Справа № 280/5185/22
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2023 року м. Дніпросправа № 280/5185/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.12.2022 року (суддя Татаринов Д.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 21.12.2022 року) в справі №280/5185/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання зарахувати стаж роботи та здійснити перерахунок пенсії,

в с т а н о в и в:

31.08.2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування її стажу роботи у закладах з надання психіатричної допомоги з 01 квітня 2004 року по 01 листопада 2006 року, з 03 листопада 2006 року по 31 березня 2020 року, з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2021 року у подвійному розмірі; зобов`язати відповідача зарахувати стаж роботи у закладах з надання психіатричної допомоги з 01 квітня 2004 року по 01 листопада 2006 року, з 03 листопада 2006 року по 31 березня 2020 року, з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2021 року у подвійному розмірі, у зв`язку із чим перерахувати та виплатити їй пенсію за віком з 16 вересня 2021 року із урахуванням різниці, що вже була виплачена.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.12.2022 року позовні вимоги задоволено.

З рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізької області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для перерахунку та обчислення пенсії із зарахуванням періоду роботи після 01.01.2004 року до стажу роботи в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тоді як зарахування періоду роботи після 2004 року в подвійному розмірі до страхового стажу передбачено лише для визначення права особи на призначення пенсії за вислугу років. Апелянт зазначав, що з 01.01.2004 року Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є основним Законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду. Апелянт зазначав, що виключно до ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.01.2004 року здійснюється обчислення стажу в подвійному розмірі, зокрема і стажу роботи в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я (як було встановлено ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). Апелянт зазначав, що з 01.01.2004 року Закон України «Про пенсійне забезпечення» не застосовується в частині обчислення стажу для розрахунку розміру пенсії, оскільки п.16 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону №2148) встановлено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються виключно в частині визначення права на пенсію за вислугу років (зокрема і ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що періоди роботи ОСОБА_1 з 16 вересня 1992 року по 24 вересня 1992 року, з 23 серпня 1993 року по 06 вересня 1993 року, з 13 вересня 1994 року по 26 вересня 1994 року зараховані в подвійному розмірі, що стосується періоду з 01 січня 2004 року по 30 червня 2021 року позивачу протиправно відмовлено у зарахуванні стажу у подвійному розмірі, з підстави того що з 01 січня 2004 року зараховуються до стажу у подвійному розмірі тільки при первинному призначенні пенсії за вислугу років для визначення права відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався статтями 60, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої робота, зокрема, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Суд керувався постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909, якою затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, відповідно до абзацу 2 якого лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичні закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіїв, амбулаторно-поліклінічних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладів переливання крові, закладів охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладів, санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів, - мають право на призначення пенсії за вислугу років при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років. Працівники закладів охорони здоров`я України всіх рівнів в межах своїх посадових обов`язків постійно працюють з матеріалом, потенційно інфікованим збудниками інфекційних хвороб, а також із живими збудниками інфекційних хвороб, що передбачено їх кваліфікаційними характеристиками у довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров`я. Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців до видів діяльності Комунальної установи «Обласний клінічний наркологічний диспансер», яка припинила свою діяльність з 30 жовтня 2020 року у зв`язку із реорганізацією, належали медична практика 86.22 (цей клас включає медичне консультування та лікування у сфері спеціальної медицини лікарями-спеціалістами та хірургами) та діяльність лікарняних закладів 86.10 (цей клас включає короткострокове та тривале перебування пацієнтів у лікарнях широкого профілю, які здійснюють медичну, діагностичну та лікувальну діяльність (наприклад, громадські та обласні лікарні, лікарні некомерційних організацій, університетські лікарні, військові шпиталі та в`язничні лікарні), та лікарняні установи спеціального призначення (наприклад, наркологічні та психіатричні клініки, інфекційні лікарні, пологові будинки, санаторно-курортні заклади). Суд зазначив, що комунальна установа «Обласний клінічний наркологічний диспансер» та Некомерційне підприємство «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» у період з 2004 по 2021 рік були призначені для надання психіатричної допомоги і в розумінні статті 60 Закону «Про пенсійне забезпечення» є повноцінними закладами з надання психіатричної допомоги. Робота в комунальній установі «Обласний клінічний наркологічний диспансер» та Некомерційному підприємстві «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» у спірний період на посаді фельдшера дає право на зарахування стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-XII. Для визначення права на пенсію за вислугу років спеціальний стаж роботи як до 01 січня 2004 року, так і після цієї дати зараховується за даними трудової книжки.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 20.05.2022 року отримує пенсію за віком, розмір якої обчислено за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; пенсія розрахована, виходячи з того, що страховий стаж складає 56 років 5 місяців 28 днів, з нього до 01.01.2004 року - 38 років 11 місяць 28 дні; страховий стаж після 01.01.2004 року - 17 років 6 місяців 0 днів.

Пенсія за віком призначена на виконання рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року по справі № 280/10444/21, яке набрало законної сили 11 квітня 2022 року, яким зобов`язано призначити з 16 вересня 2021 року ОСОБА_1 , пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2018-2020 роки, виплатити пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.

Первинно пенсія призначена 02.11.2006 року за вислугу років, відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику сфери охорони здоров`я.

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_2 працювала з 18.11.1991 року по 30.03.2020 року в Запорізькому обласному наркологічному диспансері, який 01.08.2003 року був перейменований комунальну установу «Обласний клінічний наркологічний диспансер», з 31.03.2020 року ОСОБА_2 звільнена із установи у зв`язку із переводом в комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги». Стаж роботи підтверджується довідкою Некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» від 26.08.2022 року № 58.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_2 у період з 01.04.2004 року по 01.11.2006 року, з 03.11.2006 року по 31.03.2020 року працювала на посаді фельдшера лаборанта, з 01.04.2020 року по 30.06.2021 року на посаді фельдшера-лаборанта в Комунальному некомерційному підприємстві «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги».

ОСОБА_1 через свого представника звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з запитом щодо призначення пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом від 01.07.2022 року № 6386-6054/Д-02/8-0800/22 повідомлено про те, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року по справі № 280/10444/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області позивачу з 16 вересня 2021 року призначено пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2018-2020 роки.

У липні 2022 року представник позивача звернулась із адвокатським запитом до ГУ ПФУ в Запорізькій області про надання інформації щодо періодів роботи зарахованих до стажу роботи на підставі довідки Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» від 26.08.2021 року № 58. Листом від 04.08.2022 року № 0800-0210-8/31836 Головне управління повідомило про те, що періоди з 16.09.1992 року по 24 .09.1992 року, з 23.08.1993 року по 06.09.1993 року, з 13.09.1994 року по 26.09.1994 року ОСОБА_1 зараховані в подвійному розмірі, періоди з 01.01.2004 року по 30.06.2021 року не зараховані у подвійному розмірі, з огляду на те, що первинно пенсія була призначена позивачу 02 листопада 2006 року, то підстави для зарахування до стажу роботи позивача періоду з 01 січня 2004 року по 30 червня 2021 року відсутні.

Листом від 10.08.2022 року № 0800-0202-8/32652 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило, що врахувало довідку Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» від 26.08.2022 року № 58 про підтвердження стажу. Страховий стаж ОСОБА_1 з 16.10.1989 року по 31.03.1991 року, з 01.04.1991 року по 17.11.1991 року, з 18.11.1991 року по 15.09.1992 року, з 25.09.1992 року по 22.08.1993 року, з 07.09.1993 року по 12.09.1994 року, з 27.09.1994 року по 02.05.1995 року, з 01.06.1995 року по 31.12.2003 року зарахований в подвійному розмірі, період з 01.01.2004 року по 30.06.2021 року обчислено в одинарному розмірі.

Відповідно до статей 60, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції на момент звернення із заявою для призначення пенсії) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (в редакції на момент звернення із заявою для призначення пенсії) лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) мають право на пенсію за вислугу років, якщо вони працювали в лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу.

Встановлено, що з 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування», який не регулює питання призначення пенсій, які регулюються ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відмовляючи у перерахунку страхового стажу ОСОБА_1 , Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вказувало, що Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Отже, спір стосується зарахування страхового стажу ОСОБА_1 після 01.01.2004 року у подвійному розмірі.

Відповідно до частин 1, 2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до довідки №58 від 26.08.2021 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги», яка уточнює характер та періоди роботи, ОСОБА_1 працювала з 16.10.1989 року по 31.03.1991 року лаборантом, з 18.11.1991 року переведено на посаду фельдшера-лаборанта, з 01.11.2006 року звільнено з займаної посади, з 03.11.2006 року прийнята на роботу на посаду фельдшера-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії, з 31.03.2020 року звільнена у зв`язку з переводом в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги».

Записами трудової книжки ОСОБА_1 підтверджується вище вказаний стаж роботи.

Встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області зараховано всі періоди роботи у страховий стаж ОСОБА_1 , однак з 01.01.2004 року (з моменту набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») пенсійний орган зарахував період роботи не в подвійному розмірі, як встановлено ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що безперечно впливає на розмір пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Аналіз положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» свідчить про те, що вказана норма застосовується у випадку призначення особі трудової пенсії за вислугу років на підставі саме цього Закону та враховується для обчислення пільгового стажу роботи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що положення п.16 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині застосування ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для визначення права на пенсію стосується призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_1 при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області отримувала пенсію за вислугу років відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у неї є право на обрахунок її страхового стажу з 01.01.2004 року у подвійному розмірі. Для обрахунку пенсії слід враховувати спеціальний стаж роботи як до 01 січня 2004 року, так і після цієї дати, норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не суперечать та не скасовують ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка передбачає обрахунок стажу для призначення, нарахування пенсії у подвійному розмірі.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні спору керується правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах постановах від 11.12.2018 року у справі №310/385/17, від 23.01.2019 року у справі №485/103/17, від 04.12.2019 року у справі №689/872/17, від 27.02.2020 року у справі №462/1713/17, від 27.02.2020 року у справі №462/1713/17.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.12.2022 року в справі №280/5185/22 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова