Справа № 200/4307/22
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2023-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року Справа№200/4307/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії щодо призначення пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника адвоката Верченко О.О. звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії щодо призначення пенсії.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначила, що позивач має необхідний пільговий стаж роботи 25 років, який передбачений ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та на час звернення із заявою про призначення пенсії стаж роботи позивача, який дає право на призначення зазначеної пенсії, складав 26 років 09 місяців.

Вважає дії відповідачів неправомірними, оскільки трудовий стаж підтверджений трудовою книжкою. На думку представника позивача, підлягає зарахуванню до пільгового стажу період навчання у технікумі, а спірні періоди роботи підлягають зарахуванню відповідно до Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»».

З наведених підстав представник позивача просила:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 , скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію ОСОБА_1 з 07.07.2022 року, зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період навчання з 01.09.1998 по 22.04.2001, з 01.09.2001 по 12.11.2001, періоди роботи згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 з 23.04.2001 по 31.08.2001, з 13.11.2001 по 17.11.2002, з 17.12.2002 по 25.03.2007, з 16.04.2007 по 02.07.2007, з 03.07.2007 по 14.10.2014, з 15.10.2014 по 03.04.2016, з 04.04.2016 по 26.09.2021, з 11.10.2021 по 01.06.2022 із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8.

Ухвалою від 14 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області надано відзив на позовну заяву, де відповідач зазначив, що за результатами розгляду наданих позивачем документів його страховий стаж становить 22 роки 11 місяців 7 днів. Пільговий стаж роботи 5 місяців 5 днів. До страхового стажу зараховано всі періоди. Однак, у зв`язку з тим, що позивачем не надавались довідки про підтвердження пільгового характеру роботи у нього відсутній стаж для призначення пенсії на пільгових умовах, передбачений ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З наведених підстав просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у відзиві на позовну заяву заперечило проти задоволення заявлених вимог, зазначивши, що за принципом екстериторіальності, заява позивача про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV була відпрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області.

За наслідком розгляду наявного пакету документів було встановлено, що загальний страховий стаж позивача складає 22 роки 11 місяців 7 днів. На підставі даних про спеціальний стаж в індивідуальних відомостях про застраховану особу до пільгового стажу роботи враховано період роботи з 13.06.2002 по 17.11.2002, який склав 5 місяців 5 днів. Інших відомостей чи матеріалів на підтвердження того, що у позивача наявний додатковий пільговий страховий стаж до Управління не надходив та жодним чином не підтверджений.

Стосовно зарахування до стажу періоду навчання позивача з 01.09.1998 по 12.06.2002 в Донецькому гірничому технікумі за спеціальністю «Експлуатація та ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв» відповідач зазначив, що даний період було враховано до страхового стажу, що складає 3 роки 9 місяців 12 днів, проте віднесення періоду навчання у технікумах до пільгового стажу законодавством не передбачено. З наведених підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 13 березня 2023 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , яке прийнято за наслідками розгляду заяви від 07.07.2022 № 428.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, в тому числі, розумні строки розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Тому, відповідно до наведених норм, справа розглянута в письмовому провадженні впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, враховуючи обставини збройної агресії проти України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 .

07.07.2022 р. ОСОБА_1 засобами веб-порталу Пенсійного фонду України надав заяву № 428 про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Заява була відпрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №36 від 14.07.2022 позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з ненаданням уточнюючих довідок про пільговий стаж.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19.07.2022 за вихідним №0500-1502-8/46370 повідомлено позивача про не зарахування спірних періодів при призначенні пенсії на пільгових умовах за відсутності уточнюючих довідок на підтвердження пільгового стажу відповідно до пункту 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Через відсутність необхідних 25 років пільгового стажу роботи ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи неправомірними дії відповідачів щодо не зарахування до пільгового стажу певних періодів, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам з урахуванням встановлених обставин справи, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, в тому числі, пенсія за віком.

За приписами частини 3 статті 114 Закону № 1058-ІV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII та частини 1 статті 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (пункту 3 Порядку № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

З огляду на викладене, уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці.

Тому, посилання відповідача, що для підтвердження пільгового стажу необхідно надання уточнюючих довідок, передбачених п. 20 Порядку № 637, суд вважає необґрунтованими, оскільки робота позивача з повним робочим днем під землею у спірний період підтверджується записами в трудовій книжці.

Окрім того, відповідачем не спростовано, що в Індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) зі спеціального стажу за спірний період у позивача наявний код підстави для обліку спеціального стажу ЗПЗ014А1 та ЗПЗ014А2 для застрахованих осіб, якими є працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Отже, за наявності належним чином оформлених записів у трудовій книжці позивача про роботу повний робочий день в підземних умовах у вказані в позовній заяві періоди, що відповідає Індивідуальним відомостям про застраховану особу, вказані періоди повинні бути зараховані до пільгового стажу позивача за Списком №1.

Тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №36 від 14.07.2022 не відповідає встановленим обставинам роботи позивача та приписам закону і підлягає скасуванню, через що позовні вимоги у вказані частині підлягають задоволенню.

Водночас, щодо решти позовних вимог суд вказує про таке.

Стосовно вимог про зарахування до пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1998 по 22.04.2001 та з 01.09.2001 по 12.11.2001, позовні вимоги в цій частині ґрунтуються на нормативному регулюванні навчання у професійно-технічних навчальних закладів.

Зокрема, Законом України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» № 103/98-ВР від 10 лютого 1998 року, а саме частиною 1 статті 38 передбачено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

За змістом статті 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту», професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 18 вказаного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.

Проте, за матеріалами справи встановлено, що позивач з 01.09.1998 по 12.06.2002 навчався у Донецькому гірничому технікумі за спеціальністю «Експлуатація та ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв».

Відповідач не заперечує, що даний період було враховано до страхового стажу, що складає 3 роки 9 місяців 12 днів, проте вказує, що віднесення періоду навчання у технікумах до пільгового стажу законодавством не передбачено.

За вказаних обставин при вирішенні спору в цій частині суд застосовує законодавство, яке діяло на час навчання позивача.

Суд зауважує, що Закон України «Про освіту» від 23 травня 1991 року №1060-XII в редакції, яка діяла на час навчання позивача, передбачав, що професійно-технічними закладами освіти є: професійно-технічне училище, професійно-художнє училище, професійне училище соціальної реабілітації, училище-агрофірма училище-завод, вище професійне училище, навчально-виробничий центр, центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів, навчально-курсовий комбінат, інші типи закладів, що надають робітничу професію (частина 1 статті 41).

Водночас, у статті 43 вказаного Закону №1060-XII зазначено, що вищими закладами освіти є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Відповідно до статусу вищих закладів освіти встановлено чотири рівні акредитації:

перший рівень - технікум, училище, інші прирівняні до них вищі заклади освіти;

другий рівень - коледж, інші прирівняні до нього вищі заклади освіти;

третій і четвертий рівні (залежно від наслідків акредитації) - інститут, консерваторія, академія, університет.

Отже, технікум, у якому позивач навчався у вказаний період, не відноситься до закладів професійної (професійно-технічної) освіти, через що навчання в технікумі не підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

В частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача при зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 керуватися Роз`ясненням від 20.01.1992 року №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»», суд зазначає про таке.

У зазначеній частині вимог позивач посилається на лист від 02.10.2018 року № 19997/0/2-18, яким Міністерство соціальної політики України відкликало свій лист від 26.06.2018 року № 12281/0/2-18-21 та зазначило про доцільність застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8.

Згідно з листом Міністерства соціальної політики України №1209-27 від 12.09.2018 року, до законодавчого врегулювання питання внесення змін до статті 114 Закону №1058, органи Пенсійного фонду України при призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058 враховують роз`яснення №8.

Надаючи правову оцінку таким рекомендаціям та листуванню органу виконавчої влади, суд наголошує, що відповідно до преамбули Закону № 1058- IV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 надані на виконання постанови КМ України №81 від 22.02.1992, яка, визначаючи компетенцію урядових органів щодо певного кола питань, не містить норм права, якими регулюються спірні відносини у цій справі.

Отже, ані роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8, ані листування цього органу з будь-яких питань не є діючими нормативними актами і не можуть застосовуватися до спірних відносин всупереч приписам спеціального Закону № 1058- IV.

Крім того, суд враховує зміст вказаного Роз`яснення, де передбачено працівникам, які мають 10 років стажу підземної роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку згідно зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але які не відпрацювали повного стажу, передбаченого цією статтею, призначати пенсію незалежно від віку за умови наявності не менше 25 років стажу підземної роботи, із зарахуванням до нього:

- кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці;

- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Тобто, за змістом вказаного Роз`яснення кратне додаткове зарахування стосувалось загального стажу працівника, а не пільгового, як помилково вважає представник позивача.

Водночас, аналогічне питання врегульоване нормами спеціального Закону № 1058-IV, а саме, відповідно до абзацу десятого частини третьої статті 24: за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року. (Частину третю статті 24 доповнено абзацом десятим згідно із Законом № 345-VI від 02.09.2008).

Враховуючи, що вказане правове питання на час розгляду справи врегульоване профільним Законом № 1058- IV, суд не має підстав застосовувати до спірних відносин листування чи роз`яснення, які не зареєстровані в якості діючих нормативних актів.

Постанова Верховного Суду у справі № 242/5448/16-а, на яку посилається представник позивача, вказаного висновку не спростовує, через різні підстави позову.

Зокрема, предметом спору у справі № 242/5448/16-а була відсутність уточнюючих довідок та несплата страхових внесків. Правова оцінка Роз`ясненню Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 Верховним Судом у справі № 242/5448/16-а не надавалася.

Отже, позовні вимоги в цій частині, а саме - про застосування при розгляді заяви позивача про призначення пенсії Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію позивачу, суд вказує, що заява позивача про призначення пенсії розглянута за правилами екстериторіальності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (зі змінами внесеними Постановою Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України») (далі - Порядок №22-1).

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Враховуючи вказані вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

За вказаних обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Крім того, суд не має підстав для зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення та розрахунку пенсії.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За результатами розгляду справи стороною позивача не доведена наявність у позивача пільгового стажу більше 25 років, або стажу за провідними професіями більше 20 років.

Тому, виходячи з предмету спору та змісту спірних правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №36 від 14.07.2022 та зобов`язання його повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 07.07.2022, з урахуванням висновків суду про зарахування до пільгового стажу зазначених судом періодів роботи позивача.

За приписами статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн., на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області пропорційно задоволеній частині позовних вимог підлягає стягненню сума 330,80 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 23, м. Черкаси, 18000, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №36 від 14.07.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 07.07.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду про зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 :

з 23.04.2001 по 31.08.2001,

з 13.11.2001 по 17.11.2002,

з 17.12.2002 по 25.03.2007,

з 16.04.2007 по 02.07.2007,

з 03.07.2007 по 14.10.2014,

з 15.10.2014 по 03.04.2016,

з 04.04.2016 по 26.09.2021,

з 11.10.2021 по 01.06.2022.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 330 (триста тридцять) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.А. Чекменьов