Справа № 200/2033/22
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А
про продовження розгляду справи

29 березня 2023 року Справа №200/2033/22

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошових коштів та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення, з 1 березня 2018 р. у належному розмірі та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018, 2020 роки протиправною;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 користь недоплачене грошове забезпечення у розмірі 38 252,07 грн.;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 9 300,70 грн. та 27,3% середнього заробітку за період з 29.08.2021 р. по день ухвалення судового рішення за цим адміністративним позовом;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 сплатити податкові та інші обов`язкові платежі, які підлягають відрахуванню, зі стягнутих на мою користь коштів за цим адміністративним позовом;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати довідку про нараховане грошове забезпечення за весь період служби у військовій частині НОМЕР_1 після проведеного нарахування грошового забезпечення у належному розмірі, у відповідності з приписами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що у період з 27 липня 2017 року по 28 серпня 2021 року вона проходила військову службу за контрактом у Збройних силах України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28 серпня 2021 року №207 її було виключено зі списків особового складу військової частини. За результатом розгляду довідок, наданих відповідачем на її запит, було встановлено, що надбавка за вислугу років виплачувалась у зменшеному розмірі, ніж належало, та відповідно й інші види виплат, до складу яких входить дана надбавка. Також, у 2018 та 2020 роках не була виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Окрім того, зазначає, що їй нараховано компенсацію за невикористану відпустку за 23 доби, про що зазначено в наказі командира частини НОМЕР_1 від 28 серпня 2021 року №207, а не 27 діб. Зазначає, що оскільки відповідач здійснив виплату грошового забезпечення 08.09.2021, виплату компенсації за неотримане речове майно 09.12.2021, а також не доплатив грошове забезпечення, то за затримку розрахунку вважає, що відповідач повинен нести відповідальність, передбачену ст.116, 117 КЗпП України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 7 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 200/2033/22 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем засобами електронного зв`язку надано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому відповідач зазначає про пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки фактично позивача було звільнено з військової служби 28 серпня 2021 року, а звернулась до суду 28 січня 2022 року, тобто через 6 місяців після свого звільнення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошових коштів та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення їй ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та доказів поважності причин його пропуску у відповідності до вимог частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

18 березня 2023 року, позивачем подана до суду заява про поновлення строку звернення до суду, мотивована тим, що 08.09.2021 року шляхом зарахування грошових коштів на картковий рахунок ПАТ КБ Приватбанк позивачу були виплачені грошові кошти, але чи всі, які належали до виплати, їй було не відомо. Тому. 22.09.2021 року позивачем було зроблено запит щодо нарахованих та виплачених їй при звільненні та за весь період служби сум та видів грошового забезпечення, повноту та своєчасність розрахунку. 30.11.2021 року позивач отримала довідку від 27.11.2021 року № 1046 про нараховане грошове забезпечення. Таким чином, лише 30.11.2021 року позивачу стало відомо, що грошове забезпечення їй нараховувалося з порушенням вимог нормативних актів. На підставі зазначеного, просила суд поновити пропущений строк звернення до суду.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строку звернення до суду, суд враховує таке.

Частинами 1, 2 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною 1 статті 120 КАС України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Верховний Суд у постанові від 04.06.2021 року у справі №240/5442/20 дійшов висновку, що до правовідносин пов`язаних зі стягненням середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, підлягають застосуванню положення КАС України, яким передбачено місячний строк звернення до суду

При цьому, суд зауважує, що перебіг процесуального строку з вимогою про стягнення середнього заробітку, розпочинається з наступного дня, що настає за днем остаточного розрахунку (постанова Верховного Суду від 11.03.2021 року у справі №560/3338/19).

Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч. 1 ст. 123).

Якщо заяву не буде подано особою у зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частиною 3 ст. 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

В контексті наведеної норми поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Як встановлено судом, зі списків особового складу військової частини позивач виключена 28 серпня 2021 року.

30.11.2021 року позивачем отримано від відповідача лист-відповідь від 27.11.2021 року, який став підставою для звернення позивача до суду з позовними вимогами щодо неналежного розрахунку вислуги років під час проходження служби та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018, 2020 роки, та стягнення з військової частини НОМЕР_1 недоплаченого грошового забезпечення у розмірі 38 252,07 грн.

Верховний Суд у постанові від 22.01.2020р. у справі №620/1982/19 зазначив, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Окрім того, матеріали справи містять виписку по картці/рахунку, відкритому позивачем в Акціонерному Товаристві Комерційний Банк «ПриватБанк», в якій зазначено, що 09.12.2021 року Військовою частиною НОМЕР_1 було остаточно перераховано кошти у розмірі 22 975,14 грн.

Як встановлено судом з даною позовною заявою позивач звернулась до суду засобами поштового зв`язку 28 січня 2022 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду в частині вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на 20 днів.

Водночас, суд зазначає, що у цій справі зазначений вище пропуск строку не є співмірним з таким наслідком, як обмеження доступу до суду.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Суд зазначає, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у справі «Delcourt v. Belgium» Суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення». У справі «Bellet v. Fгаnсе» Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Зважаючи на це, з метою забезпечення права позивача на звернення до суду, суд дійшов до висновку щодо можливості визнання поважними причини пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду та задоволення клопотання щодо поновлення пропущеного строку.

Відповідно до частини 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Згідно з частиною 14 зазначеної статті якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

З урахуванням викладеного, оскільки позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд дійшов до висновку щодо продовження розгляду справи.

Керуючись статтями 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та поновити пропущений строк звернення з позовом до адміністративного суду.

Продовжити розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошових коштів та зобов`язання вчинити певні дії в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя П.В. Кочанова