Справа № 200/607/23
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

29 березня 2023 року Справа №200/607/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Логойди Т.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що подана в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

08.02.2023 року ОСОБА_1 через свого представника засобами поштового зв`язку звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року включно з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення за період з 01.01.2021 року по 19.07.2021 року, допомоги для оздоровлення за 2021 рік, грошової компенсації за невикористану під час військової служби додаткову відпустку із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, що передбачена п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення за період з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року включно з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та провести їх виплату йому з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення за період з 01.01.2021 року по 19.07.2021 року, допомогу для оздоровлення за 2021 рік, грошову компенсацію за невикористану під час військової служби додаткову відпустку із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, що передбачена п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та провести їх виплату йому з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду на підставі п.п. 1 та 7 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заяву обґрунтовував тим, що під час подання позовної заяви у лютому 2023 року ОСОБА_2 (представник позивача) не мав адміністративну процесуальну дієздатність для подання позову в інтересах позивача на підставі довіреності, що видана йому позивачем 24.11.2021 року та посвідчена приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Кудлаєвим О.О., оскільки станом на 31.01.2023 року (до подання позову) позивач вважався «зниклим безвісті». Представництво за такою довіреністю є недійсним в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 248 Цивільного кодексу України, згідно з яким представництво за довіреністю припиняється у разі визнання особи, яка видала довіреність, безвісно відсутньою.

Пояснив, що 24.02.2022 року позивач був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та призначений на посаду командира 3 групи спеціальних дій відділу спеціальних дій військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони). У зв`язку з відкриттям кримінального провадження від 16.03.2022 року № 0000053 за ознаками вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України «Дезертирство», наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони від 26.03.2022 року № 110-ОС йому було призупинено військову службу. Згідно з листом Об`єднаного центра з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях Служби безпеки України від 31.01.2023 року № 33/8-793-в/нт (позиція № 17 арк. 1 реєстру № 33/8-793-в/нт) місцезнаходження позивача не відомо, він рахується «зниклим безвісті».

Відповідно до п. 2 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884, під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.

Станом на час подання позовної заяви місце знаходження позивача не відомо; зв`язок з ним відсутній; зазначений в позовній заяві його номер телефону згідно з даними оператора « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не є дійсним; адреса проживання знаходиться на тимчасово окупованій території (м. Маріуполь Донецької обл.); підтвердження, що він є внутрішньо переміщеною особою і перебуває на підконтрольній території України, відсутнє.

Представник позивача подав заперечення проти заяви відповідача про залишення позову без розгляду, яку обґрунтовував тим, що відповідно до Цивільного кодексу України статус особи як безвісно відсутня може бути визнано лише судом. Такий статус у встановленому порядку позивач не набув, а тому твердження відповідача про відсутність у представника позивача адміністративної процесуальної дієздатності є безпідставними.

Розглянувши заяву суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог п.п. 1 та 7 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо:

- позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності;

- провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Частиною 5 ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підстави і порядок припинення представництва за довіреністю, скасування довіреності та відмови представника від наданих йому повноважень визначаються Цивільним кодексом України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 248 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю припиняється у разі: смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Визнання фізичної особи безвісно відсутньою врегульовано ст. 43 Цивільного кодексу України, згідно з ч.ч. 1 та 3 якої фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Отже, фізична особа вважається безвісно відсутньою тоді, коли вона визнана такою в судовому порядку, тобто шляхом набрання законної сили рішенням суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Таке судове рішення щодо позивача до заяви про залишення позову без розгляду не додано, про наявність такого не зазначено.

Тому положення п. 6 ч. 1 ст. 248 Цивільного кодексу України до доданої до позову довіреності на представництво інтересів позивача в суді не можуть бути застосовані.

З огляду на наведене правові підстави для задоволення поданої заяви відсутні.

Керуючись статтями 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Логойда