Справа № 420/25181/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/25181/21
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шляхтицького О.І.

суддів: Домусчі С.Д. , Семенюка Г.В.

секретар Цибульська Ю.М.,

за участю: представника позивача адвоката Сластнікової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року по справі № 420/25181/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій позивачка просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №25 від 03.11.2021 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , та зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на умовах і в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, які передували року звернення за призначенням пенсії та виплатити різницю пенсії з урахуванням проведених сум з дати, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви про призначення пенсії, з 02 вересня 2021 року;

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №25 від 03.11.2021 щодо не застосування при обчисленні та нарахуванні пенсії позивачу індексації наростаючим підсумком протиправною та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відновити з 08.08.2011 року індексацію пенсії ОСОБА_1 , наростаючим підсумком, вважаючи місяцем підвищення пенсії - січень 2011 року та провести донарахування та виплатити безпідставно утримані суми індексації з 08.08.2011 без зміни базового місяця для проведення індексації з урахуванням проведених виплат;

- визнати рішення відповідача, оформлене протоколом комісії про відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями №180 від 20.11.2015 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача суми переплати в розмірі 4 346 грн. 68коп. протиправним та його скасувати. Відновити порушене право позивача в спосіб стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №25 від 03.11.2021на користь пенсіонера ОСОБА_1 безпідставно утримані кошти в розмірі 4346грн.68коп.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 29 квітня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнив частково.

Визнав протиправним і скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 25 від 03.11.2021 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 ..

Зобов`язав Головне управління ПФУ в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на умовах і в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, які передували року звернення за призначенням пенсії, та виплатити їй різницю пенсії з урахуванням проведених сум.

Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нарахування та виплати індексації пенсії з 08.08.2011 ОСОБА_1 ..

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити з 08.08.2011 індексацію пенсії ОСОБА_1 ..

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, оформлене протоколом комісії про відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями №180 від 20.11.2015 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача суми переплати в розмірі 4346грн.68коп.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 безпідставно утримані кошти в розмірі 4 346 грн.68коп.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) грн.

08.12.2022 до суду першої інстанції надійшла заява представника ОСОБА_1 - Сластнікової Г.О. про ухвалення додаткового рішення, в якій представник просить суд ухвалити додаткове рішення по справі № 420/25181/21, яким визначити дату, зазначену в позовній заяві, з якої Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області має обов`язок призначити позивачу пенсію за віком на умовах і в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, які передували року звернення за призначенням пенсії та виплатити різницю пенсії з урахуванням проведених сум.

В обґрунтування заяви зазначено, що враховуючи зміст позовних вимог, викладений в наступній редакції: «Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 25 від 03.11.2021 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на умовах і в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, які передували року зверненню за призначенням пенсії та виплатити різницю пенсії з урахуванням проведених сум з дати, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви про призначення пенсії, з 02 вересня 2021 року», приймаючи до уваги, що судом була досліджена обставина з якої дати призначити позивачу пенсію за віком на умовах і в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», - сторона позивача вважає умови ухвалення додаткового рішення дотриманими. Питання щодо дати, з якої Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області має обов`язок зробити призначення та виплатити пенсію є суттєвим, адже, воно безпосередньо впливає на майновий розмір отриманих позивачем сатисфакцій за результатом судового розгляду по справі № 420/25181/21. У 18 абзаці розділу І позовної заяви частина роботи адвоката приділена саме питанню дати, з якої позивач має право на нове призначення: «Згідно із п. 1.8, 1.9 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів). Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.»

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 19.12.2022 відмовив у прийнятті додаткового рішення у справі № 420/25181/21 за заявою ОСОБА_1 в особі представника Сластнікової Г.О. від 08.12.2022 вх.№37618/22.

Ухвала суду першої інстанції від 19.12.2022 вмотивована тим, що позов ОСОБА_1 задоволено частково, резолютивна частина рішення містить вказівку на те, що пенсія має бути призначена за 3 календарні роки, які передували року звернення за призначенням пенсії.

Щодо дати, з якої відповідач повинен призначити пенсію, то це питання регулюється законодавством, на що представник позивача сама звертає увагу у заяві з посиланням на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Суд першої інстанції рішенням від 29.04.2022 позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Оскільки в решті вимог суд відмовив, додаткове рішення із визначенням дати, з якої слід призначити пенсію за віком, призведе до зміни резолютивної частини рішення, що є неприпустимим, оскільки рішення набрало законної сили та позивачкою не оскаржувалося, судом апеляційної інстанції не було змінено.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач, встановивши, що їй неправильно призначено пенсію при виконанні рішення суду (з дати, яка не є вірною та не відповідає законодавству), може вирішити такий спір в окремому позовному провадженні.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу повністю та ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість задоволення заяви про винесення додаткового рішення, з підстав, не передбачених приписами КАС України, а саме через те, що «Оскільки в решті вимог судом відмовлено, додаткове рішення із визначенням дати, з якої слід призначити пенсію за віком, призведе до зміни резолютивної частини рішення, що є неприпустимим, оскільки рішення набрало законної сили та позивачкою не оскаржувалося, судом апеляційної інстанції не було змінено»

- рішення суду першої інстанції від 29.04.2022 не вмотивовано в частині того, з якого саме часу слід проводити перерахунок пенсії позивачки;

- суд першої інстанції не правильно застосував норми права, зазначивши, що спірне питання може бути вирішене в окремому позовному провадженні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, суд апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно із положеннями частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення у випадках, якщо, зокрема, щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Слід зазначити, що процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням обов`язку, зокрема, про необхідність надання судом відповідей на всі заявлені позивачем вимоги.

За змістом частини першої статті 252 КАС України підставою для винесення додаткового рішення може бути не ухвалення судом рішення щодо однієї з позовних вимог, якщо щодо решти вимог, заявлених у позові, рішення ухвалено. Додаткове рішення необхідне також у тих випадках, коли відповідь суду не відповідає обсягу поставленого питання або ж спосіб судового захисту викладений неповно.

Отже, додатковим судовим рішенням вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази.

Разом з тим додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Водночас додаткове рішення може бути ухвалене на підставі лише тих доказів, які досліджувалися під час судового розгляду справи і лише за тими обставинами, які були предметом встановлення та оцінки судом.

З матеріалів справи вбачається, що окрім інших вимог позивач заявив позовну вимогу про визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 25 від 03.11.2021 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на умовах і в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, які передували року зверненню за призначенням пенсії та виплатити різницю пенсії з урахуванням проведених сум з дати, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви про призначення пенсії, з 02 вересня 2021 року.

Із рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 випливає, що суд задовольнив позов у частині визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 25 від 03.11.2021 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на умовах і в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, які передували року зверненню за призначенням пенсії та виплатити різницю пенсії з урахуванням проведених сум з дати, тоді як у задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Водночас, колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції від 29.04.2022 у спірній частині позовних вимог (а.с.7-8,т.2) вмотивовано наступним:

« При вирішенні питання про призначення позивачці у 2021 році пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування підлягає застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком згідно частини другої статті 40 цього Закону.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18.12.2018 року у справі № 520/12961/16-а.

Тому суд вважає, що відповідач допустив протиправні дії, а належним способом захисту порушених прав є зобов`язання Головного управління ПФУ в Одеській області призначити позивачці пенсію за віком на умовах і в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, які передували року звернення за призначенням пенсії та виплатити різницю пенсії з урахуванням проведених сум (а саме за 2018-2020 роки).

При цьому, суд звертає увагу, що згідно матеріалів пенсійної справи заява про призначення пенсії згідно закону №1058 подана 02.11.2021 року (т.1 а.с.267).»

Тобто, суд першої інстанції акцентував увагу з якої дати має призначатись пенсія і у резолютивній частині рішення зобов`язав відповідача призначити позивачці пенсію за віком на умовах і в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно суд не повинен дублювати умови і в порядок призначення пенсії позивачці у резолютивній частині рішення.

Разом з тим, з аналізу рішення суду першої інстанції випливає, що заява про призначення пенсії згідно Закону №1058 подана 02.11.2021, натомість , як вбачається із позовної заяви позивачка просила призначити пенсію з 02.09.2021, отже в цій частині позовних вимог суд відмовив.

Принагідно слід зауважити, що позивачка не оскаржувала рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку

Натомість, правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції скористався відповідач, а у відзиві на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області представник позивачки адвокат Сластнікова Г.С. зауважень з приводу дати, з якої має бути перерахована пенсія не зазначила.

До того ж під час апеляційного розгляду справи на запитання колегії суддів чому адвокат не зазначила про спірне питання щодо дати призначення пенсії у відзиві на апеляційну скаргу остання не змогла надати відповідь та зазначила що не пам`ятає чи надавала вона відзив на апеляційну скаргу.

Отже, суд першої інстанції мотивував обраний ним спосіб захисту порушеного права позивачки, тобто жодна із заявлених вимог не залишилася поза увагою суду, а питання щодо дати з якої повинна призначатись пенсія в контексті заявлених позовних вимог не можна оцінювати як окрему позовну вимогу.

Відтак, відмовляючи в ухваленні додаткового рішення у цій справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у постанові від 29 квітня 2022 року ухвалено рішення щодо всіх заявлених позовних вимог, з приводу яких досліджувалися докази у справі, вирішено питання про право і визначено спосіб виконання судового рішення - резолютивна частина рішення містить вказівку на те, що пенсія має бути призначена на умовах і в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за 3 календарні роки, які передували року звернення за призначенням пенсії.

Водночас, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки в решті вимог суд першої інстанції відмовив, додаткове рішення із визначенням дати, з якої слід призначити пенсію за віком, призведе до зміни резолютивної частини рішення, що є неприпустимим, оскільки рішення набрало законної сили та позивачкою не оскаржувалося, судом апеляційної інстанції не було змінено.

Перелік підстав для ухвалення додаткового судового рішення, визначений статтею 252 КАС України, є вичерпним і доводи апелянта не свідчать про існування жодної з них для можливості ухвалення судом додаткового судового рішення.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що незгода позивачки із способом виконанням рішення суду першої інстанції(як про це зазначено у заяві про ухвалення додаткового рішення а.с.86,т.2) не є підставою для винесення додаткового рішення.

Водночас, не погоджуючись із способом виконання рішення суду першої інстанції позивачка не позбавлена права звернутись до суду в порядку статті 378 КАС України.

У разі, якщо позивачка вважає протиправними рішення, дії чи бездіяльність, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду , вона може звернутись до суду першої інстанції в порядку статті 383 КАС України.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що доводи наведені у апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року по справі № 420/25181/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення 30 березня 2023 року.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.