Справа № 320/8616/22
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року Київ № 320/8616/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 89% до 70% сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі довідки, виданої Міністерством внутрішніх справ України від 22.06.2021 № 22/6-2774;

- зобов`язати відповідача здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачу виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

На обґрунтування позову позивач зазначив, що має право на перерахунок та виплату пенсії у розмірі 89 процентів відповідних сум грошового забезпечення, проте відповідач безпідставно обмежив його в реалізації вказаного права.

Відповідно до ухвали від 26.09.2022 судом відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за результатом вивчення змісту якого судом установлено, що відповідач позов не визнав, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Зазначив також, що під час призначення та перерахунку пенсії керувався виключно чинними нормативно-правовими актами.

Із посиланням на норми Закону України від 27.03.2014 № 1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» відповідач зазначив, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та наділений адміністративною процесуальною дієздатністю, що підтверджено паспортом НОМЕР_1 .

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років.

ОСОБА_1 , згідно з наказом Головного управління МВС України в Київській області від 26.10.2010 за № 81 о/с, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнений зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних Сил за пунктом 64 «б» (через хворобу) з посади заступника начальника відділу.

Вислуга років станом на день звільнення складає: у календарному обчисленні 23 (двадцять три) роки 2 (два) місяці 21 (двадцять один) день, у пільговому - 33 (тридцять три) роки 7 (сім) місяців 10 (десять) днів.

Із часу звільнення перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка враховуючи вислугу років при виході на пенсію - 33 роки, складала у розмірі 89 % грошового забезпечення, із моменту призначення пенсії.

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 № 103, ГУ ПФУ у Київській області здійснив перерахунок пенсії позивача, під час якого основний розмір пенсії було зменшено з 89% до 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Не погоджуючись із такими діями відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії з 89% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, позивач оскаржив їх до суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 у справі № 320/4328/19, за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Київській області, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії в розмірі 89% грошового забезпечення та зобов`язано здійснити з 01.01.2016 перерахунок та виплату його пенсії, у розмірі 89% грошового забезпечення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.05.2022 у справі № 320/14871/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Міністерства внутрішніх справ України № 22/6-2774 від 22.06.2021 відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», починаючи з 01.12.2019, із урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.05.2022 у справі № 320/14871/21 відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 на підставі довідки Міністерства внутрішніх справ України № 22/6-2774 від 22.06.2021.

Однак при проведення такого перерахунку відповідачем повторно зменшено основний розмір моєї пенсії з 89% до 70% відповідних сум грошового забезпечення.

У зв`язку зі зменшенням відповідачем основного розміру моєї пенсії з 89% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою від 11.08.2022 про перерахунок пенсії, в якій просив провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки від 22.06.2021 № 22/6-2774, виданої Міністерством внутрішніх справ України, виходячи із загального розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії та виходячи з основного розміру 89% грошового забезпечення, а також виплатити недоотриману різницю.

Однак відповідач листом від 05.09.2022 за № 1000-0203-8/84938 повідомив, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.05.2022 по справі № 320/14871/21, із 01.12.2019 проведено перерахунок пенсії з урахуванням 70% сум грошового забезпечення відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки у вказаному рішенні суду відсутні зобов`язання до Головного управління щодо обчислення пенсії у розмірі 89% грошового забезпечення, чим на думку позивача було фактично необґрунтовано відмовлено у перерахунку пенсії.

Не погодившись із діями відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії з 89% до 70% сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі довідки, виданої Міністерством внутрішніх справ України від 22.06.2021 № 22/6-2774, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон № 2262-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ (у редакції чинній з моменту прийняття Закону), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт а статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт б статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2 - 80 процентів.

Законом України від 04.07.2002 № 51-IV «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» (далі - Закон № 51-IV) внесено зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до яких, передбачено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI) внесено зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Однак пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон № 1166-VII) внесено зміни у частину другу статті 13 Закону № 2262-XII, згідно з якими цифри 80 замінено цифрами 70.

Статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, у редакції, чинній з 01.01.2017, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.

Згідно із цією статтею перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку з введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом № 3668-VІ та Законом № 1166-VII зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону № 3668-VІ та Закону № 1166-VII не зазнала.

У зв`язку з викладеним суд доходить висновку, що відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 08.07.2015 у справі № 732/48/15, Верховним Судом у постановах від 31.01.2018 у справі № 523/4930/15-а, від 27.02.2018 у справі № 642/3284/17 та від 19.06.2018 у справі № 583/2264/17. Також, ця справа відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду від 04.02.2019 у справі № 240/5401/18 за результатами розгляду зразкової справи.

Суд уважає за необхідне зазначити, що приписами частини першої статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом закон зворотної сили не має, а тому норми частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ поширюється на відносини, які виникли після набуття ними чинності.

Таким чином зменшення розміру пенсії позивача до 70% відповідних сум грошового забезпечення на підставі статті 13 Закону № 2262-ХІІ є протиправним.

Суд звертає увагу, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 у справі № 320/4328/19, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії в розмірі 89% грошового забезпечення та зобов`язано здійснити з 01.01.2016 перерахунок та виплату його пенсії, у розмірі 89% грошового забезпечення.

Разом із тим, не зважаючи на наявність судового рішення, яке набрало законної сили, відповідач зменшив розмір пенсії позивача з тих самих підстав, які вже були предметом судової оцінки, чим допустив грубе порушення його прав.

Зазначене свідчить про наявність порушеного права позивача щодо встановлення з 01.12.2019 при перерахунку розміру його раніше призначеної пенсії обмеження її розміру у межах 70%.

За таких обставин, зменшуючи основний розмір пенсії позивача з 89% до 70% сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі довідки, виданої Міністерством внутрішніх справ України від 22.06.2021 № 22/6-2774 відповідач діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства.

При цьому суд зазначає, що у позовній заяві позивач просив суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 89% до 70% сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі довідки, виданої Міністерством внутрішніх справ України від 22.06.2021 № 22/6-2774, із приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача суд уважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області викладене у листі від 05.09.2022 № 1000-0203-8/84938 щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки, виданої Міністерством внутрішніх справ України від 22.06.2021 № 22/6-2774, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, суд уважає за необхідне зазначити, що за наявності рішення суб`єкта владних повноважень, яке визнане судом протиправним, оскаржувані дії поглинаються скасуванням прийнятого рішення, оскільки суб`єктом владних повноважень проявлено активну поведінку прийнято рішення про відмову позивачу у перерахунку пенсії.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати та виплачувати з 01.12.2019 пенсію позивачу на підставі довідки, виданої Міністерством внутрішніх справ України від 22.06.2021 № 22/6-2774, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає таке.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11.05.1980 на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням тієї обставини, що рішення (дії, бездіяльність) відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко регламентований законодавством, у цьому випадку задоволення позову шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Отже є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки, виданої Міністерством внутрішніх справ України від 22.06.2021 № 22/6-2774, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89% відповідних сум грошового забезпечення, з врахуванням раніше проведених виплат.

Згідно з вимогами частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності його рішення (дій).

Натомість, позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог у зазначеній частині, а наведені нею доводи не були спростовані відповідачем.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду жодних належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення (дії, бездіяльності).

У підсумку, з урахування зазначеного у сукупності, суд доходить висновку про протиправність рішення відповідача, а відтак уважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд виходив із такого.

У силу вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 992, 40 грн. згідно з квитанцією № 63003354 від 13.09.2022.

Суд, керуючись частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги результат вирішення спору щодо задоволення позовних вимог, присуджує позивачеві 992, 40 грн. понесених витрат з оплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області викладене у листі від 05.09.2022 № 1000-0203-8/84938 щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки, виданої Міністерством внутрішніх справ України від 22.06.2021 № 22/6-2774, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки, виданої Міністерством внутрішніх справ України від 22.06.2021 № 22/6-2774, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89% відповідних сум грошового забезпечення, з врахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992, 40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (; місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.