Справа № 127/25121/22
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/25121/22

Головуючий у 1-й інстанції: Вишар І.Ю.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

28 березня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії БАВ № 294636 від 26.10.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії БАВ № 294636 від 26.10.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач своїм правом, передбаченими ст.ст. 300, 304 КАС України, не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалами від 20 березня 2023 року, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що 26.10.2022 року відповідачем було складено постанову серії БАВ №294636 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зі змісту вказаної постанови встановлено, що позивач, керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , на 765 км автомобільної дороги М-06 «Київ-Чоп», порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме перевищив максимально дозволену швидкість на 23 км/год., за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду для її скасування.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, не може вважатися належним доказом по справі про адміністративне правопорушення, оскільки в оскаржуваній постанові взагалі відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За п.1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (з наступними змінами), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4ПДРУкраїни у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності доказування свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи встановлено, що в якості доказу перевищення позивачем дозволеної законом швидкості відповідачем до матеріалів справи надано фотознімок та відеозапис, здійснені сертифікованим приладом TruCam ТС 00841 (а.с. 43), а також відеозаписи з бодікамер поліцейських.

З оглянутого відеозапису вбачається, що позивач не заперечував факт керування автомобілем марки Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , на 765 км автомобільної дороги М-06 «Київ-Чоп» зі швидкістю 73 км/год.

Колегія суддів зазначає, що порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України "Про національну поліцію".

При цьому норма статті 31 Закону України "Про національну поліцію" є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" .

Пункт 2 частини 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" чітко встановлює порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а, №337/346/17 від 08.04.2020 року приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку з приводу того, що постанова серії БАВ №294636 від 26.10.2022 року, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, оскільки вказані висновки спростовуються п.5 спірної постанови, в якому міститься посилання на TruCam ТС 00841 (А.С. 11).

Згідно з долученими відповідачем письмовими доказами лазерний вимірювач швидкості TruCam отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 року № UA.TR.001241/18REV.0 та дійсний до 26.12.2028 року. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобів вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний "TruCam"", який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки з номером 22/3/В/21/376-18.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/24085 від 19.11.2021 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС008401, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 № ТС008401 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Отже, фотознімки та відеозапис, здійснені сертифікованим приладом ТС008401, є отриманими у встановленому законом порядку доказами того, що ОСОБА_1 рухався на автомобілі марки Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 73 км/год.

З огляду на вищезазначені докази, колегія суддів приходить до висновку, що вказані фотознімок та відеозапис дають можливість достовірно встановити місце фіксації швидкості транспортного засобу позивача, адже на них відображена фіксація швидкості руху автомобіля в населеному пункті, іншими об`єктами, які вказують на те, що транспортний засіб позивача на момент фіксації рухався з перевищенням швидкості.

Відтак, колегія суддів вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів які підтверджують порушення позивачем вимог п.12.4 ПДР України.

Таким чином, наведені вище обставини та положення Закону №580-VIII спростовують доводи позивача щодо належного використання та правомірності використання засобу вимірювання швидкості "TruCam LTІ 20/20".

Отже, наявність події адміністративного правопорушення, яка виявилась у перевищенні позивачем дозволеної швидкості для руху у населеному пункті на 23 км/год, як обов`язкової умови притягнення особи до адміністративної відповідальності, підтверджена наявними в матеріалах справи доказами.

Колегія суддів критично ставиться до доводів позивача, про те, що інспектором після зупинки транспортного засобу не було роз`яснено права та обов`язки, чим порушено вимоги ст.279 КУпАП, оскільки вказані доводи спростовуються відеозаписом, який міститься в матеріалах справи.

Будь яких інших доводів, які б спростовували факти викладені в оскаржуваній постанові позивачем не наведено.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність складу адміністративного порушення у діях позивача, які визначені у постанові інспектора та відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №294636 від 26.10.2022 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов передчасного висновку щодо недоведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

В силу приписів ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, має місце порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити повністю.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії БАВ № 294636 від 26.10.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.