Справа № 520/4647/19
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

29 березня 2023 року Справа № 520/4647/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові у порядку судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області (пл. Центральна, 1, м. Ізюм Харківської області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 вищевказаний адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, в особі його керівника Ізюмського міського голови Марченко В.В., які полягають в проведенні у грудні 2017 року, після затвердження ухвалою від 14.04.2017 Борівського районного суд Харківської області звіту №3364 від 26.08.2016 Виконавчого комітету Ізюмської міської ради про виконання постанови від 18.12.2012 Борівського районного суду Харківської області, перерахунку раніше виплаченої, на виконання постанови від 18.12.2012 Борівського районного суду Харківської області, середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з вересня 2008 року по вересень 2015 року, повернення з бюджету, раніше сплачених податків та зборів, утриманих з нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за період з вересня 2008 року по вересень 2015 року та внесення змін до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за грудень 2017 року. Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області провести перерахунок виплаченої на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області у справі №2005/1595/12 від 18.12.2012 р., яка набрала законної сили на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.12.2014 у відповідності (привести у відповідність) до вимог Податкового Кодексу України, в редакції чинній на час спірних правовідносин, а саме на дату набрання законної сили вказаного судового рішення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 було задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області (пл. Центральна, 1, м. Ізюм Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Встановлено Виконавчому комітету Ізюмської міської ради Харківської області строк для подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 по справі № 520/4647/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області (пл. Центральна, 1, м. Ізюм Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області у тридцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали подати суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 по справі № 520/4647/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 відмовлено у затвердженні звіту Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про виконання рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області (пл. Центральна, 1, м. Ізюм Харківської області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу відповідно до ст.382 КАС України.

Встановлено новий строк подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/4647/19.

Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області протягом одного місяця з дня отримання копії даної ухвали надати суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/4647/19.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року по справі №520/4647/19 відмовлено у затвердженні звіту Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про виконання рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Встановлено новий строк подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/4647/19. Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області протягом одного місяця з дня отримання копії даної ухвали надати суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/4647/19.

Клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу відповідно до ст.382 КАС України задоволено. Накладено на керівника суб`єкта владних повноважень - Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області штраф за невиконання рішення суду у справі № 520/4647/19 у розмірі 45400,00 грн . Половину штрафу у розмірі 22700 грн. стягнуто з керівника Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 . Половину штрафу у розмірі 22700 грн. стягнуто з керівника Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області Марченка Валерія Віталійовича на користь Державного бюджету України. Попереджено керівника суб`єкта владних повноважень - Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою ст.382 КАС України, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Не погодившись з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року, Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 року по справі №520/4647/19 затверджено звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 по справі №520/4647/19, поданий Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області від 20.12.2021. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу відповідно до ст.382 КАС України відмовлено.

Не погодившись з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2023 апеляційні скарги задоволено частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 та ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 року по справі № 520/4647/19 скасовано.

Справу № 520/4647/19 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

Зокрема, в постанові від 3 квітня 2019 року у справі №820/4261/18 Верховний Суд встановив необхідність існування у спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. У зв`язку з цим, суди попередніх інстанцій при вирішенні спору мають дослідити характер правовідносин, що виникли між сторонами та звертати увагу, що підставою звернення до суду з даним позовом є невиконання судового рішення. Порушенням норм процесуального права є незастосування спеціальних правових норм, передбачених у статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Отже, ефективний захист прав є метою адміністративного судочинства. З огляду на це, вирішуючи кожен спір, адміністративні суди, з урахуванням вимог позовної заяви та позиції сторін, повинні застосовувати такі способи захисту, які будуть ефективними на практиці.

Ця мета перегукується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі « Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), п. 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі «Джорджевич проти Хорватії», п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі «Ван Остервійк проти Бельгії», п.п. 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що «ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12).

Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав, захист законних інтересів і, у випадку задоволення судом його вимог, рішення повинно мати наслідком реальне відновлення тих прав, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд звертає увагу, що як у п. 4 ч. 1 ст. 5, так і п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України цей спосіб захисту складається з двох частин: а) констатуючої - суд визнає бездіяльність протиправною і б) зобов`язуючої - суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вчинити певну дію, прийняти рішення.

Сама лише констатація протиправності бездіяльності не може ефективно захистити позивача, оскільки у такому разі можливість використання висновків суду може бути невиправдано ускладнене діями або подальшою бездіяльністю органів влади держави-відповідача, їх врахування цілковито залежить від відповідача. Це не сумісно з критеріями ефективності судового захисту.

Отже, визнаючи бездіяльність протиправною, суд повинен в силу закону застосувати і спонукаючий засіб впливу, зобов`язуючи відповідача виправити порушення у спосіб вчинення певної дії.

У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд .

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні, тобто з урахуванням висновків суду (ч. 4 ст. 245 КАС України).

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 , яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, в особі його керівника Ізюмського міського голови Марченко В.В., які полягають в проведенні у грудні 2017 року, після затвердження ухвалою від 14.04.2017 Борівського районного суд Харківської області звіту №3364 від 26.08.2016 Виконавчого комітету Ізюмської міської ради про виконання постанови від 18.12.2012 Борівського районного суду Харківської області, перерахунку раніше виплаченої, на виконання постанови від 18.12.2012 Борівського районного суду Харківської області, середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з вересня 2008 року по вересень 2015 року, повернення з бюджету, раніше сплачених податків та зборів, утриманих з нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за період з вересня 2008 року по вересень 2015 року та внесення змін до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за грудень 2017 року.

Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області провести перерахунок виплаченої на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області у справі №2005/1595/12 від 18.12.2012 р., яка набрала законної сили на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.12.2014 у відповідності (привести у відповідність) до вимог Податкового кодексу України, в редакції чинній на час спірних правовідносин, а саме на дату набрання законної сили вказаного судового рішення. В іншій частині позову - відмовлено.

Суд апеляційної інстанції приймаючи постанову від 18.01.2023 зазначив, що визнаючи протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, в особі його керівника Ізюмського міського голови Марченко В.В., які полягають в проведенні у грудні 2017 року, після затвердження ухвалою від 14.04.2017 Борівського районного суд Харківської області звіту №3364 від 26.08.2016 Виконавчого комітету Ізюмської міської ради про виконання постанови від 18.12.2012 Борівського районного суду Харківської області, перерахунку раніше виплаченої, на виконання постанови від 18.12.2012 Борівського районного суду Харківської області, середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з вересня 2008 року по вересень 2015 року, повернення з бюджету, раніше сплачених податків та зборів, утриманих з нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за період з вересня 2008 року по вересень 2015 року та внесення змін до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за грудень 2017 року, суд першої інстанції зобов`язав Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області вчинити інші дії щодо проведення перерахунку виплаченої на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року ніж дії , які визнані протиправними.

Також, зобов`язуючи Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області провести перерахунок виплаченої на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області у справі №2005/1595/12 від 18.12.2012 р., яка набрала законної сили на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.12.2014 у відповідності (привести у відповідність) до вимог Податкового кодексу України, в редакції чинній на час спірних правовідносин, а саме на дату набрання законної сили вказаного судового рішення , суд першої інстанції не зобов`язав суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні . Тобто, в резолютивній частині відсутня вказівка суду , що вищевказаний перерахунок слід провести з урахуванням висновків суду, які прописані в мотивувальній частині такого рішення.

Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області вказує , що ним проведено перерахунок виплаченої на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області у справі №2005/1595/12 від 18.12.2012 р. у відповідності (привести у відповідність) до вимог Податкового Кодексу України, в редакції чинній на час спірних правовідносин, правомірність такого перерахунку підтверджується актом № 1364/20-40-07-22-06/04058806 про результати документальної позапланової виїзної перевірки Виконавчого комітету Ізюмської міської ради, з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо повноти та своєчасності нарахування (утримання і своєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2017 р. по 30.06.2020 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 30.06.2020 р., з якого вбачається, що порушень з нарахування та виплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) не встановлено. Довідки з перерахунками вих. №№ 4833, 4834, 4835 направлені на адресу ОСОБА_1 .

При цьому , колегія суддів зазначила , що Виконавчий комітет Ізюмської міської ради при виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 намагався його виконати та діяв на власний розсуд, оскільки резолютивна частина вказаного судового рішення не містить зобов`язання провести перерахунок з урахуванням висновків суду, які містяться у зазначеному судовому рішенні як і не містить зазначення розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, якому має відповідати розрахунок.

Суд апеляційної інстанції зазначив про помилковість висновків суду при прийнятті ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року про відмову у затвердженні звіту Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про виконання рішення по справі № 520/4647/19 , накладення на керівника суб`єкта владних повноважень - Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області штраф за невиконання рішення суду у справі № 520/4647/19 у розмірі 45400,00 грн є безпідставним.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку щодо скасування ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року про відмову у затвердженні звіту Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про виконання рішення по справі № 520/4647/19 та накладення на керівника суб`єкта владних повноважень - Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області штраф за невиконання рішення суду у справі № 520/4647/19 у розмірі 45400,00 грн та ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 року про затвердження звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 по справі №520/4647/19.

Суд апеляційної інстанції, також, зазначив те, що повноваженнями щодо прийняття та розгляду звіту наділений суд, яким встановлено судовий контроль за виконанням рішення, і таким судом, у спірному випадку, є Харківський окружний адміністративний суд, яким було встановлено судовий контроль.

В той же час, Другий апеляційний адміністративний суд зазначив, що суд першої інстанції, прийнявши звіт відповідача, фактично припинив здійснення судового контролю, але судом першої інстанції не враховано того, що судове рішення підлягає обов`язковому та безумовному виконанню, і наявність будь-яких поважних чи неповажних причин не може звільнити особу, відповідальну за виконання рішення суду, від такого обов`язку.

З цих підстав суд апеляційної інстанції направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

13.02.2023 до суду надійшла заява позивача, в якій він просив відмовити Виконавчому комітету Ізюмської міської ради Харківської області у прийнятті наданих до суду звітів на перевірку судом виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року та встановити новий строк подання звіту. Накласти на керівника Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, в особі Ізюмського міського голови Марченко Валерія Віталійовича, штраф відповідно до ст. 382 КАС України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 зупинено розгляд заяви ОСОБА_1 у порядку судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області (пл. Центральна, 1, м. Ізюм Харківської області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії до розгляду по суті заяви Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області в особі його керівника Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича про поворот виконання судового рішення по адміністративній справі №520/4647/19, із дотриманням положень статті 13 КАС України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.03.2023 заяву Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області в особі його керівника, Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича, про поворот виконання судового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Здійснено поворот виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича (пл. Центральна, буд. 1, м. Ізюм, Харківська область, 64300, РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти в розмірі 12921,23 грн (дванадцять тисяч дев`ятсот двадцять одна гривня 23 копійки).

Таким чином, усунуті обставини, які були підставою для зупинення розгляду справи у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, з огляду на викладене розгляд справи підлягає поновленню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.31, 79, 80, 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України ,

У Х В А Л И В:

Поновити розгляд справи у порядку судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області (пл. Центральна, 1, м. Ізюм Харківської області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Призначити звіт Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про виконання рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області (пл. Центральна, 1, м. Ізюм Харківської області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу відповідно до ст.382 КАС України до розгляду на 15 год. 00 хв. 12.04.2023 в приміщенні суду за адресою: м. Харків, майдан Свободи, 6, зал № 19.

Сповістити осіб, які беруть участь у справі, що інформація по даній справі може бути отримана на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, а саме: http://adm.hr.court.gov.ua/sud2070/.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Єгупенко