Справа № 380/25754/21
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/25754/21 пров. № А/857/13008/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.

представника позивача Тодорюк О.Г.

представника відповідача Валько В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2022 року у справі № 380/25754/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислове підприємство «Гряда» до Державної екологічної інспекції у Львівській області про визнання протиправним та скасування припису,, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Кравців О.Р.,

рішення ухвалено в порядку письмового провадження,

місце ухвалення рішення м. Львів

дата складання повного тексту рішення - не зазначено

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2021 року до Львівського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислове підприємство «Гряда» (далі позивач) з позовом до Державної екологічної інспекції у Львівській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції у Львівській області №400-05 від 09.09.2021, а також судові витрати покласти на відповідача та стягнути їх на користь позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач під час позапланової перевірки безпідставно зафіксував порушення, а саме: здійснення планової діяльності за відсутності оцінки впливу на довкілля, зокрема, введення в експлуатацію гноєсховища «Лагуна» закритого типу з використанням мембран ННРЕ рулонного типу, що є новим джерелом викиду (ДЗА №174) та виніс припис про усунення цього порушення. Позивач стверджує, що гноєсховище введене в експлуатацію ще у 1981 році та використовувалося позивачем до набрання чинності Законом України «Про оцінку впливу на довкілля». Законом передбачено оцінку впливу на довкілля до початку планової діяльності та не встановлено обов`язку проведення оцінки впливу на довкілля для діючих підприємств. Оскільки планова діяльність з використання гноєсховища «Лагуна» не припинялася, то й підстав для проведення оцінки впливу на довкілля, у зв`язку з його поточним ремонтом, немає.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2022 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано припис Державної екологічної інспекції у Львівській області №400-05 від 09.09.2021. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислове підприємство «Гряда» () за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Львівській області () судові витрати у виді судового збору в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп..

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, Державна екологічна інспекція у Львівській області подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з 31.08.2021 по 09.09.2021 Інспекцією було проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «АПП «Гряда», у результаті якої було виявлено, що Позивач здійснює планову діяльність за відсутності оцінки впливу на довкілля, а саме: введено в експлуатацію гноєсховища «Лагуна» закритого типу. Позивач стверджує, що введення в експлуатацію гноєсховища «Лагуна» закритого типу не призводить до утворення нового джерела викиду та те, що таке було введено в експлуатацію ще у 1981 року. Проте у дозволі №-1 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами строком дії з 25.05.2015 по 25.05.2025 року, виданому Позивачеві, зафіксовано дозволені обсяги викидів забруднюючих речовин. Пункт 3.1 зазначеного Дозволу встановлює, що стаціонарні джерела викидів забруднюючих речовин, які віднесені до основних джерел відсутні. До інших джерела викидів (п.3.2) належать: №№1-64 стайні відгодівлі, труба, №№69 - Паливна. Водогрійний котел «Viadrus Hercules U22». Димова труба. Для неорганізованих джерел викидів №№65, 66 (рукав транспортера), №№67, 68 (гноєсховище №1, №2) нормативи граничнодопустимих викидів відповідно до законодавства не встановлюються. Тобто жодної інформації щодо об`єкта - ДЗА №174 - гноєсховища «Лагуна», яке з тверджень позивача експлуатується з 1981 року, не зазначено у Дозволі.

28 лютого 2023 року адвокат Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислове підприємство «Гряда» Тодорюк Олеся Георгіївна подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Львівській області без задоволення.

У судовому засіданні представник апелянта Валько В.Р. підтримала вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2022 року скасувати і відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник ТОВ «Агропромислове підприємство «Гряда» Тодорюк О.Г., вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, Держекоінспекцією у Львівській області проведено позапланову перевірку щодо дотримання ТОВ «Агропромислове підприємство «Гряда» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, про що складено акт від 09.09.2021 №669/05/907 (том 1, а.с.6-22).

Під час перевірки виявлено, що позивач здійснює планову діяльність за відсутності оцінки впливу на довкілля, а саме: введено в експлуатацію гноєсховище «Лагуна» закритого типу з використанням мембран ННРЕ рулонного типу, що є новим джерелом викиду (ДЗА №174) (том 1, а.с.12).

На підставі акта та за результатами перевірки Держекоінспекцією винесено припис №400-05 від 09.09.2021, яким зобов`язано позивача усунути порушення, що полягає в провадженні планової діяльності з використанням гноєсховища типу «Лагуна» закритого типу з використанням мембран ННРЕ рулонного типу, що є новим джерелом викиду, за відсутності висновку з оцінки впливу на довкілля (висновку державної екологічної експертизи) (ДЗА №174) (том 1, а.с.23).

Судом також встановлено, що основним видом діяльності позивача є розведення свиней.

Згідно з договором купівлі-продажу від 05.10.1994 №062/94 продавець регіональне відділення ФДМ України по Львівській області передало товариству покупців відгодівельного комплексу «Гряда» об`єкти нерухомості, зокрема, гноєсховища №1, №2, №3 (том 1, а.с.24).

Відповідно до наказу директора ТОВ «Гряда» від 29.03.2019 проведено поточний ремонт гноєсховища відкритого типу шляхом накриття його плівковою геомембраною, перетворивши його у гноєсховище закритого типу «Лагуна». Роботи завершено у червні 2020 року (том 1, а.с.26-27).

Також, згідно з відомостями розрахунку вартості будівель, споруд і передавальних пристроїв станом на 01.06.1994 на балансі відповідача було три гноєсховища (том 1, а.с.25), одне з яких як стверджує позивач і було відремонтовано у 2020 році, чого відповідач не спростував.

Крім того, відповідач в описі виявлених порушень (сторінка 14 Акта) зазначив, що ризиків настання негативних наслідків від провадження господарської діяльності позивачем (накриття гноєсховища мембранною плівкою) не встановлено.

З врахуванням того, що гноєсховище перебувало на балансі та використовувалося позивачем постійно в процесі господарської діяльності, позивач не вводив в експлуатацію нове гноєсховище, а лише провів поточний ремонт гноєсховища, накривши його мембранною плівкою, чим не спричинив ризиків настання негативних наслідків, слід виснувати, що позивач не здійснив розширення чи зміну діяльності чи об`єктів в розумінні Закону №2059-VIII та Постанови №1010.

Для такої діяльності обов`язкового проведення оцінки впливу не передбачено. Адже Законом №2059-VIII передбачено оцінку впливу на довкілля до початку планованої діяльності підприємства та не встановлено обов`язку проведення оцінки впливу на довкілля, за умов не здійснення розширення чи зміни діяльності чи об`єктів, для діючих підприємств.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону №2059-VIII планована господарська діяльність, що включає будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, розширення, перепрофілювання, ліквідацію (демонтаж) об`єктів, інше втручання в природне середовище; планована діяльність не включає реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, розширення, перепрофілювання об`єктів, інші втручання в природне середовище, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Постановою №1010 передбачено, що оцінці впливу на довкілля не підлягають розширення і зміни діяльності та об`єктів, визначених пунктами 1-21 частини другої та пунктами 1-13 частини третьої статті 3 Закону України Про оцінку впливу на довкілля, а саме: капітальний ремонт та реконструкція окремих виробничих споруд та інженерних мереж в межах територій та/або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, без перепрофілювання та зміни зовнішніх геометричних розмірів та за умови, що в результаті такого капітального ремонту та реконструкції господарська діяльність не призведе до збільшення утворюваних та утворення нових видів небезпечних відходів, збільшення та/або появи нових джерел викидів в атмосферне повітря та скидів забруднюючих речовин у водні об`єкти, шумового, вібраційного, світлового, теплового та радіаційного забруднення, а також випромінення (підп. 3 п. 2).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до приписів статті 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.

Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до статті 20-2 цього Закону до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема:

- організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, у тому числі: про екологічну та радіаційну безпеку, про оцінку впливу на довкілля, про моніторинг, звітність та верифікацію викидів парникових газів; про використання та охорону земель; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов;

- надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 р. № 275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно із пунктом 4 цього Положення Держекоінспекція, зокрема, проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування).

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877) згідно зі статтею статті 6 якого, зокрема, підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема: перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Також суд звертає увагу на те, що під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Відповідно до статті 7 Закону № 877 для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Натомість відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій та рішень.

З приводу доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що такі не відповідають фактичних обставинам справи, які встановлені судом на підставі наявних в справі доказів, ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» та Закону України «Про екологічну експертизу», при тому, що апелянт безпідставно дійшов висновку про неналежність до справи висновку державної екологічної експертизи.

Решта доводів апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак не потребують додаткового аналізу.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2022 року у справі № 380/25754/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення у зв`язку з перебуванням судді у відпустці складено 28.03.2023.