювання з 26.04.1996 по 26.06.2001 у зв`язку з неможливістю визначити за наданими документами, зокрема за трудовою книжкою: характер роботи саме в шкідливих умовах праці; виду виробництва згідно із Списком № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від ! 1.03.1994 № 162 (чинний на період роботи ОСОБА_1 );постійної зайнятості протягом повного робочого дня на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

Документи архівної установи, визначені розділом 11 Порядку, в тому числі і про проведення атестації робочих місць, заявником не надано.

Трудова книжка не є основним документом, що підтверджує стаж роботи в шкідливих умовах праці, спеціальний стаж або пільговий. В трудовій книжці відсутні певні дані про фактори, які визначають право на пенсію на пільгових умовах (наприклад, робота з відповідними або шкідливими речовинами відповідних категорій небезпеки, про виконання робіт певним способом або в певних умовах, або повний робочий день, що є виключно необхідною умовою та ін,).

Таким чином записи в трудовій книжні лише підтверджують період знаходження працівника в трудових відносинах з підприємством, а не тривалість роботи в шкідливих умовах праці повний робочий день. Тому в Порядку № 637 і передбачено окремий розділ «Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників».

Однією із умов призначення пенсії на пільгових умовах, передбачених частиною першої статті 114 Закону № 1058, є наявність результатів атестації робочих місць.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

08.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в Луганській області із заявою про призначення пенсії за віком, додавши наступні документи про стаж згідно розписки-повідомлення: паспорт НОМЕР_2 від 12.10.2016; довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру від 13.10.1998; диплом НОМЕР_3 від 20.07.1984; військовий квиток НОМЕР_4 ; трудова книжку НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ; індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на 08.07.2021 (форма ОК-5); архівні довідки від 12.02.2021 №№ 12/04-02/430, 12/04-02/431, 12/04-02/432, лист від 12.02.2021 № 12/04-02/433; довідка від 13.01.2014 № 7-10/02; довідки від 26.02.2019 №№ 6, 7, від 15.01.2021 № 2; накази від 02.09.2008 № 100, від 12.10.2008 № 108; архівна довідка від 16.01.2021 № 70/10-26; довідки від 13.05.2021 №№ 5, 6; довідка від 15.01.2021 № 1; довідки від 09.02.2021 № 22, від 10.02.2021 № 438; довідка від 12.04.2021 № 41; рішення Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області від 01.07.2021 № 09/09 (арк. спр. 51-77).

Рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області від 31.08.2021 № 11/15 позивачу відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи у ВАТ «Донбасенергоремонт» в якості слюсаря, зайнятого ремонтом та обслуговуванням парогазотурбінного устаткування з 19.02.1996 по 25.04.1996 та електрозварювальника ручного зварювання з 26.04.1996 по 26.06.2001 у зв`язку з неможливістю визначити за наданими, зокрема, за трудовою книжкою: характеру роботи саме в шкідливих умовах праці, виду виробництва згідно із Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, постійної зайнятості протягом повного робочого дня на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2 (арк. спр. 8, 85).

Згідно з інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, стаж ОСОБА_1 станом на 08.07.2020 складає 17 років 07 місяців 25 днів. До стажу роботи позивачу зараховано такі періоди: з 01.09.1981 по 17.07.1984 навчання у вищих/серед. НЗ) - 02 р. 10 м. 17 дн.; з 24.07.1984 по 07.12.1984 (Список № 2) - 00 р. 04 м. 14 дн.; з 11.12.1984 по 03.12.1986 (військова служба строкова) - 01 р. 11 м. 23 дн.; з 19.02.1987 по 31.12.1991 (Список № 2) - 04 р. 10 м. 13 дн.; з 01.01.1992 по 10.03.1994 - 02 р. 02 м. 10 дн.; з 19.02.1996 по 26.04.1996 - 00 р. 02 р. 08 дн.; з 27.04.1996 по 26.09.1997 - 01 р. 05 м. 00 дн.; з 27.09.1997-26.06.2001 - 03 р. 09 м. 00 дн. (арк. спр. 77 зв. бік).

У трудовій книжці серії НОМЕР_7 від 30.07.1984 ОСОБА_1 містяться такі записи за спірні періоди: ВАТ «Донбасенергоремонт» з 19.02.1996 по 25.04.1996 працював в якості слюсаря, зайнятого ремонтом та обслуговуванням парогазотурбінного устаткування, з 26.04.1996 по 26.06.2001 - електрозварювальника ручного зварювання (арк. спр. 9, 56 зв. бік- 58).

В архівній довідці від 02.06.2021 № 705/01-44 зазначено, що наказом від 19 лютого 1996 року № 73-к ОСОБА_1 прийнятий слюсарем з ремонту парогазотурбінного обладнання машинних цехів теплових електростанцій 4 розр. (Так в документі) в спеціалізований цех по ремонту турбінного обладнання ділянку Лисичанської ТЕЦ (не розшифровано) з 19 лютого 1996 року. Наказом від 26 квітня 1996 року№ 191 / к ОСОБА_1 , слюсар по ремонту парогазотурбінного обладнання машинних цехів теплових електростанцій 4 розр. (Так в документі) спеціалізованого цеху по ремонту турбінного обладнання ділянку Лисичанської ТЕЦ (не розшифровано), переведений зварювальником ручного зварювання 5 разр. (Так в документі) того ж цеху і ділянки з 26 квітня 1996 року. Наказом від 26 квітня 1996 року № 191 / к ОСОБА_1 , слюсар по ремонту парогазотурбінного обладнання машинних цехів теплових електростанцій 4 розр. (Так в документі) спеціалізованого цеху по ремонту турбінного обладнання ділянку Лисичанської ТЕЦ (не розшифровано), переведений зварювальником ручного зварювання 5 разр. (Так в документі) того ж цеху і ділянки з 26 квітня 1996 р. Наказом від 01 жовтня 1997 року № 378-к ОСОБА_1 , електрозварювальника ручного зварювання 5 розряду (так в документі) спеціалізованого цеху по ремонту турбінного обладнання Лисичанського ділянки, переміщений в Донецький об`єднаний ремонтний цех з 26 вересня 1997 року в зв`язку зі зміною штатного розкладу по Відкритому акціонерному Товариству «Донбасенергоремонт» і наказом але Суспільству від 26.09.1997 № 77-т «Про зміну структури Товариства». Наказом від 26 червня 2001 року № 261/ак ОСОБА_1 , електрозварник ручного зварювання 5 розряду (так в документі) Лисичанського ділянки Донецького ОРЦ (не розшифровано), таб. № 40054, звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України з 26 червня 2001 року (арк. спр. 10).

Позивачем також надані: архівна копія особової картки (типова форма Т-2) за 2001 р ОСОБА_1 ; архівна копія наказу ДП« Донбасенергоремонт» від 23.09.1994 р № 112-Т «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці»; архівна копія наказу ВАТ Донбасенергоремонт» від 23.09.1999 № 58-Т «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці»; архівна копія наказу ВАТ «Донбасенергоремонт» від 05.12.2002 № 111-Т «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці»; архівна копія додатку № 2 «Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1 і № 2» до наказу від 05.12.2002 № 111-Т ВАТ «Донбасенергоремонт» (арк. спр. 11-19).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) в редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV (в редакції на час звернення з заявою про переведення на пенсію по інвалідності) передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок та з 01.01.2011 єдиний соціальний внесок.

Страховий стаж обчислюється відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності (01.01.2004) цим Законом.

Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах статті 114 Закону №1058 є досягнення особою відповідного віку, зайняття повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21 серпня 1992 року.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі Порядок № 637).

Згідно п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

Матеріали справи свідчать, що трудова книжка позивача має необхідні дані за спірні періоди, які свідчать про роботу позивача у ВАТ «Добасенергоремонт» в якості слюсаря, зайнятого ремонтом та обслуговуванням парогазотурбінного устаткування з 19.02.1996 по 25.04.1996 та електрозварювальника ручного зварювання з 26.04.1996 по 26.06.2001, яка віднесена до Списку №2

Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Аналогічна правова позиція міститься у п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18).

