Справа № 120/9829/22
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 березня 2023 р. Справа № 120/9829/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фермерського господарства "Боднюк" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови

в с т а н о в и в :

28.11.2022 року ФГ "Боднюк" звернулось в суд з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 18.07.2022 року на автомобільній дорозі М-05 452 км +811 м посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області проведено перевірку транспортного засобу марки MAN TGX18 440, номерний знак НОМЕР_1 та причіпу марки GRAS GS, номерний знак НОМЕР_2 , за наслідками якої складено акт №329946 від 18.07.2022 року, в якому зафіксовано порушення наказу МТУ №385 від 24.06.2010 року, статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт".

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, 23.08.2022 року постановою Відділу державного контролю (нагляду) у Вінницькій області №337329 на нього накладено адміністративно - господарський штраф у сумі 17000 грн., за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

На переконання позивача, постанова винесена з порушенням вимог закону та підлягає скасуванню, оскільки у головного спеціаліста відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті Цимбалюка К.А. не було направлення на проведення рейдової перевірки, а також щотижневого графіку на підставі якого має бути виписане таке направлення, у зв`язку із чим, він звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 06.12.2022 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 19.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін в порядку, встановленому ст. 262 КАС України.

Цією ж ухвалою витребувано у відповідача належним чином завірені матеріали, які стали підставою для винесення постанови від 23.08.2022 року №337329.

29.12.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема вказав, що під час здійснення державного контролю транспортного засобу, документи, що передбачені ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у водія були відсутні, а тому посадовими особами Укртрансбезпеки обґрунтовано складено акт №329946 від 18.07.2022 року та, як наслідок, притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

Зазначив, що позивачем як під час проведення перевірки, так і під час подання позовної заяви, не надано протокол про перевірку та адаптацію тахографу, що свідчить про його відсутність та знаходить своє підтвердження в акті №329946 від 18.07.2022 року.

Крім цього вказав, що товарно-транспортна накладна №18-1 від липня 2022 року не містить обов`язкових реквізитів, а саме - не зазначено повне найменування автомобільного перевізника, код ЄДРПОУ, РНОКПП, номер посвідчення водія та дату товарно-транспортної накладної, чим порушено вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 18.07.2022 року на автомобільній дорозі М-05 452 км +811 м посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області проведено перевірку транспортного засобу марки MAN TGX18 440, номерний знак НОМЕР_1 та причіпу марки GRAS GS, номерний знак НОМЕР_2 , за наслідками якої складено акт №329946 від 18.07.2022 року, в якому зафіксовано порушення наказу МТУ №385 від 24.06.2010 року, статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт".

23.08.2022 року Відділом державного контролю (нагляду) у Вінницькій області винесено постанову №337329, якою на позивача накладено адміністративно - господарський штраф у сумі 17000 грн., за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

На переконання позивача, постанова винесена з порушенням вимог закону та підлягає скасуванню, оскільки у головного спеціаліста відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті Цимбалюка К.А. не було направлення на проведення рейдової перевірки, а також щотижневого графіку на підставі якого має бути виписане таке направлення, у зв`язку із чим, він звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно п. 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року №2344-ІІІ (далі Закон №2344-ІІІ).

Згідно з ст. 5 Закону №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Статтею 48 Закону №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Верховним Судом у постановах від 17.07.2018 року у справі №802/1836/17-а зазначено, що приписи Закону зобов`язують автомобільних перевізників, водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують перевезення.

Отже, відсутність у водія на момент проведення перевірки передбачених документів становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф.

Судом встановлено, що 18.07.2022 року на автомобільній дорозі М-05 452 км +811 м посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області проведено перевірку транспортного засобу марки MAN TGX18 440, номерний знак НОМЕР_1 та причіпу марки GRAS GS, номерний знак НОМЕР_2 , за наслідками якої складено акт №329946 від 18.07.2022 року, в якому зафіксовано порушення наказу МТУ №385 від 24.06.2010 року, статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Зі змісту акту №329946 від 18.07.2022 року вбачаться, що під час надання послуг з перевезення вантажу перевізник не забезпечив водія оформленим протоколом перевірки та адаптації тахографа. Крім цього, товарно-транспортна накладна №18-1 від липня 2022 року не містить обов`язкових реквізитів, а саме - не зазначено повне найменування автомобільного перевізника, код ЄДРПОУ, РНОКПП, номер посвідчення водія та дату товарно-транспортної накладної.

Суд звертає увагу, що водій транспортного засобу повинен мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, заповнені тахокарти або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

При цьому, як встановлено судом і не спростовано позивачем, факт наявності вказаних порушень підтверджується підписом водія в акті перевірки №329946 від 18.07.2022 року. Позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б спростовували правомірність прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.

Щодо посилань позивача про відсутність повноважень на проведення рейдової перевірки у головного спеціаліста відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті Цимбалюка К.А. суд зазначає наступне.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком №1567 від 08.11.2006 року.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

Пунктами 12, 13 вказаного Порядку визначено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка. Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Відповідно до пункту 16 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Судом встановлено, що на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області у період з 18.07.2022 року по 24.07.2022 року, видано направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №020/в від 18.07.2022 року для проведення рейдової перевірки транспортних засобів, крім інших, головному спеціалісту відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті Цимбалюку К.А.

Із вказаного направлення №020/в від 18.07.2022 року та графіка №020/в/2022 від 18.07.2022 року вбачається, що рейдова перевірка здійснювалась з 18.07.2022 року по 24.07.2022 року в Одеській області, зокрема на автомобільній дорозі М-05 452 км +811 м .

Як вбачається із посадової інструкції, яка міститься в матеріалах справи, до посадових обов`язків ОСОБА_1 , крім іншого, належить здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському, електричному, залізничному транспорті та звітує перед керівництвом відділу.

На переконання суду, той факт, що рейдова перевірка проводилась особою, яка за своїм правовим статусом відноситься до "посадових осіб Укртрансбезпеки", на підставі графіка та направлення, відповідач діяв в межах наданих повноважень, відповідно до вимог Закону №2344-ІІІ, Порядку №1567 та Положення №103.

Щодо посилань позивача про те, що розгляд справи проведений в порушення статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так, на виконання вимог абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті.

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Як зазначено у п. 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" прийнято рішення про утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом поділу відповідні міжрегіональні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком. Додатком до цього розпорядження передбачено, що Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області утворюється шляхом поділу Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Вищевказане свідчить про те, що Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області є територіальним органом Державної служби з безпеки на транспорті.

Статею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктами 25-27 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстрованим місцезнаходженням ФГ "Боднюк" є вул. Польова, 7, с. Гранів, Гайсинський район, Вінницька область.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №337329 від 23.08.2022 року, остання прийнята начальником Відділу державного контролю (нагляду) у Вінницькій області.

Оскільки, справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт розглянута відповідно до приписів порядку №1567, а саме за місцезнаходженням автомобільного перевізника, відсутні підстави вважати про порушення відповідачем порядку розгляду справи.

Щодо наявності описок у акті проведення перевірки №329946 щодо дати проведення перевірки та дати направлення на рейдову перевірки (18 липня/18 листопада), а також належного найменування органу - Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 22.05.2020 року у справі №825/2328/16 зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури складання акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18.

Суд зазначає, що порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт виявлено та зафіксовано в акті перевірки №329946 від 18.07.2022 року, з яким позивач ознайомився та проставив особистий підпис. Жодних заперечень щодо вказаних у акті обставинах матеріали справи не містять.

Отже, виходячи з проаналізованих норм права та встановлених обставин справи, суд вважає, що постанова №337329 від 23.08.2022 року є правомірною, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування до нього адміністративно - господарського штрафу згідно абзацу 3 частини 1 статті 60 цього ж Закону.

Положеннями частини 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає, що дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами відповідали критеріям, які наведені у частині 2 статті 2 КАС України, а відтак, приходить до висновку про необгрунтованність позовних вимог позивача.

При цьому, згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович