Справа № 620/2997/23
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 березня 2023 року Чернігів Справа № 620/2997/23

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Заяць О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Бобровицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бобровицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просить:

зобов`язати Бобровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни:

- до актового запису про народження № 34, складеного 08 жовтня 1954 року виконавчим комітетом Свидовецької сільської ради Бобровицького району Чернігівської області на ОСОБА_1 , у відомостях про дитину, батька та матір дитини змінити прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », доповнити у відомостях про дитину по батькові дитини « ОСОБА_1 », місце народження дитини «Україна, Чернігівська область, Бобровицький район, село Свидовець», у відомостях про матір дитини змінити по батькові матері з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 »;

- до актового запису про шлюб № 26, складеного 09 листопада 1975 року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області на ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , у відомостях про нареченого змінити по батькові нареченого з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Позивач зазначає, що звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про народження та про шлюб. Органом реєстрації актів цивільного стану складений висновок, яким відмовлено у внесенні змін до актового запису. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду.

Пунктом 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить її розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про те, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства є вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

У той же час, згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Положеннями частин першої - третьої статті 49 Цивільного кодексу України визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Таким чином, вирішуючи питання про юрисдикцію спору необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть (зміст) права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Судом встановлено, що спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою відповідача внести зміни до актового запису про народження № 34, складеному 08.10.1954 року виконавчим комітетом Свидовецької сільської ради Бобровицького району Чернігівської області на ОСОБА_1 - у відомостях про дитину, батька та матір дитини змінити прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », у відомостях про дитину доповнити по батькові дитини « ОСОБА_1 », місце народження дитини «Україна Чернігівська область Бобровицький район село Свидовець», у відомостях про матір дитини змінити по батькові матері з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 »; до актовому запису про шлюб заявника № 26, складеному 09 листопада 1975 року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області на ОСОБА_1 та ОСОБА_8 - у відомостях про нареченого змінити по батькові нареченого з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », про що відповідачем складений висновок від 02.03.2023.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI (далі - Закон № 2398-VI).

Відповідно до частин 1-4 статті 9 Закону № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з частинами 1 - 4 статті 22 Закону № 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 затверджені Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила № 96/5). Відповідно до пункту 1.1 Правил № 96/5 внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством. Згідно з пунктом 2.1 Правил № 96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України).

Згідно з пунктом 2.6 Правил № 96/5 разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні, інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті. На підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому ( п. 2.7. Правил)

Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану ( п. 2.13 Правил № 96/5)

Зі змісту позову судом встановлено, що позивач звернувся до суду для захисту особистого немайнового права - права на відображення достовірної інформації про осіб в актовому записі, а не стосовно оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану про народження та про шлюб.

Отже, об`єктом перевірки у цій справі не є дотримання відповідачем процедури розгляду звернення позивача про внесення змін до актового запису цивільного стану про народження та про шлюб, а також оцінки правомірності дій відповідача щодо відмови, а є встановлення обставин, що підтверджують або спростовують факт вірного написання прізвища позивача, батька та матері дитини, по батькові дитини, місце народження дитини та по батькові матері дитини в актовому записі про народження № 34, складеного 08.10.1954; факт вірного написання по батькові нареченого в актовому записі про шлюб № 26, складеного 09.11.1975, та залежно від встановлених обставин зобов`язання відповідача внести зміни до актового запису цивільного стану про народження та про шлюб.

Судом встановлено, що у позові зазначається про певні обставини, дослідження яких фактично виходить за межі компетенції адміністративного суду, який не уповноважений досліджувати питання, пов`язані із встановленням фактів, що мають юридичне значення.

У справах про оскарження відмови внести зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану. Це означає, що адміністративний суд не може замість органу реєстрації актів цивільного стану або замість загального суду вирішувати питання щодо фактичного становлення юридичних фактів.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17.

Водночас у цій справі вимоги позивача пов`язані з необхідністю самостійного і безпосереднього встановлення адміністративним судом обставин, що підтверджують або спростовують правильність, зокрема, прізвища позивача, батька та матері дитини, по батькові дитини, дослідження документів, на підставі яких встановлюється правовий зв`язок між позивачем та іншою особою. Проте зазначене не є завданням адміністративного суду, так як належить до компетенції цивільного суду. Такий висновок узгоджений з правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 14 квітня 2021 у справі № 760/24695/19.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на викладене, позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на характер (зміст) спірних правовідносин, розгляд заявлених позивачем позовних вимог належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20.07.2016 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №29458/04, №29465/04) зазначено, що відповідно до прецидентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v.Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 170, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Бобровицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, разом із позовною заявою та всіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Попередити позивача, що повторне звернення цієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя О.В. Заяць