Справа № 420/10203/22
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 березня 2023 р. м. ОдесаСправа № 420/10203/22

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про роз`яснення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2023 року по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Одеським окружним адміністративним судом розглядалась справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області з нарахування ОСОБА_1 пенсії з втрати годувальника без врахування складових грошового забезпечення, які зазначені в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО75995 від 01.11.2021р.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести з 01.06.2022р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з врахуванням складових грошового забезпечення, які зазначені в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО75995 від 01.11.2021р., з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2022 року скасовано в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та зобов`язання провести розрахунок та виплату допомоги в разі втрати годувальника та допомоги на поховання з розрахунку пенсії ОСОБА_2 , що була проведена до перерахунку пенсії за рішенням суду від 17 березня 2022 року у справі №420/25325/21.

Прийнято в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 допомоги в разі втрати годувальника та допомоги на поховання з розрахунку пенсії ОСОБА_2 без врахуванням складових грошового забезпечення, які зазначені в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО75995 від 01.11.2021р.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 допомоги в разі втрати годувальника та допомоги на поховання з розрахунку пенсії ОСОБА_2 з врахуванням складових грошового забезпечення, які зазначені в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО75995 від 01.11.2021р., та провести відповідну виплату з урахуванням вже виплачених сум.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2022 року залишено без змін.

08.03.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшла заява про роз`яснення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023 року, а саме заявник просить суд роз`яснити, згідно вимог якого нормативного акта чинного законодавства відповідача зобов`язано здійснити перерахунок ОСОБА_1 «допомоги в разі втрати годувальника», адже в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» такого виду допомоги не передбачено.

Крім того, пенсійний орган просив суд зупинити виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023 року до винесення судового рішення за результатами розгляду вказаної заяви Головного управління.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, дослідивши обґрунтування заяви про роз`яснення судового рішення, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 254 КАС України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Колегія суддів зазначає, що роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.

Імперативними приписами ч. 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновками Верхового Суду, які зроблені під час розгляду заяви про роз`яснення судового рішення у справі № 823/361/18, виходячи із системного тлумачення положень ст. 254 КАС України, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі, роз`яснено може бути рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність його неналежного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення. При цьому, роз`яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню.

Таким чином, подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання, а в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення.

При цьому, колегія суддів враховує, що роз`яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню та яким спір вирішено по суті позовних вимог, і здійснити таке роз`яснення вправі суд, який це рішення ухвалив.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №810/2063/17.

Крім того, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

Як вже зазначалося, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Роз`яснюючи рішення, суд не вносить зміни в існуюче рішення.

Водночас, вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а з її змісту слідує, що такі критерії має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів наголошує, що до суду надійшла заява про роз`яснення судового рішення, при цьому в заяві відсутні посилення на труднощі, неясність та непорозуміння та не зазначено в чому полягає незрозумілість рішення.

Посилання заявника на невизначеність нормативно-правового акта, відповідно до якого відповідача зобов`язано виплатити позивачу допомогу в разі втрати годувальника, не є підставою для роз`яснення рішення суду в порядку ст. 254 КАС України.

Крім того, колегія суддів зауважує, що у разі, якщо заявник вважає, що судом апеляційної інстанції під час ухвалення постанови від 17.01.2023 року неправильно застосовано або не застосовано норми матеріального права, які підлягають застосуванню у спірних правовідносин, апелянт не позбавлений права оскаржити таке судове рішення у суді касаційної інстанції відповідно до ст. 328 КАС України. Отже, вказане не свідчить про незрозумілість судового рішення, а відтак порушене заявником питання виходить за межі процесуального питання, яке може бути вирішено в порядку статті 254 КАС України.

За таких обставин, заявник не навів обґрунтованих підстав для необхідності роз`яснення рішення суду в порядку ст. 254 КАС України. В свою чергу, як мотивувальна, так і резолютивна частини постанови суду апеляційної інстанції є чіткими та повністю зрозумілими, що унеможливлює неоднакове тлумачення висновків суду та не може стати причиною ускладнення чи неможливості виконання судового рішення.

Щодо клопотання про зупинення виконання постанови апеляційного суду, то колегія суддів вважає його безпідставним, оскільки воно не містить будь-якого обґрунтування з посиланням на норми права.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 300 КАС України, якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до статті 375 КАС України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Колегія суддів ураховує висновки Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), викладені, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58), відповідно до яких принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Водночас, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (пункт 29).

Надаючи оцінку доводам заявника, колегія суддів також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Враховуючи викладене вище, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про роз`яснення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2023 року та, у зв`язку з цим, про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 254, 310, 321, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
У задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про роз`яснення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2023 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України

Повний текст постанови складено та підписано 28 березня 2023 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова