Справа № 320/5449/22
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5449/22 Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Зазимської сільської ради Броварського району Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду клопотання ОСОБА_1 від 12.01.2022 та не наданні відповіді у вигляді рішення Зазимської сільської ради; зобов`язання відповідача в термін тридцяти календарних днів від дня вступу рішення суду в законну силу розглянути на пленарному засіданні Зазимської сільської ради клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо відведення земельної ділянки, площею 0,20 га, для особистого селянського господарства, яка розташована в межах Зазимської сільської ради Броварського району Київської області в селі Пухівка по вул.Магістральній та надати відповідь у формі рішення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апелянтом було надано додаткові письмові пояснення на відзив.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області з клопотанням від 12.01.2022, в якому просила надати дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,20 га для ОСГ по АДРЕСА_1 в межах Зазимської сільської ради.

До заяви були додані, серед іншого: копія паспорту та реєстраційного номера облікової картки платника податків; графічний матеріал із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки; копія посвідчення учасника бойових дій.

Листом від 03.02.2022 за №37/02-21 відповідач повідомив позивачку про відсутність законних підстав для розгляду поданого клопотання, оскільки цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:056:0063, за рахунок якої позивачка планує відвести ділянку у власність, - «для сінокосіння та випасання худоби», що унеможливлює передачу ділянки у власність на підставі технічної документації та без зміни цільового призначення.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, яка полягає у не прийнятті рішення за результатом розгляду клопотання, позивачка звернулася до суду з позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель врегульовано Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

За змістом статті 3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частинами шостою та сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Наведені вище правові норми дають підстави для висновку про те, що для отримання громадянином у власність земельної ділянки із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, орган місцевого самоврядування зобов`язаний розглянути відповідну заяву (клопотання) громадянина у місячний строк і вирішити питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відмова в наданні такого дозволу повинна бути мотивованою і можлива лише у разі невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В даній справі відповідач листом від 03.02.2022 за №37/02-21 повідомив позивачку про відсутність законних підстав для розгляду поданого клопотання.

Тобто фактично у спірних правовідносинах відповідач не розглянув клопотання позивачки у встановленому порядку.

В межах даного спору позивачка звернулася до відповідача із відповідним клопотанням за наслідками розгляду якого суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа.

Колегія суддів зазначає, що відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо відведення земельної ділянки чи відмову у його наданні у формі рішення, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправною бездіяльність Зазимської сільської ради Броварського району Київської області щодо неприйняття у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 12.01.2022 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою та зобов`язання відповідача розглянути клопотання позивачки про надання дозволу на розробку землевпорядної документації, та прийняти відповідне рішення за результатом такого розгляду.

Стосовно розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Так, судом першої інстанції було стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Зазимської сільської ради Броварського району Київської області.

У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивач у справі під час подання позову не вказував на вимогу про стягнення витрат на правову допомогу. У матеріалах справи наявне клопотання про залучення до матеріалів справи доказів щодо витрат на правову допомогу, проте таке клопотання відповідачу не направлялись. Апелянт зазначив, що обсяг робіт, який викладений адвокатом, не свідчить про належний підхід адвоката до вирішення питання про захист прав та інтересів особи. Сума в розмірі 3000 грн. не є співмірною обсягу та якості робіт, що виконав адвокат, сума у розмірі 1000 грн. не є необхідною, а гонорар у розмірі 5000 грн. взагалі не підлягає компенсації. Апелянт також вказав, що усі документи у справі були підписані представником особи - Губською В.П., що діяла на підставі довіреності. На переконання відповідача вказані обставини свідчать про те, що жодного представництва інтересів в ході провадження у справі адвокат Тріпільченко О.В. не здійснювала.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частинами першою-п`ятою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частини третя, п`ята статті 143 КАС України передбачають, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просила стягнути з Заміської сільської ради судові витрати на правничу допомогу.

До позовної заяви було долучено: Договір про надання правничої допомоги №05а/22 від 01.06.2022; Додаток №1; ордер; свідоцтво.

В подальшому позивачкою було подано клопотання про залучення до матеріалів справи доказів щодо витрат на правничу допомогу. До клопотання долучено: копію Додатку №2; розписку про отримання готівкою коштів від ОСОБА_1 за надання правничої допомоги; опис вкладення та поштову квитанцію про направлення вказаного клопотання з додатками відповідачу.

Вказані обставини спростовують доводи апелянта про не направлення на його адресу копії клопотання.

Дослідивши надані позивачкою докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Так, 01.06.2022 між ОСОБА_1 (Клієнт) та ОСОБА_2 (Виконавець) було укладено договір про надання правничої допомоги №05а/22, пунктом 1.2 якого передбачено, що в порядку і на умовах, визначених цим договором, Виконавець приймає на себе функції забезпечення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги у відносинах з правоохоронними та іншими державними органами у всіх судах України всіх інстанцій, а також перед фізичними і юридичними особами, в інтересах ОСОБА_1 .

Відповідно до пунктів 5.1-5.4 договору оплата послуг за договором здійснюється згідно з додатками, які є його невід`ємною частиною, та іншими документами на підтвердження витрат.

За домовленістю сторін встановлені наступні розцінки на послуги:

- одна година роботи адвоката (надання усних та письмових консультацій, складання процесуальних документів - заяв, клопотань, відзивів, письмових пояснень, відповіді на відзив, письмових заперечень) - 500,00 грн.;

- складання позовної заяви - 3000,00 грн.;

- подання позовної заяви до суду - від 500,00 грн. до 1000,00 грн. (з урахуванням витрат на транспорт);

- складання апеляційної та касаційної скарги - 2500,00 грн.;

- відвідування судових засідань - 2000,00 грн. за одне засідання.

За домовленістю сторін гонорар адвоката складає фіксовану суму - 5000,00 грн., яка не може бути змінена сторонами.

Згідно з додатком № 1 від 01.06.2022 до договору № 05а/22 про надання правничої допомоги попередні витрати на правничу допомогу складались з: підготовки та складання позовної заяви - 3000 грн.; ознайомлення з документами -1000 грн.; гонорар -5000 грн.

Відповідно до додатку № 2 від 25 серпня 2022 року остаточні витрати на правничу допомогу складались з: підготовки та складання позовної заяви - 3000 грн.; ознайомлення з документами -1000 грн.; гонорар -5000 грн.

Всього 9000 грн. При цьому у додатку № 2 зазначено, що ОСОБА_1 через свого представника Губську Вікторію Петрівну, яка діє на підставі нотаріальної довіреності виплатив адвокату Трепільченко О.В. готівкові кошти за надання правничої допомоги та гонорару в повному обсязі 9000 грн. за попередньою домовленістю, про що адвокатом позивачу було надано розписку про отримання коштів, копія якої наявна в матеріалах заяви.

Відповідно до розписки від 25 серпня 2022 адвокат Трепільченко О.В. отримала від позивача ОСОБА_1 готівкові кошти в сумі 9000 грн. за надання правничої допомоги та гонорару.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що з усіх перелічених витрат на правничу допомогу, лише витрати на ознайомлення з документами, наданими клієнтом та усні консультації щодо можливого судового захисту прав клієнта в суді - вартістю 1000,00 грн. не відповідають ознакам неминучості та не підлягають відшкодуванню.

Витрати з підготовки та складання позовної заяви (3000 грн.) та гонорар (5000 грн.) є правомірними та такими, що підлягають до стягнення.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив питання у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, судом повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженого рішення суду.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Зазимської сільської ради Броварського району Київської області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких