Справа № 260/5078/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року Справа № 260/5078/22 пров. № А/857/1172/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Кушнерика М.П.,

при секретарі судового засідання Юрченко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Львові справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 2 січня 2023 року (суддя Дору Ю.Ю., м.Ужгород), -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУПФ) звернулося до суду із позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (далі Управління ) в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 04.11.2022 ВП №69130829 (далі Постанова).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 2 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що державний виконавець при винесені оскаржуваної Постанови належним чином не перевірив як факт виконання судового рішення боржником на момент винесення спірної постанови, так і не дослідив поважності невиконання такого чи виконання не в повному обсязі, а тому Постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Управління в судове засідання не надіслало свого представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час винесення оскаржуваної Постанови рішення суду боржником не виконано за відсутності поважності причин, визначеної судом, а тому відповідачем правомірно накладено штраф, з метою забезпечення реального виконання виконавчого листа у виконавчому провадженні ВП №69130829.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що на виконанні в Управлінні перебуває виконавче провадження № 69130829 з примусового виконання виконавчого листа № 260/1273/22 виданого 20.05.2022 Закарпатським окружним адміністративним судом про зобов`язання ГУПФ здійснити з 01.12.2019, без обмеження граничним розміром перерахунок та виплату ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII), на умовах у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 88% сум грошового забезпечення, з врахуванням рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у справі №260/569/20 (далі Рішення суду-1) та рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у справі №260/2122/21 (далі Рішення суду-2), з урахуванням раніше виплачених сум (далі Виконавчий лист).

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління (далі Відділ), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2022 ВП № 69130829 (далі Постанова-1).

Постановою-1 зобов`язано боржника - ГУПФ виконати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року у справі № 260/1273/22 (далі Рішення суду) протягом 10 робочих днів.

На адресу Відділу надійшла відповідь ГУПФ від 16.06.2022 №0700-0504-5/22956 де позивач повідомив, що стягувачеві з 01.12.2019 проведено перерахунок пенсії виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 88% сум грошового забезпечення. З 01.06.2022 виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється з урахуванням вищезазначеного Рішення суду.

29.09.2022 державним виконавцем направлено запит до ГУПФ щодо надання копії перерахунку пенсії та розрахунку на доплату за пенсійною справою ОСОБА_1

04.10.2022 на запит державного виконавця ГУПФ надано відповідь № 0700-0504-5/37871, згідно якої ОСОБА_1 нараховано пенсію у розмірі 312735,39 грн, проте з 01.06.2022 стягувачу виплачується пенсія з урахуванням максимального розміру пенсії у розмірі 28715,26 грн.

Надалі, Постановою на боржника ГУПФ накладено штраф у розмірі 5100 грн за невиконання Рішення суду без поважних причин.

Так, у матеріалах справи міститься перерахунок пенсії за пенсійною справою № МВС пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , відповідно до якого, пенсію перераховано з 01.06.2022. Так, у перерахунку вказано, що підсумок пенсії (з надбавками ) становить: 32735,39 грн, а з урахуванням максимального розміру 28715,26 грн.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» (далі Закон; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно зі статтею 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пункт 1 частини першої статті 3 Закону передбачає, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частиною четвертою статті 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У випадку встановлення державним виконавцем факту невиконання боржником - юридичною особою рішення суду без поважних причин, він наділений повноваженнями щодо винесення постанови про накладення на такого боржника штрафу.

Згідно з частиною першою статті 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону).

Стаття 75 Закону передбачає, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу зазначених вище норм права можна дійти висновку про те, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм Закону можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Також, апеляційний суд зазначає, що встановлення таких обставин як: - невиконання судового рішення; - наявність поважних причин такого невиконання, необхідно здійснювати в кожному конкретному випадку індивідуально. Обов`язок з`ясування цих обставин покладено на державного виконавця.

Суд апеляційної інстанції враховує, що із змісту оскарженої позивачем Постанови вбачається, що така винесена на підставі статей 63, 75 Закону, у зв`язку з невиконанням боржником без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.

Так, згідно позиції ГУПФ з 01.03.2022 розмір перерахованої пенсії ОСОБА_1 становить 28715,26 у розмірі обчисленому без обмеження максимальним розміром пенсії станом на дату, з якої судом зобов`язано провести перерахунок 01.12.2019. Таким чином при проведенні перерахунку пенсії стягувачу ГУПФ діяло в межах чинного законодавства, оскільки у Рішенні суду не було вказано, що всі подальші перерахунки пенсії позивача повинні здійснюватися та виплачуватися без обмеження максимальним розміром пенсії.

З приводу зазначеного, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу ГУПФ на те, що за змістом спірних відносин встановлено пенсія позивача має регулярний та постійний характер, а тому законодавчо не обмежена в якомусь часовому періоді.

Апеляційний суд вказує, що зазначення в судовому рішенні «кінцевої дати» не є необхідним у судових рішеннях, в яких вирішувалось право позивача на отримання пенсії у відповідному розмірі. Відтак обмеження нарахування та виплати пенсії «без обмеження максимальним розміром виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 88% сум грошового забезпечення» будь якою кінцевою датою без скасування таких виплат або права на них шляхом постановлення спеціального законодавчого акту суперечить змісту спірних відносин та чинному законодавству України, яким регулюються ці правовідносини.

Крім того, апеляційний суд наголошує на тому, що відповідач зобов`язаний виплачувати суми пенсії, визначені у судовому рішенні, до того часу, поки не зміниться відповідне законодавство, на підставі якого суд прийняв своє рішення.

Вказані висновки суду, викладені у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №308/2897/18.

В розглядуваному випадку, скаржник не заперечує, що станом на час виконання Рішення суду (01.06.2022) пенсія позивача виплачується із застосуванням обмеження максимальним розміром.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність оскаржуваної Постанови

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, та виходячи із обставин справи відмовив у задоволенні позову, а тому з урахуванням наведених вище висновків апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 2 січня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
М. П. Кушнерик