Робота позивача в спірний період передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Щодо посилання відповідача, як підставу не врахування спірних періодів роботи, на відсутність інформації про атестацію робочих місць, суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її несвоєчасне проведення або неповне проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.07.2018 по справі №227/545/17.

Також, такий висновок суду ґрунтується на правовій позиції Великої палати Верховного Суду, викладеній у справі №520/15025/16-а, у якій Велика палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, згідно особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

Крім того, суд зазначає, що позивачем надавались до відповідача наступні документи: архівна довідка від 02.06.2021 № 705/01-44; архівна копія особової картки (типова форма Т-2) за 2001 рік ОСОБА_1 ; архівна копія наказу ДП« Донбасенергоремонт» від 23.09.1994 р № 112-Т «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці»; архівна копія наказу ВАТ Донбасенергоремонт» від 23.09.1999 № 58-Т «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці»; архівна копія наказу ВАТ «Донбасенергоремонт» від 05.12.2002 № 111-Т «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці»; архівна копія додатку № 2 «Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1 і № 2» до наказу від 05.12.2002 № 111-Т ВАТ «Донбасенергоремонт», які були видані підприємством, розташованим на непідконтрольній українській владі території, але не були прийняті (арк. спр. 10, 11-19).

Отже, матеріали справи свідчать, що відповідний спеціальний (пільговий) стаж роботи та умови роботи позивача підтверджується відомостями про проведеннями атестації щодо відповідності умов праці.

При розгляді вказаних документів, які підтверджують наявний трудовий стаж для призначення пенсії, вбачається, що вони видані установою, що знаходиться в населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Також суд з цього приводу зазначає наступне.

Україною, відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII та постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" від 17.03.2015 № 254-VIII, територію Автономної Республіки Крим та окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області, визнано тимчасово окупованими територіям.

Довідки видані установами розташованими в населених пунктах, визначених Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Положеннями Постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595 Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей передбачено, що будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, видані органами фонду або підприємствами, які непідконтрольні українській владі вважаються недійсними і не можуть прийматися до розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України від 15 квітня 2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII) тимчасово окупованою територією визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

Згідно з частинами 1 та 2 статті 4 Закону № 1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

На підставі частини 1 статті 17 Закону № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно із статтею 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом № 1207-VII.

Згідно із частинами 1 - 3 статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Суд зазначає, що позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через те, що територія де розташована підприємство на якому він працював, визнано тимчасово окупованими територіям.

Суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі Швидка проти України від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Як вбачається зі змісту наданих копій документів, останні видані на підставі первинних документів та є копіями первинних документів.

Підстав вважати наведені відомості недостовірними, відповідачем не наведено, а відомості вказані в них, відповідачем жодним чином не спростовується.

Тобто, суд у сукупності з відомостями зазначеними у трудовій книжці позивача, вважає доведеним період роботи позивача.

При цьому, за вимогами чинного законодавства, неможливість проведення перевірки відповідачем, не дає підстав для відмови у призначені пенсії.

Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 12 квітня 2021 року у справі №219/4550/17, від 26 березня 2021 року у справі № 414/1221/17, від 10 вересня 2020 року у справі № 221/6434/16-а, від 28 серпня 2020 року у справі № 263/7235/17.

Зокрема Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2021 року у справі №219/4550/17 зазначив, що посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

Крім того, Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо врахування при призначенні та обчисленні пенсії довідок, виданих підприємствами, які знаходяться на непідконтрольній українській владі території, яка полягає в тому, що неможливість провести управлінням Пенсійного фонду перевірку відповідності запису довідки первинним документам через проведення АТО, не може покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідка видана належним органом та містить усі необхідні реквізити та відомості (справи №583/392/17, №234/3038/17, №360/1628/17).

Також суд зазначає, що відповідачем так і Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області не надавалась оцінка поданим позивачем документами та наведених в них відомостей, що не відповідають вимогам законодавства.

Таки чином, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу, зокрема Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (далі Порядок № 22-1) та Порядком № 637, які підтверджують роботу позивача.

З огляду на встановлені судом обставини та докази, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 р. у справі № 360/5669/21- залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 р. у справі № 360/5669/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 29 березня 2023 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць