Справа № 500/530/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/530/23

27 березня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті їй пенсії державного службовця у відповідності до інформації, зазначеної у довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській області №01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023 та №02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023,

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 03.01.2023 пенсію державного службовця у відповідності до інформації, зазначеної у довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській області №01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023 та №02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 08.09.2017 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області їй призначено пенсію державного службовця у відповідності до положень Закону України «Про державну службу». Оскільки Позивачка продовжувала працювати на посаді державного службовця, то їй нараховувалася та виплачувалася лише пенсія за віком в розмірі, який визначений згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не Закону України «Про державну службу».

21 грудня 2022 року позивач була звільнена з посади з припиненням державної служби у зв`язку з ліквідацією Управління Держпраці у Тернопільській області, згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», на підставі Наказу про звільнення №244-к від 16.12.2022, виданого Управлінням Держпраці у Тернопільській області.

Враховуючи те, що в період з вересня 2017 року по 21 грудня 2022 року позивачу була призначена пенсія згідно із Законом України «Про державну службу», яку вона не отримувала, Позивач 03 січня 2023 року подала до Відповідача Заяву про призначення/перерахунок пенсії із вимогою здійснити перерахунок належної їй пенсії державного службовця у відповідності до вимог вищезазначеної постанови КМУ №469 від 05.06.2019 з урахуванням заробітної плати державного службовця станом на момент звільнення Позивача, тобто станом на 21.12.2022.

Однак, незважаючи на додані до заяви від 03.01.2023 довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця нарахування Позивачці пенсії проводилося виходячи із заробітної плати Позивачки як державного службовця станом на вересень 2017 року, а не станом на моменти звільнення з державної служби - 21 грудня 2022 року.

З метою здійснення перерахунку до належного розміру пенсії державного службовця Позивачка повторно звернулася до Відповідача із Заявою від 20.01.2023, у якій просила провести перерахунок та виплату належної Позивачу пенсії у відповідності до постанови КМУ №469 від 05.06.2019 з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській області №01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023 та№02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023.

У відповідь на вищезгадану заяву Відповідач надав Лист №352-247/Н-02/8-1900/23 від 01.02.2023, у якому зазначав, що провести перерахунок пенсії із врахуванням довідок про складові заробітної плати немає підстав, а пенсійну виплату обчислено в розмірі 60% від заробітку, який був на дату призначення пенсії 08.09.2017, відповідно розмір пенсійної виплати складає 6565,90 грн.

Однак, вищезазначені довідки про складові заробітної плати Відповідачем прийняті не були, та відповідно у перерахунку пенсії Позивача було відмовлено, що вважається порушенням норм чинного законодавства України, а також прав та інтересів Позивача.

З наведених підстав звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 27.02.2023 прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

09.03.2023, у межах строку, встановленого судом, надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач проти позовних вимог заперечує, вказуючи, що постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №469 «Про внесення зміни до порядку призначення пенсій деяким категорія осіб» (далі Постанова №469), внесено зміни до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб, доповнивши його пунктом 3-1 такого змісту: «Державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII Про державну службу займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII Про державну службу, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби».

Відповідач зазначає, що Постанова №469 набрала чинності з 01.01.2020, і поширюється також на осіб, які на день набрання чинності Законом №889-VIII займали посади державної служби, але звільнилися до набрання чинності цією постановою.

Вважає, що з урахуванням змін, чинних з 01.01.2020 право на обчислення пенсії на умовах Порядку №662 мають особи: які на 01.05.2016 займали посади державної служби; яким призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» у період з 01.10.2011 до 01.05.2016; які в період роботи на спецпосадах не отримували пенсію згідно Закону №3723-ХІІ до набрання чинності Законом №889-VIII, тобто до 01.05.2016; які звільнилися з посади державної служби, в тому числі до 01.01.2020. Зазначені умови повинні бути дотримані одночасно.

Оскільки позивачу відповідно до Закону №889-VIII пенсія була призначена 08.09.2017, тобто після 01.05.2016, розрахунок її пенсійної виплати проведено з врахуванням Порядку №622, тому провести перерахунок пенсії із врахуванням довідок №01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023 та №02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023 про складові заробітної плати, виданої Управлінням Держпраці у Тернопільській області, не вбачається. З 01.05.2016 відсутні підстави для перерахунку пенсій державним службовцям у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Відповідач просив у позові відмовити повністю.

10.03.2023 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 02.02.1994 по 21.12.2022 працювала державним службовцем, що підтверджують записи в Трудовій книжці серія НОМЕР_1 від 01.02.1979 та довідка ПФУ форма ОК-7 від 15.02.2023.

З 08 вересня 2017 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області Позиваці призначено пенсію державного службовця у відповідності до положень Закону України «Про державну службу». Оскільки Позивачка продовжувала працювати на посаді державного службовця, то їй нараховувалася та виплачувалася лише пенсія за віком в розмірі, який визначений згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не Закону України «Про державну службу».

21 грудня 2022 року Позивачка була звільнена з посади з припиненням державної служби у зв`язку з ліквідацією Управління Держпраці у Тернопільській області, згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», на підставі Наказу про звільнення №244-к від 16.12.2022, виданого Управлінням Держпраці у Тернопільській області.

Враховуючи те, що в період з вересня 2017 року по 21 грудня 2022 року Позивачці була призначена пенсія згідно із Законом України «Про державну службу», яку вона не отримувала, 03 січня 2023 року вона подала до Відповідача заяву про призначення/перерахунок пенсії із вимогою здійснити перерахунок належної їй пенсії державного службовця у відповідності до вимог вищезазначеної постанови КМУ №469 від 05.06.2019 з урахуванням заробітної плати державного службовця станом на момент звільнення Позивача, тобто станом на 21.12.2022. До вказаної заяви нею були долучені довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Управлінням Держпраці у Тернопільській області №01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023 та №02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023.

Однак, незважаючи на додані до заяви від 03.01.2023 довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця нарахування Позивачу пенсії проводилося виходячи із заробітної плати як державного службовця станом на вересень 2017 року, а не станом на моменти звільнення з державної служби - 21 грудня 2022 року.

З метою здійснення перерахунку до належного розміру пенсії державного службовця Позивач повторно звернулася до Відповідача із заявою від 20.01.2023, у якій просила провести перерахунок та виплату належної їй пенсії у відповідності до постанови КМУ №469 від 05.06.2019, з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській області №01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023 та №02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023.

У відповідь на вищезгадану заяву Відповідач надав Лист №352-247/Н-02/8-1900/23 від 01.02.2023, у якому зазначав, що провести перерахунок пенсії із врахуванням довідок про складові заробітної плати немає підстав, а пенсійну виплату обчислено в розмірі 60% від заробітку, який був на дату призначення пенсії 08.09.2017, відповідно розмір пенсійної виплати складає 6565,90 грн.

Згідно із Довідкою №01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023, виданою Управлінням Держпраці у Тернопільській області на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну платі за грудень місяць 2022 року, заробітна плата ОСОБА_1 , станом на 03 січня 2023 року становила 10750,00 грн.

Також, відповідно до Довідки №02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023, виданої Управлінням Держпраці у Тернопільській області на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну платі за 2017-2022 роки, ОСОБА_1 . Позивачу, було нараховано надбавку за інтенсивність праці у сумі 236428,48 грн., премію місячну в сумі 99282,70 грн., грошову допомогу при щорічній відпустці в сумі 75792,14 грн., допомогу для вирішення соціально-побутових питань в сумі 59092,12 грн., одноразову премію за щорічне оцінювання держслужбовця 581,00 грн., індексацію зарплати в сумі 4790,42 грн. (дані за період з 01.12.2017 по 30.11.2022).

На всі види оплати праці, включені у дані довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджує також довідка ПФУ форма ОК-7 від 15.02.2023.

Однак, вищезазначені довідки про складові заробітної плати Відповідачем прийняті не були, та відповідно у перерахунку пенсії Позивача було відмовлено, що ОСОБА_1 вважає порушенням норм чинного законодавства України, а також її прав та інтересів.

Не погодившись з такими діями суб`єкта владних повноважень щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі довідок про заробітну плату на час звільнення з державної служби, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-XII вік і страховий стаж.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, право на пенсію одержують особи, зазначені в пунктах 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, які мають необхідний стаж державної служби, страховий стаж та відповідний вік і в жодному із зазначених вище Законів не вказано, що таке право особа одержує при умові, що їм раніше пенсія за Законом України «Про державну службу» не призначалась.

Відповідно до відомостей з трудової книжки позивача, її страховий стаж станом на 21.12.2022 становив 47 років 2 місяці та 6 днів, з яких страховий стаж державної служби становить - 31 рік 1 місяць та 20 днів, в тому числі до 01.05.2016 - 24 роки 6 місяців.

Як видно з матеріалів справи, позивач повністю відповідає вищезазначеним критеріям так як вона станом на 01.05.2016 працювала на державній службі; мала більше 20 років стажу на посадах державної служби; не отримувала пенсію за Законом №3723 до набрання чинності Законом №889-VIII, тобто до 01.05.2016; досягла віку 60 років.

Суд зазначає, що після призначення позивачу з 08.09.2017 пенсії державного службовця, яка їй виплачувалася у розмірі, визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач продовжувала працювати на посаді державної служби до 21.12.2022.

Правовідносини щодо обчислення пенсії після звільнення з посади державної служби регулюються Порядком призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, до якого внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №469 «Про внесення зміни до порядку призначення пенсій деяким категорія осіб» (чинні з 01.01.2020).

Згідно з пунктом 3-1 Порядку №622 (зі змінами) державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

Позивачу призначена пенсія державного службовця у 2017 році, коли вже діяв Закон №889-VIII, однак норми цього Закону (пункт 10 Прикінцевих та перехідних положень) надають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII. При цьому, після призначення у 2017 році пенсії державного службовця, позивач продовжував працювати на посаді державної служби.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно із статтею 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, має враховуватися при обчисленні розміру пенсії, оскільки як перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме, за наведених обставин - стаття 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктом 5 Порядку №622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 затверджено форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

Подані позивачем до відповідача разом з заявою від 20.01.2023 довідки №01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023 та №02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023, видані ОСОБА_1 Управлінням Держпраці у Тернопільській області, повністю відповідають формі, затвердженій Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3.

Згідно із Довідкою №01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023, виданою Управлінням Держпраці у Тернопільській області на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну платі за грудень місяць 2022 року, заробітна плата ОСОБА_1 , станом на 03 січня 2023 року становила 10750,00 грн.

Також, відповідно до Довідки №02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023, виданої Управлінням Держпраці у Тернопільській області на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну платі за 2017-2022 роки, ОСОБА_1 . Позивачу, було нараховано надбавку за інтенсивність праці у сумі 236428,48 грн., премію місячну в сумі 99282,70 грн., грошову допомогу при щорічній відпустці в сумі 75792,14 грн., допомогу для вирішення соціально-побутових питань в сумі 59092,12 грн., одноразову премію за щорічне оцінювання держслужбовця 581,00 грн, індексацію зарплати в сумі 4790,42 грн. (дані за період з 01.12.2017 по 30.11.2022).

На всі види оплати праці, включені у дані довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджує також довідка ПФУ форма ОК-7 від 15.02.2023.

Таким чином, позивач має право на обчислення пенсії державного службовця із врахуванням заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії державного службовця у відповідності до інформації, зазначеної у довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській області №01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023 та №02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023.

Щодо вимоги зобов`язального характеру, яка є похідною від основної, то суд зазначає.

Відповідно до частини четвертої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Отже, позивач саме 03.01.2023, звернувшись із заявою про перерахунок пенсії, надала визначенні Порядком №622, довідки про заробітну плату за встановленою формою, що подаються для призначення пенсії державним службовцям, а відтак саме цю дату слід вважати датою звернення позивача за перерахунком пенсії на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Управлінням Держпраці у Тернопільській області №01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023 та №02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023.

Відтак, позовна вимога зобов`язального характеру підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати ОСОБА_1 з 03.01.2023 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській області №01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023 та №02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023, та здійснити її виплату з урахуванням вже виплачених сум.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності оскаржуваних дій щодо відмови у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 03.01.2023.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1073,60 грн. згідно квитанції від 20.02.2023.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 263, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії державного службовця у відповідності до інформації зазначеної в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській області №01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023 та №02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 03.01.2023 пенсію державного службовця у відповідності до інформації зазначеної в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській області №01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023 та №02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок, відповідно до квитанції від 20.02.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 29 березня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.