Справа № 166/1072/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 рокуСправа № 166/1072/22 пров. № А/857/949/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О, Кушнерика М.П.,

при секретарі судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 26 грудня 2022 року (суддя Лях В.І., смт Ратне, повний текст складено 27 грудня 2022 року), -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека) в якому просив визнати протиправними та скасувати:

постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 16.11.2022 серія АА №№0001780, 00001779, 00001794, 0001791, 00001837 (далі Постанова №№1780, 1779, 1794, 1791, 1837 відповідно), від 17.11.2022 серія АА №00001854 (далі Постанова №1854).

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 26 грудня 2022 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що п`ять із шести оскаржуваних Постанов винесені одним і тим же органом в один і той же час. При цьому зі змісту Постанов слідує, що позивача в трьох випадках двічі притягували за одне і те ж правопорушення вчинене ним в один і той же день. З огляду на це вказує, що особа не може бути двічі притягнута до відповідальності за одне і те ж порушення. Зазначає, що сама по собі Постанова не є достатнім доказом для підтвердження вчиненого правопорушення. Також посилається на порушення відповідачем порядку подання відзиву на позов та додатків до нього.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем скоєно не одне, а шість правопорушень, передбачених частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), що були виявлені і зафіксовані в автоматичному режимі. Підстав для їх скасування чи зміни немає.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що Постановою №№1780, 1779 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 132-1 КУпАП, за якою останній підданий штрафу, у розмірі 8500 грн, 17000 грн відповідно, за те, що він, 22.09.2022, о 20 год 51 хв, 21 год 45 хв відповідно на 24 км + 100 м автодороги М-06 сполученням Київ Чоп, 62 км + 879 м автодороги М-07 в Київській області, порушив вимоги пункту 22.5 ПДР, перевищив встановлені законодавством габаритно-вагові норми під час перевезення вантажу ТЗ, чим допустив перевищення загальної маси транспортного засобу на 7.8 % (1.406 т), 13.1 % (2.361 т) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 т.

Постановою №№1794, 1791 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 132-1 КУпАП та піддано штрафу, у розмірі 8500 грн, 17000 грн відповідно за те, що він, 27.09.2022, о 19 год 22 хв, 20 год 31 хв на 24 км + 100 м автодороги М-06 сполученням Київ Чоп, 62 км + 879 м автодороги М-07 в Київській області, порушив вимоги пункту 22.5 ПДР, перевищив встановлені законодавством габаритно-вагові норми під час перевезення вантажу ТЗ, чим допустив перевищення загальної маси транспортного засобу на 6.6 % (1.19 т.), 12 % (2.165 т.) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 т.

Постановою №№1854, 1837 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 132-1 КУпАП, та піддано штрафу, у розмірі 17000 грн, 17000 грн відповідно за те, що він, 05.10.2022, о 18 год 20 хв, 19 год 14 хв, на 62 км + 879 м автодороги М-07 в Київській області, 24 км + 100 м автодороги М-06 сполученням Київ - Чоп порушив вимоги пункту 22.5 ПДР, перевищив встановлені законодавством габаритно-вагові норми під час перевезення вантажу ТЗ, чим допустив перевищення загальної маси транспортного засобу на 11.3 % (2.034 т), 10.2 % (1.852 т) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 т.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1 «Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 4 Положення №103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, вживає заходів щодо стягнення під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344-ІІІ).

Статтею 5 Закону № 2344-ІІІ серед основних завдань державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту визначено створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено «Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За правилами пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення вантажів.

«Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні» затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 (далі Правила № 363), якими на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.

Згідно з пунктом 12.1 Глави 12 Правил № 363 при транспортуванні вантажів необхідно дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у ПДР (пункт 8.21 Глави 8 Правил № 363).

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Тобто, обов`язок забезпечення належного розміщення та кріплення вантажу, яке б унеможливлювало його зміщення під час руху покладається на водія, який перевозить вантаж. Водночас зміщення вантажу і, як наслідок, перевищення встановлених вагових обмежень, є порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до пунктів 3, 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Пунктом 22.5 ПДР визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно із приписами пункту 16 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до частини 2 статті 132-1 КУпАП (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений «Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (надалі також «Порядок № 1174»).

Відповідно до пунктів 2, 16 цього Порядку посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Згідно із пунктом 8 Порядку №1174 вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються «Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 №163 (далі Постанова №163, Технічний регламент відповідно).

Відповідно до пункту 9 Постанови № 163 засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі система) взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи ( пункт 2 Порядку № 1174).

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (пункт 7 Порядку № 1174).

У відповідності до пункту 12 Порядку №1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Отже, технічний засіб фіксації вищевказаних адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідає вимогам вказаного Технічного регламенту, що підтверджується сертифікатом перевірки типу, сертифікатом відповідності, які наявні у матеріалах справи (а.с.124-128).

В розумінні статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оскаржуваних постанов, а також скрінів перегляду зафіксованої події, що долучені відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу в суді апеляційної інстанції видно, що всі вони містять зафіксовані в автоматичному порядку дані щодо перевищення ТЗ позивача габаритів автомобіля як загальної маси, так і маси відповідних осей.

При цьому, безпосередньо сам позивач-апелянт не заперечує, що саме у зазначений у Постановах період 22.09.2022, 27.09.2022, 05.10.2022 він рухався ТЗ на відповідних ділянках вказаних автодоріг і відповідно проходив вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь та загальну масу ТЗ на автоматичному приладі для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу ІТС «Автоматизована система зважування ТЗ в русі (WIM)/

Відтак, посилання скаржника на те, що відповідачем не надано доказів вчинення ним адміністративних порушень є безпідставними.

Щодо доводів апелянта про те, що згідно статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Разом з тим, факт притягнення позивача 22.09.2022, 27.09.2022, 05.10.2022 за перевищення нормативно правових параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР, не може в даному випадку вважатися одним і тим же правопорушенням, так як по-перше вказане порушення було вчинено на різних ділянках автодоріг та у різний час, по-друге при кожному окремому зважуванні перевищення загальної маси мало різні показники, що згідно частини другої статті 132-1 КУпАП передбачає іншу санкцію за відповідне перевищення. Крім того, кожна із оскаржуваних Постанов розглядалася різними посадовими особами відповідача.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог скаржника.

Інші наведені ж в апеляційній скарзі доводи не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 26 грудня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
М. П. Кушнерик