Справа № 120/7225/22
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/7225/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс М.Б.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

29 березня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просила визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2022 № 328 щодо відмови у виплаті їй грошового забезпечення військовослужбовця захопленого в полон та зобов`язати відповідача прийняти наказ про здійснення виплат грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 , захопленого у полон його матері ОСОБА_1 .

В обґрунтовання позовних вимог зазначено, що її син ОСОБА_2 із 25.09.2019 проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України. Після початку повномасштабної військової агресії проти України їй стало відомо, що ОСОБА_2 захоплений в полон військовими формування країни агресора. 27.07.2022 позивач звернулася до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату їй як матері військовослужбовця грошового забезпечення належного її сину - захопленому в полон старшому сержанту ОСОБА_2 . Однак наказом від 09.08.2022 № 328 відповідач протиправно відмовив у виплаті грошового забезпечення, посилаючись на наявність у військовослужбовця доньки - ОСОБА_3 яка, як вважає відповідач, теж має право на отримання цих виплат.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2022 № 328 в частині відмови ОСОБА_1 у виплаті грошового забезпечення належного старшому сержанту ОСОБА_2 .

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 із 04.04.2022 виплачувати ОСОБА_1 грошове забезпечення належне старшому сержанту ОСОБА_2 .

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи, подав апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно встановлено, що донька ОСОБА_2 - ОСОБА_4 не належить до кола осіб, які мають право на виплату грошового забезпечення її батька у зв`язку із тим, що вона є повнолітньою і не проживала разом з ним. Крім того, апелянт вказав, що суд першої інстанції фактично прийняв рішення про права, свободи та інтереси ОСОБА_3 , яка не була залучена до участі у справі, чим порушив норми матеріального права.

21 лютого 2023 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому остання вказала на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, громадянин України ОСОБА_2 (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ) має статус учасника бойових дій та проходить військову службу у Збройних Силах України за контрактом. Ці обставини підтверджуються копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_3 та контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посаді осіб сержантського складу від 25.09.2019 (а.с. 13-17).

ОСОБА_2 проходить службу та перебуває на грошовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2022 № 16 старшого сержанта ОСОБА_2 відряджено у військову частину НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ) із 26.01.2022 (а.с. 41).

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022 (затверджено Законом № 2102-IX від 24.02.2022) на усій території України введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану встановлено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року тривалістю 30 діб, однак в подальшому цей строк продовжувався з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022 та з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022. Укази Президента України затверджені Верховною Радою України у встановленому Конституцією України порядку.

Сторонами не оспорюється та обставина, що у квітні 2022 року стало відомо про те, що ОСОБА_2 потрапив у полон збройних формувань країни агресора.

З метою уточнення причин та обставин потрапляння ОСОБА_2 у полон наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.04.2022 № 143 призначено службове розслідування строк якого продовжено до 20.06.2022 наказом від 20.05.2022 (а.с. 42-44).

Наказом Командира військової частини НОМЕР_1 від 31.05.2022 № 34 затверджено результати службового розслідування (а.с. 45-47). Цим наказом вирішено:

Пункт 1) сержанта ОСОБА_2 , головного сержанта - командира відділення охорони взводу охорони 143 роти охорони військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що перебуває у полоні з 04.04.2022;

Пункт 3) причини та обставини потрапляння у полон сержанта ОСОБА_2 , головного сержанта - командира відділення охорони взводу охорони 143 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , встановити після його повернення до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_5 ОСОБА_1 (позивач) є матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 14).

27.07.2022 в її інтересах подано заяву на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 із проханням виплатити їй невиплачене грошове забезпечення в тому числі додаткові види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) належне полоненому ОСОБА_2 (а.с. 48).

У розділі заяви де зазначається інформація про членів сім`ї вказано відомості про таких осіб: 1) мама - ОСОБА_1 ; 2) донька - ОСОБА_3 .

До заяви долучено такі документи: копію паспорта громадянки України ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 ; копію довіреності на ім`я ОСОБА_5 та витягу про її реєстрацію; копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; картка реквізитів для проведення операції поповнення карткового рахунку ОСОБА_1 .

Розглянувши заяву позивача відповідач прийняв наказ від 09.08.2022 № 328, згідно пункту 2 якого вирішено: "На підставі пункту 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісти відсутніх та заяви довіреної особи матері старшого сержанта ОСОБА_2 - ОСОБА_1 від 27.07.2022 № 4505/к виплату їй грошового забезпечення, в тому числі додаткових видів грошового забезпечення, належного старшому сержанту ОСОБА_2 , який перебуває у полоні, не здійснювати у зв`язку із наявністю у військовослужбовця доньки - ОСОБА_3 " (а.с. 55).

Позивач, не погоджуючись із вказаним наказом, звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на відсутність інших осіб які нормами абзаців 3-4 частини 6 статті 9 Закону № 2011-XII та пункту 7 Порядку № 884 віднесені до числа осіб, які пріоритетно мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, це право переходить до його батьків. Із урахуванням встановлених при розгляді цієї справи обставин, єдиною особою яка має право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця є його мати та позивачка у справі - ОСОБА_1 , а відтак оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновку суду першої інстанції з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.6 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), за військовослужбовцями, захопленими в полон зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення). Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженим Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 (далі - Порядок № 884), військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Відтак, механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, захоплених у полон унормовано Порядком № 884, який прийнято відповідно до частини шостої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку № 260.

Відповідно до п.4 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

З матеріалів справи слідує, що позивач звернулася на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 із заявою від 27.07.2022 (зареєстрована за № 4505/к) та долучила до заяви документи, що передбачені пунктом 4 Порядку № 884. Відповідачем при ухваленні спірного наказ від 09.08.2022 № 328 та не висловлено жодних аргументів про невідповідність заяви вимогам Порядку № 884.

Водночас із тексту наказу від 09.08.2022 встановлено, що відмова у виплаті грошового забезпечення ґрунтується виключно на наявності у військовослужбовця повнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Аналізуючи доводи апеляційної скарги стосовно правомірності винесення оскаржуваного наказу, колегія суддів враховує, що згідно п.5 Порядку № 884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:

подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;

з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Із урахуванням обставин цієї справи, нормативною підставою для прийняття оскарженого наказу стала норма абзацу 4 пункту 5 Порядку № 884 - "подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку".

Згідно з п. 7 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Передбачені пунктом 7 Порядку № 884 правила щодо кола осіб які мають право на отримання грошового забезпечення узгоджуються із нормами абзаців 3-4 частини 6 статті 9 Закону № 2011-XII якими передбачено, що грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Аналіз процитованих норм абзаців 3-4 частини 6 статті 9 Закону № 2011-XII та пункту 7 Порядку № 884 дає підстави для висновку, що першочергове право на виплату грошового забезпечення мають дружина (чоловік) військовослужбовця.

В разі їх відсутності це право переходить до повнолітніх дітей військовослужбовця, які проживають разом із ним. На рівні із особами другої черги право на отримання грошового забезпечення мають: 1) законні представники (опікуни, піклувальники) чи усиновлювачі неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку); 2) особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців.

У випадку якщо військовослужбовець не перебуває у шлюбі та не має неповнолітніх дітей які перебувають на його утриманні та/або повнолітніх дітей які проживають разом із ним, право на отримання грошового забезпечення переходить до батьків військовослужбовця. При цьому у випадку наявності декількох осіб, що мають право на виплату їм грошового забезпечення, сума виплати розподіляється рівними частками на кожного (кожну) із них. Цей висновок випливає із абзацу 2 п. 7 Порядку № 884 яким передбачено, що у разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

В контексті розгляду обставин даної справи встановлено, що у військовослужбовця ОСОБА_2 відсутня дружина оскільки, згідно відмітки у його паспорті, шлюб із ОСОБА_6 розірвано 28.11.2001 (а.с. 13). Факт відсутності у військовослужбовця дружини сторонами у цій справі не ставився під сумнів.

Відповідно до відмітки у паспорті громадянина України ОСОБА_2 , до вступу на військову службу його місце проживання було зареєстровано у селі Копистирин Вінницької області (а.с. 13).

Із долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження НОМЕР_6 встановлено, що у ОСОБА_2 є донька ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак на цей час є повнолітньою (а.с. 20).

Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, будинку осіб від 30.08.2022 № 384, яка видана Виконавчим комітетом Шаргородської міської ради встановлено, що до числа членів сім`ї ОСОБА_2 (осіб місце проживання яких зареєстровано разом із ним за адресою АДРЕСА_2 входить лише його мати - ОСОБА_1 (а.с. 19).

Відтак, суд першої інстанції прийшов до переконання, що повнолітня донька військовослужбовця - ОСОБА_3 не належить до кола осіб, які проживають разом із ним.

Між тим, апелянт наполягає на тому, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що повнолітня донька ОСОБА_2 не проживала разом з ним.

З даного приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням вимог ч.2 ст.77 КАС України саме на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення. Відтак, як на момент винесення оскаржуваного наказу, так і в ході розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач зобов`язаний був володіти достатніми доказами, які б підтвердили відсутність у позивача права на отримання грошового забезпечення ОСОБА_2 , оскільки таке право встановлено за дочкою ОСОБА_3 .

В порушення вказаної норми, відповідачем не додано жодного доказу, який би достеменно підтвердив, що на момент подання позивачем відповідної заяви про виплату грошового забезпечення ОСОБА_2 у неї було відсутнє право на таку виплату, оскільки повнолітня дочка ОСОБА_2 проживала разом з ним.

Більше того, Військової частини НОМЕР_1 визнає ту обставину, що безпосередньо донька військовослужбовця - ОСОБА_3 за виплатою відповідного грошового забезпечення не зверталась, відповідно право на отримання такої виплати дочкою відповідач не перевіряв, а відтак позиція відповідача з даного питання ґрунтується виключено на припущеннях.

Враховуючи, що ОСОБА_3 не зверталась стосовно виплати їй грошового забезпечення військовослужбовця захопленого в полон, то в ході розгляду даної справи її права та інтереси не порушуються, а тому судом першої інстанції не було допущено порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи, як на цьому налягав апелянт.

Тому, з огляду на відсутність інших осіб, які нормами абзаців 3-4 частини 6 статті 9 Закону № 2011-XII та пункту 7 Порядку № 884 віднесені до числа осіб, які пріоритетно мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, судом першої інстації вірно зауважено, що вказане право переходить до його батьків.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 його матір`ю є ОСОБА_1 , а батьком - ОСОБА_7 (а.с. 17). При цьому, із копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_7 встановлено, що батько військовослужбовця помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 68).

Отже, із урахуванням встановлених при розгляді цієї справи обставин, єдиною особою яка має право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця є його мати та позивач у справі - ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованою позицію суду першої інстанції, що прийнявши наказ від 09.08.2022 № 328 про відмову у виплаті грошового забезпечення військовослужбовця позивачці із підстав наявності інших осіб, що мають право на його отримання, відповідач порушив норми абзаців 3-4 частини 6 статті 9 Закону № 2011-XII та пункту 7 Порядку № 884, у зв`язку із чим оскаржуваний наказ є протиправним та підлягав скасуванню.

Згідно із п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За змістом ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.