Справа № 200/16433/21
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року Справа№200/16433/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Адвіївський коксохімічий завод» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.06.2021 №000/7039/0901,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Авдіївський коксохімічний завод (ідентифікаційний код 00191075, 86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (ідентифікаційний код 44070187, 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Італійська, 59) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлення-рішень від 25.06.2021 №000/7038/0901, від 25.06.2021 №000/7039/0901. В обґрунтування позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.06.2021 №000/7039/0901 зазначено, що відповідачем проведено перевірку акцизного складу заводу ПРАТ «АКХЗ», що розташований за адресою: м.Авдіївка, пр.Індурстріальний, буд.1 за результатом якої виявлено порушення ч.1, 8 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» абз.6 п.230.1.2, абз.1,5 п.п.230.1.3 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України, складено акт та прийнято податкове-повідомлення рішення. Вважає таке рішення протиправним. Зазначає про порушення порядку призначення перевірки, оскільки у наказі не визначені підстави для її проведення, а саме інформація передбачена вимогами підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Щодо виявленого порушення, зазначено, що підприємством за заявою від 25.06.2019 отримано ліцензію на оптову торгівлю паливом №900236 від 25.07.2019. Нечіткість врегулювання відносин, а саме припадання на однин день періоду початку видачі ліцензії органом ліцензування та періоду застосування відповідальності за провадження оптової торгівлі пальним без ліцензії, є штучно створеною перешкодою в господарюванні для добросовісних платників. Вказане призвело до застосування штрафу при отриманій (наявній) ліцензії.

13 грудня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

20 грудня 2021 року ухвалою суду відкладено підготовче засідання до 12 січня 2022 року.

12 січня 2022 року ухвалою суду відкладено підготовче засідання на 20 січня 2022 року.

Відповідачем надано відзив, в якому зазначено, що на виконання вимог п.п.75.1.3 п.75.3 ст.75 Податкового кодексу України, з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, з урахуванням вимог пп. 80.2.5 п. 80.2 ст.80 ПК України, управлінням проведена фактична перевірка акцизних складів відповідача. Виявлено порушення - здійснення оптової торгівлі пальним з місця оптової торгівлі у період з 12.07.2019 по 24.07.2019 включно за адресою: Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1 з акцизного складу №1016726 без наявності ліцензії на право здійснення у ПрАТ «АКХЗ» оптової торгівлі пальним на місце оптової торгівлі за адресою: Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1. Повідомлено, що під час складання податкового повідомлення- рішення №000/7039/0901 від 25.06.2021 допущено технічні помилки: 1) під час опису виявленого органом ДПС порушення - замість «здійснення оптової торгівлі пальним без наявності ліцензії на місце оптової торгівлі пальним» помилково зазначено «зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії на право зберігання пального на кожне місце зберігання пального»; 2) під час опису застосованої фінансової санкції замість «застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним без наявності ліцензії» зазначено «застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання пального без наявності ліцензії». Вважає, що зазначені технічні помилки не вплинули на суму та підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та посилання на норми Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до яких здійснено їх розрахунок та які зазначені у податковому повідомленні-рішенні №000/7039/0901 від 25.06.2021 та акті фактичної перевірки №5320/05/99/05/09/00191075 від 24.05.2021. Щодо фактичних порушень, зауважив, що у період з 12.07.2019 по 24.07.2019 включно у ПрАТ «АКХЗ» на місці оптової торгівлі за адресою: Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1 (АС №1016726) були відсутні ліцензії на право виробництва або зберігання, або оптової чи роздрібної торгівлі пальним при фактичному здійсненні експорту пального. Враховуючи, той факт, що актами фактичних перевірок №5318/05/99/05/09/00191075 від 24.05.2021 та № 5320/05/99/01/09/00191075 від 24.05.2021 (на підставі яких прийняті зазначені ППР) були зафіксовані окремі порушення вимог Закону №481 які було допущено ПрАТ «АКХЗ» на різних місцях здійснення діяльності та у різні періоди діяльності, відсутні підстави для ствердження, що в розумінні вимог Закону №481 здійснення оптової торгівлі або зберігання пального без наявності ліцензії є єдиним порушенням. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

12 січня 2022 року, 20 січня 2022 року, 16 лютого 2022 року ухвалами суду відкладено підготовче засідання на 20 січня 2022 року, 16 лютого 2022 року, 10 березня 2022 року відповідно.

Разом з цим, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану триває.

У підготовче засідання призначене на 10 березня 2022 року представники сторін не з`явилися.

09 червня 2022 року ухвалою суду відкладено розгляд справи. Продовжено строк розгляду справи. Рекомендовано учасникам справи подати до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

16 березня 2023 року ухвалою суду роз`єднано у самостійні провадження вимоги щодо скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 25.06.2021 №000/7038/0901, яке прийнято на підставі акту перевірки від 24.05.2021 №5318/05/99/05/09/0019107. Позовна вимога щодо скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 25.06.2021 №000/7039/0901, яке прийнято на підставі акту перевірки від 24.05.2021 №5320/05/99/01/09/00191075 залишена на розгляді в адміністративній справі №200/16433/21.

16 березня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 27.03.2023.

У судове засідання призначене на 27 березня 2023 року представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд визнав за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви та відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» зареєстровано як юридична особа, . Один із видів економічної діяльності оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами. Є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Інкор і Ко» ().

ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» має ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі від 25.07.2019 №00236 терміном дії з 25.07.2019 по 25.07.2024 за адресою - Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, будинок 1, що не є спірною обставиною у справі.

11 травня 2021 року Головним управлінням ДПС у Донецької області прийнято наказ №817-н «Про проведення фактичної перевірки ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод». З наказу вбачається, що фактичну перевірку ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» за адресою Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1 призначено на підставі вимог ст.19-1, ст.20, ст.75, п.п.80.2.5 п.80.2 с.80 Податкового кодексу України з метою здійснення функцій, визначених законодавством в сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

На підставі наказу від 11.05.2021 №817-н у період з 18.05.2021 по 21.05.2021 за період діяльності з 01.07.2019 по 18.05.2021 здійснена фактична перевірка з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу підказаних товарів контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС.

24 травня 2021 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області складено акт №5320/05/99/01/09/00191075 про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на орган ДПС. Згідно акту, об`єкт фактичної перевірки акцизний склад №1006726 за адресою Донецька область, м.Авдіївка, проїзд індустріальний 1. Перевіркою, зокрема, встановлено здійснення оптової торгівлі пальним у період з 12.07.2019 по 24.07.2019 з місця оптової торгівлі Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний 1 без наявної у ПрАТ «АКХЗ» ліцензії. Факт продажу підтверджується даними Єдиного реєстру акцизних накладних, акцизними накладними.

25 червня 2021 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області складено податкове повідомлення-рішення форми «С» №000/7039/0901 на підставі акту перевірки від 24.05.2021 №5320/05/99/01/09/00191075, яким за порушення п.1, 8 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» застосовано суму штрафу у розмірі 500000 грн.

Згідно розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) до ППР від 25.06.2021 №000/7039/0901 за порушення п.1, 8 ст. 15 Закону №418/95-ВР в частині зберігання пального без наявної ліцензії на право зберігання пального згідно абз.9 ч.2 ст.17 Закону №418/95-ВР застосовано штраф у розмірі 500000 грн.

За результатом розгляду скарги Державною податковою службою України прийнято рішення від 05.11.2021 №25128/6/99-00-06-03-02-06, яким податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Щодо правових підстав на проведення перевірки суд зазначає наступне.

Право на проведення перевірки, в тому числі фактичної перевірки, визначено положеннями пункту 75.1. статті 75 та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), при цьому така перевірка повинна проводитися в межах повноважень контролюючого органу виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.

Стосовно доводів відповідача про те, що в основу наказу про проведення фактичної перевірки покладено пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, відповідно до якого самостійною підставою для призначення фактичної перевірки є здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, тобто норма цього пункту дозволяє проведення факт перевірки, у тому числі, на виконання функцій контролюючого органу, визначених у зазначеній сфері, суд зазначає таке.

Право на проведення перевірки, в тому числі фактичної перевірки, визначено положеннями пункту 75.1. статті 75 та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), при цьому така перевірка повинна проводитися в межах повноважень контролюючого органу виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.

В основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, за приписами якого фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

З аналізу підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України вбачається, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною підставою з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин, зокрема і у сфері виробництва та обігу пального.

Тобто, норма зазначеного вище підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

Відповідні функції контролю передбачені також і підпунктами 19-1.1.1, 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.54. пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, зокрема контролюючі органи виконують такі функції: проводять відповідно до законодавства перевірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; здійснюють інші функції, визначені законом.

Отже, контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 11.01.2023 №160/2357/21, від 08.12.2022 у справі №140/2889/21.

При цьому, слід зазначити, що окремою підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки, згідно положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є також наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Тобто, саме за вказаною підставою контролюючий орган, окрім посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, у наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.

З наказу від 11.05.2021 №817-н вбачається, що контролюючий орган фактично призначив перевірку з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, що відповідає підставі визначеній у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

З урахуванням зазначеного, відповідач не мав зазначати у наказі інформацію, яка ним отримана щодо будь-яких порушень з боку позивача.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в наведених позивачем постановах Верховного Суду від 17.12.2020 (справа №520/12028/18, від 21.02.2020 (справа №826/17123/18) (та інші) касаційною інстанцією уточнено і розширено підхід щодо застосування підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України як підстави для призначення фактичної перевірки. При здійсненні такого призначення контролюючий орган повинен зазначити одну із підстав, визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, й у разі, якщо такою підставою є наявність та/або отримання інформації про порушення платником податків вимог законодавства, конкретизувати останню.

Таким чином, у наведених позивачем постановах висновки Верховного Суду зроблені з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій у кожній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення, що свідчить про неподібність правовідносин. У спірних правовідносинах контролюючий орган фактично призначив перевірку з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Щодо виявленого порушення п.1, 8 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в частині здійснення оптової торгівлі пальним у період з 12.07.2019 по 24.07.2019 з місця оптової торгівлі Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний 1 без наявної у ПрАТ «АКХЗ» ліцензії суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (далі - Закон №481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР серед іншого надано визначення наступним поняттям:

- ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

- роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" від 23 листопада 2018 року № 2628-VІІІ (далі - Закон № 2628-VІІІ) внесені зміни до Закону № 481/95-ВР, зокрема частину двадцяту статті 15 викладено у такій редакції: "Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю".

Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 2628-VІІІ останній набирає чинності з 1 січня 2019 року, крім, зокрема, підпункту 6 (щодо змін до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"), підпункту 17 (щодо змін до Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності") пункту 2 розділу II цього Закону, що набирають чинності з 1 липня 2019 року.

Одночасно Законом № 2628-VІІІ доповнено частину другу статті 17 Закону № 481/95-ВР, за якою до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

За змістом статті 15 Закону № 481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів.

У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулює (встановлює, визначає) Закон України від 2 березня 2015 року № 222-VIII "Про ліцензування видів господарської діяльності" (далі - Закон № 222-VIII).

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 Закону № 222-VIII (у редакції з 1 липня 2019 року) ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, виробництво і торгівля пальним, які ліцензуються відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Частиною першою статті 8 Закону № 222-VIII (у редакції на 1 липня 2019 року) передбачено, що у разі запровадження ліцензування нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття.

Згідно з абзацом четвертим пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 222-VIII у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.

Частиною другою статті 20 Закону № 222-VIII встановлено, що у разі відсутності ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, відповідальність за провадження такої господарської діяльності без ліцензії не застосовується.

Згідно з підпунктом 27 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227 Державна податкова служба України відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 545 "Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" територіальні органи ДФС визначено органом ліцензування господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального. Вказана постанова набрала чинності 1 липня 2019 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, у постанові від 1 грудня 2020 року (справа №580/1550/20) Верховний Суд, проаналізувавши приписи пункту 4 частини першої статті 3, частини першої статті 8 Закону №222-VIII дійшов висновку, що законодавець при запровадженні ліцензування торгівлі пальним дотримався принципів, встановлених цим Законом, щодо надання достатнього строку для реалізації прийнятих змін, який склав вісім місяців з дня прийняття Закону № 2628-VІІІ.

Разом з тим, вищий орган виконавчої влади України з метою реалізації положень Закону №481/95-ВР у частині внесених змін Законом №2628-VІІІ, лише 19 червня 2019 року постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №545 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності 1 липня 2019 року, визначив органом ліцензування ДФС України та її територіальні органи.

Зволікання з боку держави в особі її органів виконавчої влади (КМУ, ДФС) щодо визначення органу ліцензування та відповідно зменшення суб`єкту господарювання строку для реалізації права на отримання ліцензії до набрання чинності норм Закону № 2628-VІІІ щодо ліцензування, призвело б до необхідності зупинення діяльності суб`єкта господарювання.

Враховуючи викладене, Верховний Суд у справі №580/1550/20 дійшов висновку, що зазначені дії органів виконавчої влади є прикладом порушення ними принципу «належного урядування», які призвели до перешкод в господарюванні для добросовісних платників податків. Затримка в отриманні ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним була зумовлена виключно відсутністю законодавчо визначеного порядку отримання таких ліцензій станом на день набрання чинності Законом №2628-VIII.

Аналізуючи наявність легітимної мети і пропорційність втручання держави у майнові права позивача за обставин, що склалися у цій справі, необхідно взяти до уваги те, що держава не створила правового регулювання і фактичних умов, за яких господарська діяльність позивача у спірний період могла б бути законною. Необхідний перехідний період був уведений в дію, проте ретроспективної дії таким положенням законодавець не надав. Отже, притягнення до відповідальності за таких умов не може бути визнане таким, що переслідує законну мету і є пропорційним.

Під час розгляду справи судом встановлено, що у період з 12.07.2019 по 24.07.2019 ліцензія на здійснення оптової торгівлі пальним з місця оптової торгівлі Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний 1 у позивача відсутня. Факт оптової торгівлі пальним у спірний період не є спірною обставиною у справі. Разом з цим, 25 червня 2019 року ПрАТ «АКХЗ» було подано до Державної фіскальної служби України заяву на одержання ліцензії на оптову торгівлю пальним, та документи, перелік яких зазначений у п.15 Закону №481. Вказана заява прийнята до роботи ДФС України 25.06.2019, про що свідчить штамп з реєстраційним вхідним номером №913768403. Ліцензія на оптову торгівлю паливом №00236 видана лише 25.07.2019.

Аналізуючи наведене, суд вважає, що позивачем було вжито усіх залежних від нього заходів з метою своєчасного отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, проте, внаслідок відсутності законодавчо визначеного порядку отримання таких ліцензій станом на день набрання чинності Законом №2628-VIII така ліцензія станом на 1 липня 2019 року отримана не була. Враховуючи викладене, підстави для покладення на позивача відповідальності за продовження ним здійснення господарської діяльності з оптової торгівлі пальним без наявності ліцензії у період з 12.07.2019 по 24.07.2019 відсутні.

Частиною другою статті 6 та частиною першою статті 7 КАС України передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (метою цього Закону є впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини) суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Ураховуючи зазначені положення Конституції та законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також правову природу спору у цій справі, Верховним Судом з метою забезпечення дії в Україні принципу верховенства права враховано судову практику Європейського суду з прав людини.

У пунктах 70-71 рішення по справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, "Тошкуца та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).

Суд зазначає, що такі правові висновки узгоджуються з чіткою та послідовною практикою Верховного Суду щодо подібних правовідносин, викладеною, зокрема, у постановах від 4 листопада 2020 року у справі № 160/10203/19, від 1 грудня 2020 року у справі № 580/1550/20, від 16 грудня 2020 року № 520/13020/19, від 22 грудня 2020 року у справі № 400/4113/19, від 28 січня 2021 року у справі № 120/4046/19-а, від 09 березня 2021 року у справі № 520/13143/19.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 25.06.2021 №000/7039/0901 про застосування штрафних санкцій у розмірі 500 000,00 гривень прийнято відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого, а отже є не правомірним і підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд враховує наступне.

Приватне акціонерне товариство Авдіївський коксохімічний завод звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлення-рішень від 25.06.2021 №000/7038/0901, №000/7039/0901, якими застосовані штрафні санкції у розмірі 500000 грн. та 500000 грн. відповідно. На підтвердження сплати судового збору у розмірі 22700 грн. надано платіжне доручення від 24.11.2021 №. Ухвалою суду роз`єднано позовні вимоги на два провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги роз`єднані (провадження №200/16433/21 та №200/1119/23), при цьому, у справі №200/16433/21 податкове повідомлення-рішення скасовано у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 50% судового збору, сплаченого під час подання позовної заяви, що мала вимоги про скасування двох податкових повідомлення-рішень, на користь позивача у розмірі 11350 грн.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Адвіївський коксохімічий завод» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.06.2021 №000/7039/0901 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 25.06.2021 №000/7039/0901.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь Приватного акціонерного товариства «Адвіївський коксохімічий завод» судовий збір у розмірі 11350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош