Справа № 537/132/23
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 р. Справа № 537/132/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.01.2023, суддя Маханьков О.В., 39605, м. Кременчук, вул. Троїцька, 37/49, по справі № 537/132/23

за позовом ОСОБА_1

до Старшого сержанта поліції, поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сагайдачного Сергія Олександровича , Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із адміністративним позовом до старшого сержанта поліції , поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сагайдачного Сергія Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 748928 від 29.12.2022 про накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 340,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що керуючи транспортним засобом DAF номерний знак НОМЕР_1 із напівпричіпом STAS, номерний знак НОМЕР_2 , рухався на 220 км автодороги Київ-Харків-Довжанський та був зупинений працівниками патрульної поліції. Поліцейським було зауважено, що позивач керує транспортним засобом, який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Позивач зазначив, що надав інспектору поліції відповідні підтверджуючі документи про проходження технічного огляду транспортного засобу, однак не зважаючи на це, поліцейським було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в атоматичному режимі серії БАБ № 748928 від 29.12.2022. На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення у якому його визнав винним інспектор поліції не здійснював та ПДР України не порушував.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.01.2023 позов задоволено.

Постанову серії БАБ № 748928 від 29.12.2022, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП - скасовано.

Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 536 ( п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі грн. 00 коп.).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

На підставі частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 29 грудня 2022 року поліцейським взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сагайдачним Сергієм Олександровичем винесено постанову, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 29.12.2022, о 00 год. 05 хв. на 220 км автодороги Київ-Харків-Довжанський водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки DAF номерний знак НОМЕР_1 із напівпричіпом STAS, номерний знак НОМЕР_2 , який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3.(б)ПДР України.

Позивач не погодився з вказаною постановою та оскаржив її до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджено належними доказами, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є неправомірною та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частини 1 та 2статті 35 Закону України Про дорожній рух передбачають, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі- ПДР України).

Пункт 31.3.(б) ПДР України зазначає, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно ч. 3 ст.121 КУпАП України керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 2, ч. 3ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За визначенням ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 29.12.2022, о 00 год. 05 хв. на 220 км автодороги Київ-Харків-Довжанський водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки DAF номерний знак НОМЕР_1 із напівпричіпом STAS, номерний знак НОМЕР_2 , який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3.(б)ПДР України.

На підтвердження проходження технічного контролю, відповідно до чинного законодавства позивачем до позовної заяви долучено копії протоколів перевірки технічного стану транспортного засобу № 01340-00132-22 від 12.04.2022 (модель NЗ, DAF XF 95, 380, номерний знак НОМЕР_1 ), дата чергового проходження обов`язкового технічного контролю не пізніше 12.04.2023; № 01340-00133-22 від 12.04.2022 (модель O4, STAS S34-3A5, номерний знак НОМЕР_2 ), дата чергового проходження обов`язкового технічного контролю не пізніше 12.04.2023.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що транспортний засіб, яким керував позивач, станом на час винесення оскаржуваної, своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль.

Крім того, колегія суддів зазначає, що копія постанови серії БАБ № 748928 від 29.12.2022 не містить доказів на підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на витяг з бази Національної автоматизованої інформаційної системи ДДАІ МВС України стосовно того, що надані позивачем протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу № 01340-00132-22 від 12.04.2022 (модель NЗ, DAF XF 95, 380, номерний знак НОМЕР_1 ) та № 01340-00133-22 від 12.04.2022 (модель O4, STAS S34-3A5, номерний знак НОМЕР_2 ), було анульовано 11.05.2022 року та 10.06.2022 року, колегія суддів не враховує з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду на перед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів зазначає, що витяг з бази Національної автоматизованої інформаційної системи ДДАІ МВС України не було покладено в основу встановленого відповідачем правопорушення. В оскаржуваній постанові серії БАБ № 748928 від 29.12.2022 відсутнє посилання на вказаний витяг.

Також витяг з бази Національної автоматизованої інформаційної системи ДДАІ МВС України не було залучено відповідачем до матеріалів справи під час розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вказаний витяг не є належним доказом несвоєчасності проходження транспортним засобом, яким керував позивач, обов`язкового технічного контролю станом на час прийняття відповідачем оскаржуваної постанови.

Інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 порушення п. 31.3.(б)ПДР України та ст. 35 Закону України "Про дорожній рух" відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вчинення позивачем порушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, не підтверджено належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова БАБ № 748928 від 29.12.2022 є неправомірною та підлягає скасуванню.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Частиною 2 статті 134 КАС Українипередбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката закріплено у частині 5 статті 134 КАС України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.12.2012 № 5076-VI (далі Закон 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України № 5076-VI).

Відповідно до статті 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З системного аналізу вищевказаних правових норм можна дійти висновку, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Матеріалами справи підтверджено, що 30 грудня 2022 року між ОСОБА_1 (замовник) та адвокатом Шевченко С.М. (адвокат) укладено Договір про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат на умовах цього договору приймає на себе зобов`язання по наданню правової допомоги під час досудової підготовки матеріалів, в тому числі позовної заяви та судового розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 748928 від 29.12.2022 (а.с. 10).

Відповідно до детального опису наданих адвокатом послуг встановлено, що позивачеві надані послуги, а саме: усна консультація з питань щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, підготовка позовної заяви з додатками (а.с. 12).

На підтвердження судових витрат, які поніс позивач за надання правничої допомоги адвокатом, позивач надав квитанцію №93/22 від 30.12.2022 в сумі 2000 грн (а.с. 11).

Колегія суддів, зазначає, що сума в розмірі 2000,00 грн. в якості судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою під час розгляду справи в Крюківському районному суді м. Кременчука, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.01.2023 по справі № 537/132/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий