Справа № 580/1350/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року справа № 580/1350/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

24.02.2023 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) подав у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправним і скасування рішення від 10.01.2023 щодо відмови в переведенні його з пенсії за вислугу років відповідно до п. «б» ст.12 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 зазначеного Закону з урахуванням положень ст.171 Закону та положень ч.4 ст.23 Закону України від 23.06.2005 №2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»;

зобов`язання відповідача перевести з 18.10.2021 позивача з пенсії за вислугу років відповідно до п. «б» ст.12 вказаного Закону України від 9 квітня 1992 року на пенсію за вислугу років;

стягнення з відповідача на його користь суми сплаченого судового збору в розмірі 1073,60грн.

Додатково просив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників у судові засідання.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач всупереч вимог закону відмовив йому у переведенні на інший вид пенсії за наявності достатнього стажу, безпідставно вважаючи з відсутнім 25 календарних років вислуги. Посилався на постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а та від 14.04.2021 у справі №480/4241/18.

Ухвалою суду від 01.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Також встановлено відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів. Вказану ухвалу відповідач отримав 01.03.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в його електронний кабінет.

13.03.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи зазначив, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 у справі №580/5585/22 повторно розглянув заяву позивача від 18.10.2022 про переведення із пенсії за вислугу років відповідно до п. «б» ст.12 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 зазначеного Закону та прийняв рішення від 10.01.2023, яким відмовив у перерахунку пенсії. За документами пенсійної справи позивач отримує з 31.08.2021 пенсію за вислугу років відповідно до вказаного Закону. Отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено. Зазначеним вище Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається за наявності 23 календарних років і більше, міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років. Згідно з розрахунком вислуги років, складеним на підставі особової справи позивача, загальна вислуга років становить у календарному обчисленні 19 років 02 місяці 15 днів, у пільговому 25 років 03 місяці 19 днів. Тому пенсію позивачу призначено відповідно до п. «б» ст.12 зазначеного вище Закону (за 27 років вислуги з урахуванням трудового стажу). Оскільки на день звільнення зі служби 30.08.2021 позивач не мав вислуги 25 календарних років, у нього відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч.1 ст.12 вказаного Закону. Посилався на висновки Верховного Суду у постановах від 27.03.2018 у справі №295/6301/17, від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 24.10.2019 у справі №295/7219/16.

Усі подані сторонами документи суд долучив до матеріалів адміністративної справи.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до наказу Державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» від 03.08.2021 №49/ОС-19 позивач підполковник внутрішньої служби, старший інспектор групи охорони державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» звільнений 30.08.2021 відповідно до ч.5 ст.23 (за власним бажанням) Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію». Станом на день звільнення вислуга років у календарному обчисленні становила 19 років 02 місяці 15 днів, у пільговому обчисленні - 25 років 03 місяці 19 днів. Цивільний стаж станом на 30.08.2021 становить 07 років 09 місяців 24 дні. Зазначено, що відповідно до п. «б» ст.12 Закону України від 09.04.1992 №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» страховий стаж станом на 30.08.2021 становить 27 років 00 місяців 09 днів.

Згідно з розрахунком вислуги років при призначені пенсії від 08.09.2021, складеним в.о. старшого інспектора групи по роботі з персоналом, старшим інспектором групи режимно-секретної роботи державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» майором внутрішньої служби Русланом СИТНИКОМ загальний трудовий стаж на день звільнення позивача складає 27 років 00 місяців 09 днів. Вказано, що періоди служби з 16.09.2002 до 07.12.2016, з 03.08.2017 до 30.08.2021 підлягають зарахуванню у вислугу років на пільгових умовах 30 днів служби за 40 днів на підставі постанови КМУ від 17.07.1992 №393 та наказу Міністерства юстиції України від 10.04.2013 №669/5. Військово служба в календарному обчисленні 19 років 02 місяці 15 днів, у пільговому обчисленні 25 років 03 місяці 19 днів, трудовий стаж 7 років 09 місяців 24 дні.

Протоколом від 18.10.2021 в пенсійній справі № (Державний департамент з питань виконання покарань) підтверджується, що позивачу призначена пенсія за вислугу 27 років (календарних 19) у розмірі 52% грошового забезпечення, про що видане відповідне пенсійне посвідчення від 29.12.2021 серії НОМЕР_2 .

18.10.2022 позивач звернувся заявою до відповідача, в якій серед іншого просив перевести його з 01.10.2021 з пенсії за вислугу років відповідно до п. «б» ст.12 Закону України Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 зазначеного Закону та призначити йому пенсію у розмірі 65% грошового забезпечення.

Листом від 02.11.2022 №6454-6710/Д-03/8-2300/22 відповідач повідомив. Здійснивши аналіз наданих позивачем документів встановлено, що перевести його на пенсію за вислугу років відповідно до вказаного вище Закону немає підстав, оскільки на день звільнення зі служби 30.08.2021 він не мав вислуги 25 календарних років.

Не погоджуючись зі вказаною відповіддю позивач оскаржив її до суду.

Із автоматизованої системи Черкаського окружного адміністративного суду «Діловодство» суд установив, що на його розгляді знаходилась адміністративна справа №580/5585/22 між тими ж сторонами. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року, яке набрало законної сили 07.01.2023, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви позивача від 24.03.2021 щодо переведення із пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років. Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 18.10.2022 про переведення із пенсії за вислугу років відповідно до пункту б статті 12 Закону № 2262-ХІІ на пенсію за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону № 2262-ХІІ з урахуванням положень статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ та положень частини 4 статті 23 Закону № 2713-ІV та прийняти рішення по суті, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.

На його виконання відповідач повторно розглянув заяву позивача та прийняв рішення від 10.01.2023 про відмову у перерахунку пенсії позивачу у зв`язку з відсутністю на день звільнення зі служби вислуги 25 календарних років військової служби. То ж право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 вказаного вище Закону відсутнє.

Тому позивач звернувся в суд з позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України та деяких інших осіб регулює Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до ст.1 ЗУ №2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Процедуру звернення особи заявою про призначення пенсії та порядок її розгляду визначено у ст.48 ЗУ №2262-XII. Так, заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.

Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред`являє паспорт або інший документ, що засвідчує особу.

Згідно зі ст.49 ЗУ №2262-XII пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок).

Згідно з п.4.3 Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Оскільки спірні правовідносини виникли щодо реалізованого позивачем наміру змінити вид пенсії за вислугу років відповідно до п. «б» ст.12 ЗУ №2262-XII на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 зазначеного Закону, суд урахував ч.3 ст.45 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV), згідно з якою переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з ч.4 ст.45 Закон №1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Суд звернув увагу, що позивач у заявлених спірних правовідносинах звертався до відповідача заявою від 26.12.2022 про переведення з 01.10.2021 з пенсії за вислугу років відповідно до п. «б» ст.12 ЗУ №2262-XII на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 зазначеного Закону, отримуючи вказаний вид (за вислугу) пенсії з 31.08.2021.

Щодо права позивача на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 ЗУ №2262-XII.

Згідно з п."б" ст.1-2 ЗУ №2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби).

Пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), згідно з п.а ст.12 Закону №2262-ХІІ незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Тобто, зважаючи, що позивача звільнено зі служби в поліції з 30.08.2021, для призначення йому пенсії за вислугу років його календарна вислуга на день звільнення має становити 25 календарних роки і більше. Закон чітко вказує саме на календарне, а не пільгове обчислення вислуги для призначення пенсії, без виключення.

Вказаним вище Витягом з наказу про звільнення позивача підтверджується, що позивач має 19 років 02 місяці 15 днів вислуги на день звільнення в календарному обчисленні. Отже, вона є недостатньою для призначення пенсії за вказаною вище нормою Закону. Водночас у Витязі вказано про наявність у позивача вислуги років у пільговому обчисленні, яка складає 25 років 03 місяці 19 днів. Зазначені відомості також підтверджуються вказаним вище розрахунком вислуги років при призначені пенсії.

Щодо врахування пільгової вислуги при призначенні пенсії за вислугу років.

Суд урахував, що позивач проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України та звільнений з державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)».

У ч.3 ст.23 Закону України від 23 червня 2005 року № 2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (далі - Закон № 2713-IV) передбачено, що пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби відповідно до ч.4 ст.23 Закону №2713-IV встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів, особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Отже, з метою для призначення пенсії особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років, а саме один місяць служби за сорок днів.

Згідно з п. «б» ч.1 ст.17 Закону №2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"- "д" статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Згідно зі ст.171 ЗУ №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок щодо встановлення порядку обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за вказаним Законом.

Абзацом 3 п.1 постанови Кабінету Міністрів від 17 липня 1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі Постанова №393) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 12 такого Закону, до вислуги років зараховується служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

Абзацом 3 підп. «г» п.3 Постанови №393 визначено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.

Отже, особам, які перебували на службі в Державній кримінально-виконавчій службі та які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Водночас наказом Міністерства юстиції України від 10.04.2013 №669/5 затверджено Перелік посад та порядку встановлення пільгового заліку вислуги років для призначення пенсій особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (далі Наказ №669/5).

Згідно з п. 1.1. Наказу №669/5 особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, посади яких не передбачені Переліком посад та порядком встановлення пільгового заліку вислуги років для призначення пенсій особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, пільговий залік вислуги років для призначення пенсій зараховується на умовах один місяць служби за сорок днів.

Суд урахував, що згідно зі вказаним вище розрахунком вислуги років при призначені пенсії позивачу періоди його служби з 16.09.2002 до 07.12.2016, з 03.08.2017 до 30.08.2021 підлягають зарахуванню у вислугу років на пільгових умовах 30 днів служби за 40 днів на підставі Постанови №393 та Наказу №669/5.

Отже, особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів. Перебування позивача на пенсії за вислугу років, підтверджене протоколом відповідача від 18.10.2021 в пенсійній справі № щодо пенсії за вислугу 27 років (календарних 19) свічить про необгрунтованість доводів відзиву та листа відповідача від 02.11.2022 щодо недостатності стажу.

Оскільки при призначенні пенсії за вислугу років враховується пільгова вислуга згідно з п. «а» ст.12 Закону №2262-ХІІ, позивач мав законне сподівання на зміну виду пенсії на за вислугу років. Тому при визначенні вислуги років під час переведення позивача на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 Закону № 2262-ХІІ з урахуванням положень Закону №2713-IV та Постанови №393 відповідач зобов`язаний зарахувати позивачу періоди його служби з 16.09.2002 до 07.12.2016, з 03.08.2017 до 30.08.2021 у вислугу років на пільгових умовах 30 днів служби за 40 днів.

Зважаючи, що у заявлених спірних правовідносинах позивач звертався заявою до відповідача, за результатами розгляду якої відповідач прийняв рішення від 10.01.2023 про відмову у переведенні з пенсії за вислугу років відповідно до пункту б статті 12 Закону №2262-ХІІ на пенсію за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону № 2262-ХІІ з підстав, що не узгоджуються зі вказаними вище нормами, таке рішення безпосередньо порушує заявлене право на пенсійне забезпечення. Тому суд дійшов висновку, що належним способом повного відновлення порушених прав є визнання його протиправним і скасування.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Згідно з абз. 2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завданням адміністративного судочинства є гарантування дотримання прав особи та вимог законодавства, а не забезпечення ефективності державного управління, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Оскільки розглядаючи звернення пенсіонера про зміну виду пенсії відповідач зобов`язаний виконати таке повноваження за наявності законних підстав, воно не є дискреційним.

Зважаючи на ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV, згідно з якою переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача перевести позивача на пенсію за вислугу років з 18.10.2021 не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України щодо ефективного способу повного судового захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку зобов`язати відповідача у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, перевести його з 18.10.2022 (з дня подання заяви) з пенсії за вислугу років відповідно до п. «б» ст.12 Закону №2262-ХІІ на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 вказаного Закону.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду (далі ВС) від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а та постанову від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, вказані у відзиві постанови Верховного суду не обґрунтовані та не враховані, оскільки висновки в них стосуються вирішення спорів, які не є достатньо подібними для цієї справи за суб`єктним складом і предметом позовних вимог, а обставини спору (виникли у 2017 та 2018роках) регулювалися нормами, які зазнали в подальшому істотних змін.

Отже, заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у вказаних вище частинах.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією від 23.02.2023 №0.0..1 в сумі 1073,60 грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позову половина суми.

Керуючись ст.ст.2-20, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 10.01.2023 щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років відповідно до п. «б» ст.12 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 зазначеного Закону з урахуванням положень ст.171 Закону та положень ч.4 ст.23 Закону України від 23.06.2005 №2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 18.10.2022 (з дня подання заяви) з пенсії за вислугу років відповідно до п. «б» ст.12 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 зазначеного Закону.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору за звернення позовною заявою до адміністративного суд в сумі 536,80грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 30.03.2023.