Справа № 607/4307/23
Суддя: Кунець Н. Р.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.03.2023 Справа №607/4307/23

Провадження №2-а/607/147/2023
м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Кунець Н.Р.,
з участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.,
представника позивача адвоката Гнат Н.А.
представника відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Тернопільські області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільські області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №218032 від 02.02.2023, та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 02.02.2023 винесено постанову серії БАВ №218032 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Місцем винесення вказаної постанови вказано м. Тернопіль, вул. Лук`яновича, 8. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mercedes Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Лук`яновича, 8, при цьому не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 ПДР України. зазначив, що 02.02.23 року він не перебував за кермом транспортного засобу «Mercedes Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно і посвідчення водія не зобов`язаний був пред`являти його працівникам поліції та мати його при собі. Так, 02.02.23 він, пересуваючись пішим ходом по вул. За Рудкою у м. Тернопіль, був зупинений працівниками поліції з вимогою пред`явити документи для встановлення особи. Після надання закордонного паспорта, працівники поліції почали вимагати пред`явити водійське посвідчення. Оскільки він не перебував за кермом транспортного засобу в той день, відповідно і водійське посвідчення у нього при собі не було, про що і було повідомлено працівників поліції. Аналізуючи відео з камер працівників поліції та подій, які відбувались в дійсності, вбачається, що викладені в постанові обставини не підтверджуються, оскільки з них вбачається виключно як працівники поліції розмовляли з ним на вулиці та самі ж стверджують, що не бачили моменту керування автомобілем. Він, в свою чергу, неодноразово наголошував працівникам поліції, що не перебував за кермом транспортного засобу, а тому підстав для складення стосовно нього постанови немає. Проте його твердження не було взято до уваги. На підставі вищевикладеного, позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України.
17.03.2023 представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільські області Департаменту патрульної поліції подав відзив на позов, з якого вбачається, що згідно оскаржуваної постанови позивач 02.02.23 року о 12 год. 30 хв. керував автомобілем «Мерседес Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Тернополі по вул. Лук`яновича, 8, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач в поданому позові стверджує, що він не керував транспортним засобом у вказаний в постанові час. Вказані твердження позивача є неправдивими та такими, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки з матеріалів відеофіксації з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівники ОТУЦ, які знаходилися на місці події до приїзду працівників поліції, чітко стверджували, що є свідками керування автомобілем позивачем та скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди. Вказані свідки на місці розгляду адміністративної справи надали письмові пояснення щодо підтвердження факту керування позивачем. Крім цього, відеозаписами з нагрудного реєстратора зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а саме, що позивач неодноразово стверджує працівниками поліції про відсутність у нього посвідчення водія відповідної категорії. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволені позовної заяви. Також, згідно витягу з бази ІПНП, 02.02.23 о 12 год. 30 хв. на гарячу лінію 102 працівником ОТКЦ було здійснено виклик та повідомлено, що водій автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 вчинив ДТП та втікає з місця пригоди. За результатами розгляду даного звернення було прозвітовано, що на місці було виявлено водія автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , яким виявився ОСОБА_2 . Вказаний водій не мав при собі посвідчення подія відповідної категорії, внаслідок чого працівниками поліції була винесена постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №218031 за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволенні позову.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Гнат Н.А. позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити. Додатково зауважила, що адміністративні матеріали за вчинення ОСОБА_2 адмістративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП не складалися.
Представник відповідача Климчук О.І. в судовому засіданні заперечила з приводу задоволення позовної заяви та просила відмовити у її задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.
Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності наявні у справі докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав:
02.02.2023 поліцейським взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП сержантом поліції Костюк Я.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №218032 від 02.02.2023, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 02.02.2023 о 12 год. 30 хв. в м. Тернопіль по вул. Лук`яновича, 8, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Mercedes Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України.
Судом також досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, який долучено представником відповідача до відзиву, на якому зафіксовано, що 02.02.2023 працівники поліції прибули за викликом працівників обласного територіального центру комплектування, які повідомили, що стали свідками зіткнення транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_2 із припаркованим автомобілем. На вимогу працівників поліції ОСОБА_2 пред`явив документ, що посвідчує особу, а саме свій закордонний паспорт. Надалі працівники поліції поспілкувалися з працівниками обласного територіального центру комплектування, які чітко та ствердно вказали, що були свідками як транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_2 , допустив зіткнення з іншим автомобілем та вони наздогнали останнього, оскільки він мав намір покинути місце ДТП. При цьому, працівники ОТЦК наголошували на тому, що за кермом автомобіля, який допустив зіткнення, перебував саме ОСОБА_2 , вказуючи на нього. Після цього, працівники поліції почали вимагати у ОСОБА_2 надати посвідчення водія відповідної категорії, однак останній відмовився та вказав, що транспортним засобом він не керував.
Як вбачається з витягу з бази ІПНП від 02.02.2023, 02.02.2023 надійшло повідомлення від працівників ОТЦК про те, що автомобіль марки «Мерседес Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_1 , який вчинив ДТП з вантажним автомобілем, утікає з місця події. Водій в нетверезому стані. Прибувши на місце події було виявлено заявника ОСОБА_3 , який повідомив про те, що близько 12 год. 30 хв., рухаючись по вул. Бродівська помітив як автомобіль «Мерседес Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_2 , їхав у вантажний автомобіль марки «Даф», різко розвернувся та почав утікати в сторону Нового світу. Після чого ОСОБА_3 наздогнав вказаний транспортний засіб по вул. Академіка Горбачевського біля в`їзду до ДСНС. Прибувши за вказаною адресою виявлено водія ОСОБА_2 , в якого виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Водієві запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора та проїхати в найближчий медичний заклад. Водій відмовився в категоричній формі. Також водій не мав при собі посвідчення водія та документи на транспортний засіб. Водій вчинив ДТП та покинув місце події.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Положеннями диспозиції ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність у тому числі за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії.
Відповідно до вимог п. 2.1 (а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Оцінивши фактичні обставини справи, суд вважає, що вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, в повній мірі підтверджено матеріалами справи.
Так, судом встановлено, що працівники поліції 02.02.2023 прибули на АДРЕСА_1 за повідомлення на лінію 102 працівника обласного територіального центру комплектування, який повідомив, що здійснюючи переслідування ними був зупинений водій транспортного засобу, який здійснив зіткнення з транспортним засобом та намагався покинути місце події. Працівники поліції поспілкувалися з працівниками ОТЦК та запитали кого саме вони зупинили, на що останні вказали, що зупинили саме водія ОСОБА_2 , вказавши на нього. Після цього, працівники поліції почали спілкуватися з ОСОБА_2 та попросили надати останнього свої документи, в тому числі посвідчення водія відповідної категорії, однак останній повідомив, що такі документи в нього відсутні. На підставі наданого закордонного паспорта працівниками поліції було встановлено особу ОСОБА_2 , на якого свідки працівники обласного територіального центру комплектування вказували, як на водія, який причетний до ДТП. Вказані обставини підтверджуються відеоматеріалами з нагрудної камери працівника поліції та витягом з ІПНП.
При цьому, суд вважає, що працівники поліції діяли відповідно до закону та в рамках своїх повноважень, оскільки в розпорядженні останніх перебувала інформація, яка свідчила про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, а саме вчинив ДТП та залишив місце події.
Відтак, діючи у межах своїх повноважень працівники поліції вимагали від ОСОБА_2 надати посвідчення водія відповідної категорії, на що останній повідомив про відсутність у нього такого посвідчення.
Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем порушено вимоги п. 2.1 (а) ПДР України, а саме останній, як водій механічного транспортного засобу, не мав при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Суд відхиляє доводи позивача про те, що він не керував транспортним засобом, а тому не був зобов`язаний пред`являти працівникам поліції своє посвідчення водія відповідної категорії, оскільки на підставі досліджених в судовому засіданні відеоматеріалів з нагрудної камери працівника поліції встановлено, що працівники поліції прибули за викликом працівників ОТЦК, які повідомили про те, що ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, вчинив ДТП та залишив місце події.
Відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», працівники поліції, маючи достатньо підстав вважати, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, правомірно вимагали в останнього пред`явити свої документи, в тому числі документи, що підтверджують відповідне право особи, зокрема посвідчення водія відповідної категорії.
Таким чином, позивачем не спростовано обставин викладених в оскаржуваній постанові та не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №218032 від 02.02.2023 винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У випадку відмови у задоволенні позову, витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 194, 211, 217, 288, 289, 373 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Тернопільські області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено та підписано 29.03.2023.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, , адреса місцезнаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль, 46003.

Головуючий суддяН. Р. Кунець