Справа № 520/2626/23
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року № 520/2626/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

07.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у відмови перерахувати та виплачувати пенсію з урахуванням основний розмір пенсії 90% усіх видів надбавок встановлених згідно законодавством України у повному обсязі та без застосування максимального (граничного) обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням додаток до грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, відповідно статей 43 і 63 Закону України «Про грошове забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», постанови Кабінету Міністрів «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» оновленої довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» №100/13730 від 02.06.2022 року №33/41-524, зі складових: посадовий оклад 3600,00, оклад за спеціальним званням полковник поліції - 2 400,00, надбавка за стаж служби в поліції 50% - 3000,00, надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції 79,83% - 7184,70, премія 80,86% - 13 086,95, усього - 29 271,65 грн.; основний розмір пенсії 90% (вислуга 33 роки), від суми грошового забезпечення (стаття 13 п. а) Закону № 2262 - XII) - 26344,49 грн.; додаткові види підвищення або надбавки до пенсії: Інвалід війни 2 групи, при виконанні обов`язків - 80% від суми грошового забезпечення (п. а. ст. 21 Закону № 2262-ХІІ); особливі заслуги перед Батьківщиною - 70% від суми прожиткового мінімуму (ст. 16 п. 1 Закону №3551 -XII); індексація (постанова КМУ № 118), з 01 грудня 2019 року, без застосування максимального (граничного) обмеження розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, на думку позивача, вчинено протиправні дії у відмови перерахувати та виплачувати пенсію з урахуванням основний розмір пенсії 90% усіх видів надбавок встановлених згідно законодавством України у повному обсязі та без застосування максимального (граничного) обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року за вислугу років. Як зазначено відповідачем, пенсію за вислугу років, позивач отримував у розмірі 89% грошового забезпечення.

В подальшому ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року, розмір пенсії склав 80 % грошового забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року по справі № 520/26307/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону 2011-XII та з врахуванням положень Постанови № 988, згідно оновленої довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" №100/13730 (вих.№33/41-524) від 02.06.2021, з урахуванням раніше проведених платежів.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом на звернення позивача повідомлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 № 520/26307/21, головним управлінням здійснено перерахунок пенсії. Вказано, що з 01.08.2022 пенсія виплачується з урахуванням рішення суду. Зобов`язань щодо перерахунку пенси без обмежень її максимального розміру з урахуванням 90% від суми грошового забезпечення рішенням суду на головне управління не покладено.

Згідно протоколу про перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 року розмір пенсії склав 80 % грошового забезпечення, а в грошовому вираженні з урахуванням максимального розміру пенсії - 16380,00 грн.

Не погоджуючись із діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Щодо позовних вимог в частині визнання противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у відмови перерахувати та виплачувати пенсію з урахуванням основний розмір пенсії 90% усіх видів надбавок встановлених згідно законодавством України у повному обсязі з 01 грудня 2019 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням основного розміру пенсії 90% (вислуга 33 роки) від суми грошового забезпечення (стаття 13 п. а) Закону № 2262 - XII) - 26344,49 грн. та додаткового виду підвищення або надбавки до пенсії: інвалід війни 2 групи, при виконанні обов`язків - 80% від суми грошового забезпечення (п. а. ст. 21 Закону № 2262-ХІІ), особливі заслуги перед Батьківщиною - 70% від суми прожиткового мінімуму (ст. 16 п. 1 Закону №3551 -XII), суд зазначає наступне.

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Так, статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року визначено розміри пенсій за вислугу років.

При цьому, Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року передбачено такий вид пенсії, як по інвалідності.

Відповідно до витягу з пенсійної справи ОСОБА_1 , як інваліда ІІ групи, переведено з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року, розмір пенсії склав 80 % грошового забезпечення.

Згідно з п.а ст.21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Тобто, відповідач визначаючи розмір пенсії по інвалідності позивача 80% грошового забезпечення діяв згідно приписів Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року.

При цьому, судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено того, що йому було призначено пенсію у розмірі 90% грошового забезпечення та зменшено її розмір після перерахунку.

Також, позивач посилався на те, що відповідач до основного розміру пенсії нараховує надбавку по інвалідності війни 2 групи не згідно п.а ст.21 Закону України №2262-ХІІ у розмірі 80% грошового забезпечення, а по ст.13 Закону України №3551-ХІІ у розмірі 40% прожиткового мінімуму 810,80 грн.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги встановленні законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: особам з інвалідністю I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, пунктом а статті 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року визначено розмір пенсії по інвалідності, а не розмір надбавки по інвалідності.

За таких обставин, відповідачем правомірно для визначення надбавки до пенсії позивача за інвалідність 2 групи застосовано приписи Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Крім того, позивач посилався на те, що має право на отримання надбавки до пенсії за особливі заслуги перед Батьківщиною - 70% від суми прожиткового мінімуму відповідно до п.1 ст. 16 Закону України №3551-XII.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року до пенсії за вислугу років, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується надбавка особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, у порядку і на умовах, передбачених статтею 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, - у порядку і на умовах, передбачених статтею 9 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні".

Так, вказаною статтею Закону України № 2262-ХІІ визначено надбавку до пенсії за вислугу років, а не по інвалідності згідно вказаного Закону, яку отримує позивач.

Згідно з п.1 ч.1 ст.16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною (стаття 11) надається надбавка до пенсій або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, які вони отримують, у розмірі 70 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України, яка виплачується щорічно до 5 травня.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особами, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, вважаються особи, нагороджені орденом Героїв Небесної Сотні, Герої Радянського Союзу, повні кавалери ордена Слави, особи, нагороджені чотирма і більше медалями "За відвагу", а також Герої Соціалістичної Праці, удостоєні цього звання за працю в період Другої світової війни.

Проте, позивачем не доведено нагородження його орденом Героїв Небесної Сотні, Герої Радянського Союзу, повні кавалери ордена Слави, особи, нагороджені чотирма і більше медалями "За відвагу", а також Герої Соціалістичної Праці, удостоєні цього звання за працю в період Другої світової війни.

При цьому, нагородження орденом «Богдана Хмельницького ІІІ ступеня» відсутнє в переліку особливих заслуг перед Батьківщиною визначених статтею 11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»

Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах у вказаній частині відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у відмови перерахувати та виплачувати пенсію з урахуванням основний розмір пенсії 90% усіх видів надбавок встановлених згідно законодавством України у повному обсязі з 01 грудня 2019 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням основного розміру пенсії 90% (вислуга 33 роки), від суми грошового забезпечення (стаття 13 п. а) Закону № 2262 - XII) - 26344,49 грн. та додаткового виду підвищення або надбавки до пенсії: інвалід війни 2 групи, при виконанні обов`язків - 80% від суми грошового забезпечення (п. а. ст. 21 Закону № 2262-ХІІ), особливі заслуги перед Батьківщиною - 70% від суми прожиткового мінімуму (ст. 16 п. 1 Закону №3551 -XII).

Щодо позовних вимог в частині визнання противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у відмови перерахувати та виплачувати пенсію без застосування максимального (граничного) обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року, без застосування максимального (граничного) обмеження розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає наступне.

Згідно протоколу про перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 року розмір пенсії склав з урахуванням максимального розміру пенсії - 16380,00 грн.

Так, пенсійний орган обмежив пенсію позивача граничним (максимальним) розміром.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про статус народного депутата України, Про Національний банк України, Про Кабінет Міністрів України, Про дипломатичну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про судову експертизу, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів, Про наукову і науково-технічну діяльність, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про пенсійне забезпечення, Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому, положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому, суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас, положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 17.02.2022 року по справі №640/11168/20, від 02.08.2022 по справі № 240/1369/21, від 20 січня 2023 року по справі №640/24801/19 та від 09 лютого 2023 року по справі №620/4148/20.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

За таких обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області вчинено протиправні дії щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію з 01 грудня 2019 року без застосування максимального (граничного) обмеження розміру пенсії.

При цьому, суд вважає позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплачувати позивачу пенсію в подальшому зверненими на майбутнє.

У вказаній частині права позивача не є порушеними, а отже позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

З огляду на протиправність дій відповідача та для ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року без застосування максимального (граничного) обмеження розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням додаток до грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, відповідно статей 43 і 63 Закону України «Про грошове забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», постанови Кабінету Міністрів «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» оновленої довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» №100/13730 від 02.06.2022 року №33/41-524, зі складових: посадовий оклад 3600,00, оклад за спеціальним званням полковник поліції - 2 400,00, надбавка за стаж служби в поліції 50% - 3000,00, надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції 79,83% - 7184,70, премія 80,86% - 13 086,95, усього - 29 271,65 грн.; додаткові види підвищення або надбавки до пенсії: індексація (постанова КМУ № 118), з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Судовим розглядом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що відповідачем взагалі не було здійснено перерахунку та виплати пенсії позивача без застосування максимального (граничного) обмеження розміру пенсії.

При цьому, наразі відсутні підстави вважати, що відповідачем після перерахунку пенсії позивача без застосування максимального (граничного) обмеження розміру пенсії, не буде включено до такого перерахунку зазначених позивачем складових пенсії.

Так, рішенням у даній справі визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію з 01 грудня 2019 року без застосування максимального (граничного) обмеження розміру пенсії та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року без застосування максимального (граничного) обмеження розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Тобто, права позивача було відновлено належним чином.

Так, позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у вищевказаній частині.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію з 01 грудня 2019 року без застосування максимального (граничного) обмеження розміру пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року без застосування максимального (граничного) обмеження розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.