Справа № 620/4460/20
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року Чернігів Справа № 620/4460/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Ткаченко О.Є.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби безпеки України від 04.09.2020 № 1180-ОС/дск про звільнення ОСОБА_1 з військової служби в Службі безпеки України;

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління Служби безпеки України в Чернігівській області від 18.09.2020 № 195-ОС/дск;

- поновити на посаді, яку він займав в Управлінні Служби безпеки України в Чернігівській області станом на дату звільнення з військової служби в Службі безпеки України, з 19.09.2020;

- стягнути з Управління Служби безпеки України в Чернігівській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.09.2020 по день винесення судового рішення.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що дисциплінарні стягнень були підставою для звільнення його із військової служби за підпункту «ж» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Однак, на його думку, дисциплінарні стягнення були накладені на нього протиправно, адже ним не було допущено порушень військової дисципліни. Як наслідок звільнення його з військової служби за підпункту «ж» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відбулося безпідставно та протиправно. В зв`язку чим в серпні 2020 року він звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовом до УСБУ в Чернігівській області про визнання рішень про накладення на нього дисциплінарних стягнень протиправними та їх скасування. Визнання протиправними та скасування судом рішень про накладення на нього дисциплінарних стягнень буде безумовною підставою для визнання наказів про звільнення його із військової служби та виключення із списків особового складу протиправними, адже в такому випадку рішення відповідачів є безпідставним та необґрунтованим, крім того наказ Управління СБУ в Чернігівській області № 195-ОС/дск від 18.09.2020 року є похідним від наказу Голови СБУ про звільнення його із військової служби.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 від 13.10.2020 відкрито провадження по справі.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судового рішення у справі № 620/3232/20.

У встановлений ухвалою суду строк Управління Служби безпеки України в Чернігівській області подано відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що на момент видачі наказу по особовому складу від 04.09.2020 №1180-ОС/дск ОСОБА_1 мав п`ять не знятих дисциплінарних стягнень, тому у Служби безпеки України були правові підстави для його звільнення з військової служби у зв`язку з систематичним невиконання умов контракту.

Ухвалою судді від 22.09.2022 поновлено провадження у справі.

Управління Служби безпеки України в Чернігівській області надіслало до суду повторно відзив на позов, в якому зазначило, що накладення дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність 17.10.2019 було накладено в період, коли не сплинув термін (рік) від останнього дисциплінарного стягнення - сувора догана накладена 03.09.2019. Даний факт свідчить про продовження терміну на рік від останнього дисциплінарного стягнення, а саме термін зняття суворої догани накладеної 03.09.2019 повинен сплинути не 04.09.2020, а 18.10.2020 - через рік з моменту останнього дисціплінарного стягнення, яке було накладене 17.10.2019. Тобто коли річний термін не минув від останнього дисциплінарного стягнення, а саме 18.10.2020, наказом 194-ОС/ДСК від 18.09.2020 начальника Управління СБ України в Чернігівській області за втрату посвідчення ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення - догану. Отже, на період виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу наказом № 195-ОС/дск від 18.09.2020 Управління СБ України в Чернігівській області, останній мав сувору догану від 23.04.2019, сувору догану від 03.09.2019 та догану від 18.09.2020, що є достатніми підставами для прийняття рішення про звільнення військовослужбовця. Таким чином, оскільки на момент видачі наказу по особовому складу від 04.09.2020 № 1180-ОС/дск ОСОБА_1 мав три не знятих дисциплінарних стягнень, у СБ України були правові підстави для його звільнення з військової служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту. Крім того, оскільки позивача було звільнено з військової служби у відповідності до вимог та у спосіб, передбачений законодавством України, позовні вимоги про поновлення його на посаді в УСБУ в Чернігівській області та про стягнення з УСБУ в Чернігівській області грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є безпідставними та необґрунтованими.

Служби безпеки України відзив на позов не надала. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Представником позивача подано до суду пояснення, в яких останній зазначає, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани від 18.09.2020 року, на яке відповідач посилається як на одну із підстав видання оскаржуваних наказів, не могло бути враховано відповідачем при прийнятті наказу про звільнення позивача зі служби від 04.09.2020, адже вказане дисциплінарне стягнення було застосовано вже після прийняття відповідачем наказу про звільнення ОСОБА_3 зі служби.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

04.09.2020 наказом Першого заступника голови СБ України №1180-ОС/дск ОСОБА_1 звільнений з військової служби з дня виключення зі списків особового складу за підпунктом „б пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та підпунктом „ж (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Збройних Сил України (а.с.100).

Наказом начальника УСБУ в Чернігівській області від 18.09.2020 №195-ОС/дск ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу УСБУ в Чернігівській області за підпунктом „б пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 №1262, та підпунктом „ж (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у запас Збройних Сил України з 18.09.2020.

Вказаним наказом передбачено:

«Відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України виключити зі списків особового складу з 18 вересня 2020 року з урахуванням часу на здавання посади ОСОБА_1 , спеціаліста відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю (наказ Першого заступника Голови Служби безпеки України від 04 вересня 2020 року №1180-ОС/дск) за підпунктом „б пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та підпунктом „ж (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Збройних Сил України.

Календарна вислуга років на 18 вересня 2020 року складає 18 років 6 місяців 2 дні.

Відповідно до розпорядження ЦУ Служби безпеки України від 12.06.2017 №255 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно.

Згідно з пунктом 56 виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані ним 27 днів щорічної основної відпустки за 2020 рік.».

Підставою для видання вказаних наказів від 04.09.2020 № 1180-ОС/дск та від 18.09.2020 №195-ОС/дск стало систематичне невиконання умов контракту з боку ОСОБА_1 , що виразилось у його неналежному ставленні до виконання службових обов`язків, про що свідчить накладення на нього протягом 2019-2020 років дисциплінарних стягнень за порушення військової дисципліни у вигляді суворих доган та доган.

З довідки за матеріалами особової справи ОСОБА_1 вбачається (а.с.29), що з 27.11.2017 по 30.03.2020 він проходив військову службу на посадах офіцерського складу в Головному управлінні СБ України у м. Києві і Київській області. За цей час ОСОБА_1 двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, на нього накладались наступні стягнення:

сувора догана - за неналежне виконання службових обов`язків, що виразилось у порушенні ст. 200 Статуту ВС ЗС України (рапорт начальника УКР ГУ СБ України у м. Києві та Київській області від 23.04.2019), про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 оголошено особисто, ознайомлений під особистий підпис 24.04.2019;

сувора догана - за неналежне виконання службових обов`язків, що виразилось у порушенні ст. 200 Статуту ВС ЗС України (рапорт начальника УКР ГУ СБ України у м. Києві та Київській області від 03.09.2019), про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 оголошено особисто, ознайомлений під особистий підпис 04.09.2019;

За час проходження військової служби в Управлінні СБ України в Чернігівській області з 30.03.2020 по 18.09.2020 ОСОБА_1 тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, на нього накладались наступні стягнення:

догана - за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог cт. 13 Статуту ВС ЗС України, а саме перебування на робочому місці у нетверезому стані (рапорт заступника начальника Управління - начальника ВБКОЗ УСБ України в Чернігівській області від 05.05.2020), про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 оголошено особисто, ознайомлений з рапортом під підпис 24.07.2020;

догана - за порушення військової дисципліни, що виразилось у відсутності 13.07.2020 на робочому місці без поважних причин (рапорт заступника начальника ВБКОЗ Управління від 13.07.2020), про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 оголошено особисто, ознайомлений з рапортом під підпис 24.07.2020;

догана - за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог cт. 13 Статуту ВС ЗС України, а саме перебування на робочому місці у нетверезому стані (рапорт заступника начальника ВБКОЗ Управління від 15.07.2020), про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 оголошено особисто, ознайомлений з рапортом під підпис 24.07.2020.

Вважаючи вищевказані накази відповідача протиправними, а звільнення незаконним, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Порядок проходження військової служби громадянами України в СБУ визначено, зокрема, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі також - Закон України № 2232-XII).

За приписами ч. 2. ст. 1 Закону України № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ст. 2 Закону України № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 № 2229-ХП (далі - Закон України № 2229) умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.

Нормативно-правовим актом, який визначає порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України, виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період, є Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затверджене Указом Президента України «Про внесення змін до Указу Президента України від 7 листопада 2001 року №1053» від 27.12.2007 № 1262/2007 (з подальшими змінами та доповненнями). Зазначене Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Службі безпеки України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначаються Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (від 24.03.1999 року № 551-XIV).

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами наведеного Статуту.

Нормативно-правим актом, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, є Закон України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (від 24.03.1999 № 548-ХІV).

Дія Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

У силу положень Дисциплінарного статуту Збройних сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до статті 3 Дисциплінарного статуту Збройних сил України військова дисципліна досягається, зокрема, шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

За статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту Збройних сил України передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

У відповідності до статті 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Згідно статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

У силу пункту 83 Дисциплінарного статуту Збройних сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно із пунктом 84 Дисциплінарного статуту Збройних сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до пункту 86 Дисциплінарного статуту Збройних сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Пунктом 87 Дисциплінарного статуту Збройних сил України дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Відповідно п. 97 Дисциплінарного статуту Збройних сил України про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

У даній справі судом встановлено, що за період з 30.03.2020 по 18.09.2020 на позивача накладено 3 дисциплінарні стягнення, що занесено до матеріалів особової справи підполковника ОСОБА_1 (а.с.29).

Разом з тим, позивач зазначає про відсутність будь-яких порушень військової дисципліни. З цього приводу суд зазначає наступне.

В рамках справи №620/3232/20 розглядались позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Чернігівській області про:

- визнання протиправними та скасування рішення про накладення на підполковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догани - за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог ст. 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за рапортом заступника начальника Управління - начальника ВБКОЗ УСБ України в Чернігівській області від 05.05.2020 року;

- визнання протиправними та скасування рішення про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догани - за порушення військової дисципліни, що виразилось у відсутності 13.07.2020 року на робочому місці без поважних причин, за рапортом заступника начальника ВБКОЗ УСБ України в Чернігівській області від 13.07.2020 року;

- визнання протиправними та скасування рішення про накладення на підполковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догани - за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог ст. 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за рапортом заступника начальника ВБКОЗ УСБ України в Чернігівській області від 15.07.2020 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.07.2021, що залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2022 (а.с.39-48), позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним рішення про накладення на підполковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догани - за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог ст. 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, оформлене рапортом заступника начальника Управління - начальника ВБКОЗ УСБ України в Чернігівській області від 05.05.2020 року.

Визнано протиправним рішення про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догани - за порушення військової дисципліни, що виразилось у відсутності 13.07.2020 року на робочому місці без поважних причин, оформленого рапортом заступника начальника ВБКОЗ УСБ України в Чернігівській області від 13.07.2020 року.

Визнано протиправним рішення про накладення на підполковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догани - за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог ст. 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, оформленого рапортом заступника начальника ВБКОЗ УСБ України в Чернігівській області від 15.07.2020 року.

В іншій частині відмовлено.

Підпунктом «б» частини 1 пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007, (далі Положення № 1262/2007) визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється у запас Збройних Сил України, зокрема, осіб офіцерського складу, якщо вони не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби в мирний або воєнний час, у разі недоцільності використання їх у запасі Служби безпеки України або на їх прохання.

Згідно з частинами 2-3 пункту 61 Положення № 1262/2007 звільнення військовослужбовців Служби безпеки України з військової служби здійснюється на підставах, передбачених частинами другою-шостою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та, як правило, без зарахування в розпорядження прямих начальників (командирів). Рішення про звільнення з військової служби в запас або у відставку доводиться до відома військовослужбовців Служби безпеки України, як правило, не пізніше ніж за два місяці до подання про звільнення. Безпосередні та прямі начальники проводять з ними особисті бесіди.

Відповідно до підпункту «ж» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України №2232 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставі: під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації): у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Водночас, поняття «систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем» визначене в пункті 7.10 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 року №772 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відповідно до якого, підставою для звільнення військовослужбовців із військової служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту з їх боку (підпункт "и" пункту 62 Положення № 1262) може бути неналежне їх ставлення до виконання службових обов`язків, про що свідчить накладення на них протягом року двох і більше дисциплінарних стягнень, які на момент звільнення залишаються не знятими.

Таким чином, контракт підлягає розірванню з підстав систематичного невиконання його умов військовослужбовцем у випадку, зокрема, накладення на військовослужбовця протягом року принаймні двох дисциплінарних стягнень, які на момент звільнення залишаються не знятими. Водночас, Служба безпеки України наділена повноваженнями щодо припинення (розірвання) з військовослужбовцем контракту у зв`язку з систематичним невиконанням його умов та звільненням через це військовослужбовця.

Згідно з пунктом 1 контракту про проходження військової служби у Службі безпеки України від 15.12.2017 року позивач взяв на себе зобов`язання проходити військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у Службі безпеки України протягом строку дії цього контракту на умовах і в порядку, встановлених законами та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють проходження військової служби у Службі безпеки України, сумлінно виконувати вимоги військових статутів Збройних Сил України, нормативно-правових актів Служби безпеки України, інших актів законодавства, службові обов`язки, накази командирів і начальників (а.с.9).

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі (статті 2 Дисциплінарного статуту).

За змістом статей 45 та 48 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем, своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення, зокрема, стосовно молодших та старших офіцерів у вигляді:

- зауваження;

- догана;

- сувора догана;

- позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

- попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

- пониження в посаді;

- пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

- пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

- звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 106 Дисциплінарного статуту встановлено, що усі заохочення та дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).

У разі зняття дисциплінарного стягнення у службовій картці військовослужбовця в розділі "Стягнення" робиться запис - коли й ким стягнення знято.

Якщо накладені на військовослужбовця такі дисциплінарні стягнення, як зауваження, догана і сувора догана, після закінчення року після їх накладення не були зняті і він не вчинив за цей час іншого правопорушення, за яке був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, у відповідній графі розділу "Стягнення" робиться запис про зняття стягнення у зв`язку із закінченням строку.

Як встановлено судом, систематичне невиконання позивачем умов контракту військовослужбовця, проявилось у наступних стягненнях:

сувора догана - за неналежне виконання службових обов`язків, що виразилось у порушенні ст. 200 Статуту ВС ЗС України (рапорт начальника УКР ГУ СБ України у м. Києві та Київській області від 23.04.2019), про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_3 оголошено особисто, ознайомлений під особистий підпис 24.04.2019;

сувора догана - за неналежне виконання службових обов`язків, що виразилось у порушенні ст. 200 Статуту ВС ЗС України (рапорт начальника УКР ГУ СБ України у м. Києві та Київській області від 03.09.2019), про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_3 оголошено особисто, ознайомлений під особистий підпис 04.09.2019;

За час проходження військової служби в Управлінні СБ України в Чернігівській області з 30.03.2020 по 18.09.2020 ОСОБА_1 тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, на нього накладались наступні стягнення:

догана - за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог cт. 13 Статуту ВС ЗС України, а саме перебування на робочому місці у нетверезому стані (рапорт заступника начальника Управління - начальника ВБКОЗ УСБ України в Чернігівській області від 05.05.2020), про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 оголошено особисто, ознайомлений з рапортом під підпис 24.07.2020;

догана - за порушення військової дисципліни, що виразилось у відсутності 13.07.2020 на робочому місці без поважних причин (рапорт заступника начальника ВБКОЗ Управління від 13.07.2020), про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 оголошено особисто, ознайомлений з рапортом під підпис 24.07.2020;

догана - за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог cт. 13 Статуту ВС ЗС України, а саме перебування на робочому місці у нетверезому стані (рапорт заступника начальника ВБКОЗ Управління від 15.07.2020), про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 оголошено особисто, ознайомлений з рапортом під підпис 24.07.2020.

За результатами з`ясування обставин справи судом встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.07.2021, що залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2022 (а.с.39-48):

визнано протиправним рішення про накладення на підполковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догани - за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог ст. 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, оформлене рапортом заступника начальника Управління - начальника ВБКОЗ УСБ України в Чернігівській області від 05.05.2020 року.

визнано протиправним рішення про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догани - за порушення військової дисципліни, що виразилось у відсутності 13.07.2020 року на робочому місці без поважних причин, оформленого рапортом заступника начальника ВБКОЗ УСБ України в Чернігівській області від 13.07.2020 року.

визнано протиправним рішення про накладення на підполковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догани - за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог ст. 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, оформленого рапортом заступника начальника ВБКОЗ УСБ України в Чернігівській області від 15.07.2020 року.

Відповідно до частини четвертої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи рішення у справі № 620/3232/20 ОСОБА_1 звільнений з військової служби наказом СБ України № 1180-ОС/дск від 04.09.2020 у зв`язку із наявністю двох дисциплінарних стягнень - суворої догани від 23.04.2019 року та суворої догани від 03.09.2019 року, що суперечить п. 7.10 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої наказом СБУ від 14.10.2008 № 772 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), адже протягом року до 04.09.2020 до позивача не застосовано два і більше дисциплінарні стягнення, які не погашені. Вказане випливає із того, що від дисциплінарних стягнень у вигляді суворих доган від 23.04.2019 та 03.09.2019 до дати прийняття наказу СБ України № 1180-ОС/дск від 04.09.2020 про звільнення позивача із військової служби пройшло більше року, а дисциплінарне стягнення про попередження про неповну службову відповідність від 17.10.2019 є погашеним за характером цього дисциплінарного стягнення, адже після шести місяців після його накладення військовослужбовець або звільняється з військової служби, або переміщується на нижчу посаду (ст. 102 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

ОСОБА_1 , маючи два дисциплінарні стягнення (від 23.04.2019 та від 03.09.2019), був переведений для проходження подальшої служби із ГУ СБУ в м. Києві та Київської області до УСБУ в Чернігівській області в березні-квітні 2020 року, тому наявність цих двох дисциплінарних стягнень станом на квітень 2020 року не є підставою для звільнення позивача зі служби у зв`язку із систематичним невиконання умов контракту.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання представника Управління Служби безпеки України в Чернігівській області на дисциплінарне стягнення у вигляді догани від 18.09.2020 року (за втрату посвідчення), оскільки вказане дисциплінарне стягнення застосовано вже після прийняття наказу про звільнення ОСОБА_1 зі служби.

Враховуючи зазначене у сукупності, суд приходить до висновку про невмотивованість та протиправність прийнятого Головою Служби безпеки України наказу від 04.09.2020 № 1180-ОС/дск про звільнення ОСОБА_1 з військової служби в Службі безпеки України та визнання його таким, що підлягає скасуванню.

Отже, з урахуванням зазначеного вище висновку суду, звільнення позивача відбулося з порушеннями законодавства, що має наслідком визнання протиправним та скасування наказу Голови Служби безпеки України від 04.09.2020 № 1180-ОС/дск про звільнення ОСОБА_1 з військової служби в Службі безпеки України та похідного наказу Управління Служби безпеки України в Чернігівській області від 18.09.2020 № 195-ОС/дск.

При цьому, згідно з ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Тобто, поновлення на посаді, яку позивач обіймав до звільнення, є достатнім та ефективним засобом захисту порушеного права, оскільки охоплює його поновлення на службі в Службі безпеки України.

За таких обставин, суд вважає за необхідне поновити позивача на посаді, яку він займав в Управлінні Служби безпеки України в Чернігівській області станом на дату звільнення з військової служби в Службі безпеки України, з 19.09.2020.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини визнає звільнення працівника з роботи, у тому числі з посад публічної служби однозначним втручанням у право на повагу до приватного життя.

За сталою практикою Європейського суду приватне життя охоплює право особи формувати та розвивати відносини з іншими людьми, включаючи відносини професійного чи ділового характеру (п.25 C. проти Бельгії від 07.08.1996 (Reports 1996)). Стаття 8 Конвенції захищає право на розвиток особистості та право формувати і розвивати відносини з іншими людьми та навколишнім світом (п.61 рішення у справі Pretty проти Сполученого Королівства (справа №2346/02, ECHR 2002)). Поняття приватне життя не виключає в принципі діяльність професійного чи ділового характеру. Адже саме у діловому житті більшість людей мають неабияку можливість розвивати відносини із зовнішнім світом (п.29 рішення у справі Niemietz проти Німеччини від 16.12.1992). Обмеження, встановлені щодо доступу до професії, були визнані такими, що впливають на приватне життя (п.47 рішення у справі Sidabras and Dћiautas проти Латвії (справи №55480/00 та №59330/00, ECHR 2004) і п.п.22-25 рішення у справі Bigaeva проти Греції від 28.05.2009 (справа №26713/05)). Звільнення з посади становило втручання у право на повагу до приватного життя (п.п.43-48 рішення у справі Ozpinar проти Туреччини від 19.10.2010 (справа №20999/04)).

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини втручання вважатиметься необхідним у демократичному суспільстві для досягнення законної мети, якщо воно відповідає нагальній суспільній необхідності, та, зокрема, якщо воно є пропорційним переслідуваній законній меті. Хоча саме національні органи влади здійснюють початкову оцінку необхідності втручання, остаточна оцінка щодо відповідності та достатності наведених підстав для втручання, залишається предметом вивчення Суду на відповідність вимогам Конвенції (рішення у справі Чепмен проти Сполученого Королівства [ВП] (Chapman v. the United Kingdom) [GC], заява №27238/95, п.90, 2001).

Відповідно до ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у порядку.

Середній заробіток працівника згідно з ч.1 ст.27 Закону України Про оплату праці визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Відповідно до довідки Управління Служби безпеки України в Чернігівській області від 28.11.2022 №9/28 середньоденне грошове забезпечення за останні 2 календарні місяці перед звільненням з військової служби склало 534,30 грн (а.с.126).

З урахуванням зазначеного, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу за період з 19.09.2020 по 27.03.2023 складає 491556,00 грн (534,30 грн * 920 календарних днів).

При цьому, у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці № 13 від 24.12.1999 зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Згідно з п.2, 3 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі та присудження виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць слід звернути до негайного виконання.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленої в пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумними сумнівом.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява №4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби безпеки України від 04.09.2020 № 1180-ОС/дск про звільнення ОСОБА_1 з військової служби в Службі безпеки України.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Служби безпеки України в Чернігівській області від 18.09.2020 № 195-ОС/дск.

Поновити ОСОБА_1 на посаді спеціаліста І категорії організаційно-інформаційного сектору відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Управління Служби безпеки України в Чернігівській області з 19.09.2020.

Стягнути з Управління Служби безпеки України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 19.08.2020 по 27.03.2023 у розмірі 491556,00 грн (чотириста дев`яносто одна тисяча п`ятсот п`ятдесят шість грн 00 коп.) без утримання відповідних податків та інших обов`язкових платежів.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді спеціаліста І категорії організаційно-інформаційного сектору відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Управління Служби безпеки України в Чернігівській області та присудження виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Служба безпеки України (вул. Володимирівська, 33, м. Київ, 01034, ).

Відповідач: Управління Служби безпеки України в Чернігівській області (вул. Шевченка, 28, м. Чернігів, 14013, ).

Повне рішення складено 27 березня 2023 року.

Суддя О.Є. Ткаченко