Справа № 120/688/22-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 березня 2023 р. Справа № 120/688/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що позивачем протиправно не виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожен календарний рік служби, незважаючи на те, що на день звільнення він мав вислугу років 28 років.

Ухвалою суду від 24.01.2022 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 21.03.2022 провадження у справі зупинено до припинення (скасування) воєнного стану.

22.02.2023 від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою від 08.03.2023 поновлено провадження у справі.

Копія ухвали від 24.01.2022 про відкриття провадження відповідачем отримана 28.01.2022. Копія ухвали від 21.03.2022 про зупинення провадження у справі відповідачем отримана 24.03.2022. Копія ухвали від 08.03.2023 про поновлення провадження у справі відповідачем отримана 18.03.2023. Разом із тим, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

Позивач проходив військову службу у Збройних Силах України.

Наказом командира НОМЕР_2 артилерійської бригади оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 21.12.2017 №165-РС старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом "е" частини шостої (через службову невідповідність) з урахуванням вимог пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 01.02.2018 позивача з 01.02.2018 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 16).

В подальшому, позивач проходив службу в Військовій частині НОМЕР_4 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 28.03.2021 №87 старшого прапорщика ОСОБА_1 техніка 1 мінометної батареї військової частини НОМЕР_4 , військової частини НОМЕР_1 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " Сухопутних військ Збройних Сил України, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 №39-РС від 26.02.2021 у запас за пунктом "А" (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 28.03.2021 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів грошового забезпечення.

Згідно вказаного наказу календарна вислуга років позивача у Збройних Силах станом на 28.03.2021 становила: 24 роки 04 місяці 16 днів. Пільгова вислуга становила 04 роки 04 місяці 08 днів. Загальна вислуга становила 28 років 08 місяців 24 дні (а.с. 14-15).

Як вказує позивач, при звільненні зі служби в березні 2021 року відповідачем протиправно не виплачено у належному розмірі одноразову грошову допомогу.

Вважаючи таку бездіяльність військової частини НОМЕР_1 протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні обчисливши її розмір за 28 років служби та з врахуванням у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні, сум індексації та винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини по справі врегульовані Законом України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII), Законом України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), а також постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі - Постанова №393).

Згідно абз.1 п.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно абз. 3 п.2 ст.15 вказаного закону - військовослужбовцям при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, одноразова грошова допомога передбачена цим пунктом, не виплачується. Одноразова грошова допомога також не виплачується військовослужбовцям, звільненим з військової служби на підставах, визначених пунктами 2-4 частини другої статті 36 (крім випадків звільнення у зв`язку з виявленням однієї з підстав, зазначених у пунктах 1 і 9 частини другої статті 31) Закону України "Про розвідку".

Згідно абз.6 п.2 ст.15 - у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Аналогічні приписи щодо порядку виплати одноразової грошової допомоги (далі також - Допомога) в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби містяться у пункті 10 Постанови №393.

Аналіз положень статті 15 Закону №2011-XII дає підстави для висновку, що за загальним правилом виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які повторно звільнилися з військової служби здійснюється за період їх календарної служби без урахування періоду попередньої служби.

Водночас указаною статтею передбачено випадок коли одноразова грошова допомога виплачується особі, яка повторно звільняється зі служби за весь період календарної служби.

Наявність підстав для виплати Допомоги за весь період служби, положення вказаної статті пов`язують із фактом ненабуття права такою особою на отримання цієї Допомоги під час попереднього звільнення зі служби.

На думку суду, приймаючи таку норму права, законодавець мав на меті запобігти подвійному отриманню допомоги за весь період служби та одночасно надати можливість реалізувати своє право на отримання Допомоги тим особам, які не набули таке право під час попереднього звільнення, наприклад через відсутність необхідної вислуги років.

Суд зазначає, що набуття права на отримання одноразової грошової допомоги нерозривно пов`язане із підставою звільнення зі служби.

Тобто, особа може виконати, передбачені законом вимоги щодо наявності необхідного стажу роботи (необхідної кількості вислуги років), а отже набути право на отримання грошової допомоги, однак не реалізувати таке право у зв`язку із звільненням з військової служби з певних підстав, які не передбачають здійснення такої виплати.

Отже, ключовим питанням під час визначення правомірності дій відповідача є з`ясування факту набуття позивачем права на отримання одноразової грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу в військовій частині НОМЕР_4 , а тому має право на виплату одноразової грошової допомоги у встановлених законом випадках.

З аналізу положень статті 9 Закону 2262-ХІІ убачається, що право на отримання одноразової грошової допомоги залежить від наявності декількох обставин, зокрема пов`язаних із наявністю у особи необхідної кількості вислуги років, та підстав звільнення зі служби.

Так, згідно з вказаною статтею право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби мають:

- особи які звільняються зі служби за станом здоров`я;

- працівники міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах;

- особи, які мають вислугу 10 років і більше та звільнені зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років.

Отже, зазначені особи набувають право на отримання одноразової грошової допомоги або безпосередньо за підставою звільнення (за станом здоров`я) або за підставою звільнення та наявністю вислуги 10 років і більше.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, не виплачується.

Вказане свідчить, що приписами частини третьої статті 9 Закону 2262-ХІІ установлено перелік випадків, коли особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, передбачена цією статтею одноразова грошова допомога не виплачується.

Таким чином, можливими є випадки, коли особа набула право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із наявністю у неї вислуги 10 років і більше однак втратила можливість реалізувати таке право через підставу звільнення, яка виключає можливість отримання цією особою такої Допомоги.

На думку суду, з огляду на характер підстав з яких Допомога не виплачується, метою запровадження законодавцем такого правила, закріпленого в частині третій статті 9 Закону 2262-ХІІ є виключення можливості отримання одноразової грошової допомоги певними особами, які допустили порушення умов служби чи вчинили правопорушення.

Поряд з цим, можливим є також випадок, коли особа була звільнена зі служби за підставою, яка передбачає можливість отримання Допомоги (наприклад за віком, закінченням строку контракту, систематичним невиконання умов контракту з боку командування тощо), однак у неї відсутня вислуга у 10 років. У такому разі можна дійти висновку, що така особа при звільненні зі служби не набула права на отримання одноразової грошової допомоги.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_3 , та 21.12.2017 був звільнений з військової служби у запас за пунктом "е" частини шостої (через службову невідповідність) з урахуванням вимог пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", про що свідчить зміст наказу командира в/ч НОМЕР_5 від 01.02.2019 за №29.

В подальшому, позивач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_4 . Наказом командира Військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 28.03.2021 №87 старшого прапорщика ОСОБА_1 техніка 1 мінометної батареї військової частини НОМЕР_4 , військової частини НОМЕР_1 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " Сухопутних військ Збройних Сил України, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 №39-РС від 26.02.2021 у запас за пунктом "А" (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 28.03.2021 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів грошового забезпечення.

Як вбачається зі змісту довідки військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2021 за №1619/143/2672 про нараховане та виплачене старшому сержанту ОСОБА_1 грошове забезпечення, військова служба позивача у військовій частині НОМЕР_4 тривала в період з 28.09.2020 по 28.03.2021 та становила 6 місяців.

Саме такий період проходження військової служби ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_4 відображений відповідачем у листі від 03.06.2021 за № 1619/157/1908, сформованому за наслідком розгляду заяви позивача стосовно не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Наведене свідчить про відсутність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, за умови дотримання вимог статті 9 Закону 2262-ХІІ щодо підстав звільнення зі служби.

Позивач в поданому позові вказує на те, що не набувши права на отримання одноразової грошової допомоги у військовій частині НОМЕР_3 він був зарахований на військову службу до військової частини НОМЕР_4 .

З аналізу статті 15 Закону №2011 та пункту 10 Постанови №393 слідує, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.
При цьому, обов`язковою умовою для такої виплати є наявність у військовослужбовця вислуги 10 років і більше з дня його останнього зарахування на службу, оскільки саме від наявності вислуги у зазначеній кількості років та підстав звільнення військовослужбовця залежить розмір одноразової грошової допомоги, яка підлягає до виплати при повторному звільненні зі служби.
При цьому положеннями статті 15 Закону №2011 та пункту 10 Постанови №393 встановлено виняток, за умови якого повторно звільненій з військової служби особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби, як то ненабуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби.

Судом встановлено, що позивач у 2018 році (при попередньому проходженні служби) звільнений з військової служби у зв`язку з службовою невідповідністю.
Суд в межах спірних правовідносинах зазначає, що факт ненабуття позивачем права на отримання грошової допомоги при попередньому звільнення не може надавати останньому право на виплату одноразової грошової допомоги при повторному звільненні зі служби з врахуванням наявної за попередні роки вислуги років, оскільки попереднє звільнення позивача пов`язане із службовою невідповідністю. Вказана обставина взагалі виключала можливість отримання позивачем одноразової допомоги при попередньому звільненні.

Таким чином, суд приходить до висновків щодо того, що позивач не має права на виплату одноразової грошової допомоги, адже період його військової служби (6 місяців) після попереднього звільнення з підстав службової невідповідності, є недостатнім для набуття права на отримання одноразової грошової допомоги при повторному звільненні зі служби.

Аналогічної правова позиція викладена у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року у справі №640/3835/19 та постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2018 року у справі №552/4468/17.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому одноразової грошової допомоги.

За наведених обставин, з огляду на те, що за результатами розгляду даної адміністративної справи суд дійшов висновку, що позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, не підлягають задоволенню й решта позовних вимог зобов`язального характеру в частині виплати такої допомоги та порядку її обрахунку.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу приписів ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову належить відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 )
Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна