Справа № 524/4572/22
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 р.Справа № 524/4572/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кролівець П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.10.2022, головуючий суддя І інстанції: Предоляк О.С., вул. Першотравнева, 29/5, м. Кременчук, Полтавська, 39600, по справі № 524/4572/22

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської митниці Державної митної служби України

про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до Полтавської митниці Державної митної служби України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Полтавської митниці Державної митної служби України № 0031/80600/22 від 10.08.2022 року, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 238 337,07 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.10.2022 позов залишено без задоволення.

Судові витрати віднесено на рахунок позивача.

Скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 08.09.2022 року у виді зупинення стягнення на підставі постанови №0031/80600/22 від 10.08.2022 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_7, яке перебуває на виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

На підставі частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 13.12.2021 року до митного поста Кременчук Полтавської митниці директором ТОВ «Кар Флекс» ОСОБА_3. на підставі договору про надання послуг митного брокера від 24.01.2022 № 60/252 з ОСОБА_2 подано до митного оформлення електронну митну декларацію типу ІМ40АА зареєстровану за № UA 806070/2022/000806 на товар автомобіль легковий, який був у використанні, марка Peugeoт, модель 607, категорія М1, номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , тип кузова седан, колір кузова сірий, номер шасі немає даних.

Постановою начальника Полтавської митниці Держмитслужби України Буяльським С.В. № 0031/80600/22 від 10.08.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на момент подання митної декларації від 25.01.2022 року № UA 806070/2022/000806, що складає 238337,07 грн.

Не погодившись із винесеною постановою, позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправною та скасуванням постанови.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст. 266 МК України ОСОБА_1 , як особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, несе таку саму відповідальність, що й декларант, оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил № 0031/80600/22 від 10.08.2022 року винесена відповідачем обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, які мали значення для її прийняття, на підставі та у спосіб, що передбачені МК України, а тому відповідачем дотримано процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 4 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі -МК) декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Стаття 71 МК України передбачає, що декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Відповідно до частини восьмої статті 264 МК з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно з частиною четвертою статті 266 МК у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Відповідно до частини першої статті 458 МК порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною першою статті 466 МК встановлено, що адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

За змістом статті 10 Кодексу про адміністративне правопорушення України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 485 МК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Отже, диспозиція наведеної норми встановлює склад порушення митних правил, об`єктивна сторона якого полягає, в тому числі, у використанні товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

При цьому аналіз цієї статті свідчить, що наведені варіанти дій, які являють собою об`єктивну сторону даного правопорушення, можуть бути вчинені як умисно (в тому числі з непрямим умислом), так і у зв`язку з необережністю (недбалістю).

Особа, відповідальна за передбачені цією статтею дії, може прямо і не бажати настання відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної сплати митних платежів.

Такий висновок суду апеляційної інстанції в частині аналізу диспозиції ст.485 МК України узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.10.2018 по справі № 760/20661/15-а.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з відомостей граф 14, 54 митної декларації № UA 806070/2022/000806 вбачається, що особою, яка безпосередньо здійснювала декларування товару є директор ТОВ «Кар Флекс» ОСОБА_1 .

Як підставу для спрощеного митного оформлення директором ТОВ «Кар Флекс» ОСОБА_1 надано до митного поста Кременчук Полтавської митниці довідку від 22.10.2021 № 12/3619 з військової частини НОМЕР_2 НОМЕР_3 окремого батальйону Державної прикордонної служби України на підтвердження факту перебування ОСОБА_2 у зоні операції Об`єднаних сил у відповідний період.

На запит щодо підтвердження факту видачі військовою частиною вказаної довідки Полтавською митницею отримано лист від військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України від 18.02.2022 № 6/59/9/1-123, згідно якого довідка в частині зареєстрована не була, а старший сержант ОСОБА_2 військову службу в даній частині не проходив.

У відповідності із службовою запискою митного поста «Кременчук» Полтавської митниці від 06.06.2022 № 7.23-2801/254 сума зменшення розміру митних платежів за митною декларацією становить 79 445,69 грн. (мито - 3600,55 грн., акцизний податок - 56603,27 грн., ПДВ - 19241,87 грн.).

09.06.2022 відносно ОСОБА_1 складений протокол про порушення митних правил №0031/80600/22 за ознаками порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, котрий отримано позивачем під підпис 09.06.2022, у присутності захисника Костуренко Є.М.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 491 МК України передбачено, що підставою для порушення справи про порушення митних правил є, серед іншого, офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю.

Відповідач, отримавши зазначену вище інформацію та склавши 09.06.2022 протокол №0031/80600/22 про порушення митних правил, відповідно до якого відповідачем встановлено наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, діяв відповідно до ст. 491 МК України.

Зафіксовані у постанові № 0031/80600/22 від 10.08.2022 обставини позивач не спростовує, згідно з поясненнями від 09.06.2022 ОСОБА_1 , директора ТОВ «Кар Флекс» серед іншого зазначено, приблизно на початку січня 2022 р. до товариства звернувся громадянин ОСОБА_2 з приводу розмитнення автомобіля ПЕЖО 607; ОСОБА_3 було надано усну консультацію з порядку проведення процедури розмитнення та пакету документів необхідного для подання до митного органу; після чого приблизно через тиждень громадянин ОСОБА_2 прийшов з повним пакетом документів адресою вул.Троїцька 89А, 202 каб., та передав йому повний пакет документів особисто в руки, свідком цього були його колеги ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 тел. НОМЕР_5 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел НОМЕР_6 ; передивившись весь пакет документів ОСОБА_3 від імені товариства підписав з ним договір про надання брокерських послуг; при цьому особливістю цього розмитнення було те, що гр., ОСОБА_2 мав пільгу, а саме він був учасником бойових дій на сході України та виконував бойові завдання на протязі 90 діб, що в свою чергу дає йому знижку в розмірі 50 % на всі митні платежі (що встановлена Законом України № 1402-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу»); після підписання договору та вивчення документів мною було проведено дії по поданню електронної митної декларації форми МД- 2 через програму «МД -офіс» до митного органу; до декларації було прикріплено весь пакет документів; перед поданням декларації нижче зазначені документі надавались на огляд (попереднє погодження)співробітнику митного поста -Кременчук- документи прикріплені до декларації були надані йому в оригіналах клієнтом ОСОБА_2 ; ці документи ОСОБА_3 і відсканував; він точно пам`ятає, що до зазначеного вище пакету документів входило: технічний паспорт на автомобіль; договір купівлі продажу; квитанція про сплату за автомобіль; розгорнутий техпаспорт з відміткою про зняття авто з обліку; паспорт і код громадянина (клієнта); посвідчення учасника бойових дій; довідка про перебування особи в зоні ООС більше 90 діб; сертифікат відповідності; експертний висновок криміналістів; переклади всіх документів на українську мову; після подачі декларацій по гр. ОСОБА_2 митним органом (митний пост «Кременчук») їм було присвоєно номер №UA806070/2022/000806 від 25.01.2022 р.; всі ці документи були надані мені в оригіналах, вони містили «мокрі» печатки та підписи; вважає, що митний брокер ТОВ «КАР ФЛЕКС» діяв виключно в рамках вимог Митного кодексу.

Відповідно до ч. ч. 4,5 ст. 266 МК України, у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант, а особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Згідно із ч. 8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Суд першої інстанції надав належну оцінку доказам по справі та встановив, що митним брокером ОСОБА_1 митному органу подана недостовірна довідка від 22.10.2021 №12/3619, як підстава для застосування тимчасового спрощення митного оформлення, що призвело до заявлення у графах 36,47 митної декларації неправдивих відомостей потрібних для нарахування та сплати митних платежів.

Враховуючи, що директором ТОВ «Кар Флекс» ОСОБА_1 надано до митного поста Кременчук Полтавської митниці пакет документів, зокрема, довідку від 22.10.2021 № 12/3619 з військової частини НОМЕР_2 НОМЕР_3 окремого батальйону Державної прикордонної служби України на підтвердження факту перебування ОСОБА_2 у зоні операції Об`єднаних сил у відповідний період, як підставу для спрощеного митного оформлення, котра відповідно до листа військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України від 18.02.2022 № 6/59/9/1-123, в частині зареєстрована не була, а старший сержант ОСОБА_2 військову службу в даній частині не проходив, даних про перебування останнього в зоні проведення ООС у військовій частині не має, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо встановленого факту порушення митних правил підтвердженого наявними у справі доказами, а тому ОСОБА_1 правомірно притягнуто до відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 485 МК України.

Посилання в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду викладені в постановах від 22.05.2018 у справі № 359/1615/16-а, від 20.03.2018 у справі № 640/7258/17, від 06.06.2018 у справі № 607/2391/17, від 06.06.2018 у справі № 607/1866/17, від 16.10.2018 у справі №751/7809/16 колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів має враховуватися саме остання правова позиція, якою є правова позиція Верховного Суду, сформована, зокрема, в постанові від 23.10.2018 у справі №760/20661/15-а.

Необґрунтованими є посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду викладені в постанові від 14.05.2019 у справі № 334/1738/16-а, оскільки такі не підлягають застосуванню у даній справі, оскільки правовідносини, оцінку яким надавав Верховний Суд у справі №334/1738/16-а, та зроблені висновки щодо застосування норм права, не є тотожними тим, які є предметом у справі № 760/20661/15-а, котрі враховані в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України в ході розгляду даної справи.

Доводи апелянта стосовно посилання в рішенні суду першої інстанції на лист від 10.05.2022 № 1221/115/108/07-2022 відділення поліції № 1 Кременчуцького РУП НУНП в Полтавській області з вказаним фактом проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000183 від 26.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України з урахуванням якого, на думку позивача, йому інкримінується підробка документа (довідки) є помилковими та не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Доказів щодо наявності вироку суду по кримінальному провадженні №0000183 від 26.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, який набрав законної сили та є обов`язковим для адміністративного суду, матеріали справи не містять, судом першої інстанції та апеляційним судом в ході розгляду даної справи не встановлено, сторонами по справі не надано.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги щодо не виклику свідків до суду першої інстанції, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, так як зазначена процесуальна дія - є правом суду, а не обов`язком.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те що оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил №0031/80600/22 від 10.08.2022 року винесена відповідачем обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, які мали значення для її прийняття, на підставі та у спосіб, що передбачені МК України.

Щодо інших доводів апелянта, то вони спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 270, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.10.2022 по справі № 524/4572/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк