Справа № 120/117/23
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 березня 2023 р. Справа № 120/117/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дагаз-7" (вул. Інженерна, 5, с. Зарванці, Вінницька обл.)

до: Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. В. Порика, м. Вінниця, 21021)

про: визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Дагаз-7" (далі - позивачі) з позовною заявою до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови відповідача №337464 від 20.09.2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 16.08.2022 року уповноваженими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено перевірку транспортного засобу MAN TGL 8.180, номерні знаки НОМЕР_1 , на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів та вантажу. За результатами перевірки оформлено акт №324580 від 16.08.2022 року, яким зафіксовано порушення абз. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме - відсутність на момент перевірки у водія особистої картки режиму обліку та відпочинку до цифрового тахографа. 20.09.2022 року відповідачем винесено постанову про накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000 грн. Позивач вважає вказану постанову протиправною з підстав того, що він не може бути суб`єктом виявленого правопорушення, адже в даному випадку не є автомобільним перевізником. Позивач зауважує, що ним укладено договір оренди транспортних засобів, відповідно до якого Товариству з обмеженою відповідальністю "Лайен Транс" передано в тимчасове платне користування вантажний автомобіль MAN TGL 8/180, номерні знаки НОМЕР_1 , а відтак перевізником є саме зазначене товариство.

Одночасно із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову у спосіб зупинення стягнення штрафу в межах виконавчого провадження № 70502479, відкритого на підставі виконавчого документу оскаржуваної у цій справі постанови від 20.09.2022 року № 337464 до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Ухвалою суду від 05.01.2023 року заяву позивача про забезпечення адміністративного позову задоволено.

Ухвалою від 09.01.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

16.01.2023 року за вх. № 2011/23 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви,

Ухвалою суду від 23.01.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

31.01.2023 року за вх.№ 4028/23 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач вказує, що 16.08.2022 року уповноваженими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області в рамках проведення заходів державного контролю здійснено перевірку транспортного засобу MAN TGL 8.180, номерні знаки НОМЕР_1 . За результатами проведення рейдової перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №324580 від 16.08.2022 року, яким зафіксовано порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», та підведено під порушення ч. 1 абз. 3 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» за відсутність на момент перевірки документів, визначених ст. 48 цього закону, а саме - відсутня особиста картка водія до цифрового тахографа. Листом від 06.09.2022 року позивача запрошено до участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення. Відповідач зауважує, що позивач на розгляд справи не з`явився, жодних заперечень або документів щодо спростування виявленого порушення не надав. Щодо тверджень позивача, що він не є автомобільним перевізником, то відповідач вказує на п. 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них №379, яким визначено, що у разі якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмового заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом. Відповідач наголошує, що правовий висновок щодо оформлення тимчасового реєстраційного талону зробив Верховний Суд у справі № 804/8740/16, в якій зазначив, що наявність вказаного талону, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом України «Про автомобільний транспорт». Відповідач вказує, що під час проведення перевірки 16.08.2022 року водій не повідомляв уповноваженим особам Укртрансбезпеки про наявність документів, які б свідчили про передання транспортного засобу в оренду або іншого документу, що встановлює правові відстави для користування і (або) розпорядження транспортним засобом марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 . Враховуюче вищевикладене, відповідач вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

08.02.2023 року за вх.№5531/23 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що оскільки він не виступає перевізником, то й не має відомостей щодо надання водієм документів під час проведення перевірки. Однак зі змісту акту перевірки вбачається, що водієм надано товарно-транспортну накладну №УТБК0016674 від 12.08.2022 року, в якій перевізником вказано Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайен Транс", відтак, на думку позивача, водієм надано документи, з яких можливо встановити особу перевізника. Щодо ненадання жодних заперечень та документів стосовно виявлених порушень, то позивач зауважує, що ним, не отримавши копії постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, 14.10.2022 року надіслано письмове пояснення щодо акту №324580 від 16.08.2022 року. Крім того, після того як позивач дізнався про винесення відповідачем оскаржуваної постанови, ним 25.11.2022 року подано скаргу, за результатами розгляду якої, відповідач відмовив у її задоволенні.

14.02.2023 року за вх.№6340/23 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Відповідач зауважує, що під час проведення перевірки водієм надано накладну на переміщення №УТБК0016674 від 12.08.2022 року, а не товарно-транспортну накладну як зазначає позивач. Також відповідач звертає увагу на те, що розгляд справи стосовно порушення законодавства про автомобільний транспорт відбувся 20.09.2022 року, а пояснення надані позивачем 20.10.2022 року, тобто через місяць після винесення постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Відповідно до направлення від 15.08.2022 року №0013041 уповноваженими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області 16.08.2022 року на а/д Н 09 Мукачево-Львів, м. Галич проведено рейдову перевірку транспортних засобів, серед яких транспортний засіб MAN TGL 8.180, номерні знаки НОМЕР_1 , що належить позивачеві.

За результатами проведеної перевірки уповноваженими особами складено акт № 324580 від 16.08.2022 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Так, під час перевірки виявлено порушення позивачем вимоги ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме відсутність на момент перевірки особистої картки водія режиму обліку та відпочинку до цифрового тахографа, за що передбачена відповідальність визначена абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

В акті № 324580 зафіксовано пояснення водія щодо виявленого порушення, зокрема, ним зазначено про те, що він забув вставити картку.

06.09.2022 року відповідач направив позивачеві повідомлення про розгляд справи, що призначений 20.09.2022 року.

09.09.2022 року вказане повідомлення отримано позивачем.

20.09.2022 року відповідачем, у відповідності до положень Порядку № 1567, проведено розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт відносно акту № 324580 від 16.08.2022 року. На розгляд справи позивач не з`явився.

За наслідками проведеного розгляду справи винесено постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу № 337464 від 20.09.2022 року за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 зазначеного закону.

10.10.2022 року позивачем направлено на адресу відповідача пояснення щодо акту № 324580 від 16.08.2022 року, в яких наголошено на то, що позивач в даному випадку не є перевізником та не здійснює перевезення вантажів, адже транспортний засіб щодо якого здійснювалась перевірка - вантажний автомобіль MAN TGL 8/180, номерні знаки НОМЕР_1 -передано в тимчасове платне користування Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайен Транс" згідно договору оренди транспортних засобів від 12.08.2021 року.

У відповідь на вказані пояснення відповідач листом від 27.10.2022 року повідомив позивача про те, що 20.09.2022 року було розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт та винесено постанову №337464 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу.

23.11.2022 року позивачем подано скаргу на вищевказану постанову.

Листом відповідача від 14.12.2022 року щодо розгляду скарги позивача повідомлено про залишення постанови №337464 від 20.09.2022 року про застосування адміністративного-господарського штрафу без змін, а скарги без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з вказаною постановою відповідача, з метою її скасування звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

Вказаний Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону №2344-ІІІ).

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так, на виконання вимог абз. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з п.п. 1, 3 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Як зазначено у п. 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На момент прийняття оскаржуваної постанови таким органом виступав відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області, утворений згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 року № 1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті".

Ст. 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567) (назва Постанови в редакції Постанови КМУ № 79 від 02.02.2022).

П. 12 Порядку № 1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Згідно з п. 13 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Відповідно до п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Приписами п. 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з п. 17-22 Порядку № 1567 рейдова перевірка проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення. Рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку. Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком. У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Ст. 48 Закону № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Суд зауважує, що перелік необхідних документів не є вичерпним, оскільки у ст. 48 Закону № 2344-ІІІ визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

Таким чином, законодавство зобов`язує автомобільного перевізника та водія під час здійснення своїх функцій мати при собі документи, на підставі яких здійснюється перевезення.

Відповідно до ст. 60 Закону від 05.04.2001 № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.

Відтак, спірним питанням у межах даної адміністративної справи є встановлення факту чи позивач є перевізником у розумінні Закону від 05.04.2001 року № 2344-III.

Як встановлено судом уповноваженими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області 16.08.2022 року на а/д Н 09 Мукачево-Львів, м. Галич проведено рейдову перевірку транспортних засобів, серед яких транспортний засіб MAN TGL 8.180, номерні знаки НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.08.2021 року власником вказаного транспортного засобу є ТОВ "Дагаз-7", тобто позивач.

12.08.2021 року позивачем укладено договір оренди транспортних засобів №ОР-957/21 із Товариством з обмеженою відповідальністю "Лайен Транс".

Згідно із вищезазначеним договором, зокрема п. 1.1., позивачем передано ТОВ "Лайен Транс" в оренду вантажний автомобіль марки MAN, модель TGL 8.180, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що, оскільки транспортний засіб, щодо якого здійснювалась рейдова перевірка, перебуває в користуванні на правах оренди в ТОВ "Лайен Транс", то саме він є перевізником в даному випадку. Крім того, зауважує, що пояснення стосовно наведеного, а також товарно-транспортну накладну №УТБК0016674, в якій як перевізника зазначено саме ТОВ "Лайен Транс", надано уповноваженим особам, що проводили перевірку.

Суд критично оцінює такі твердження позивача, з огляду на наступне.

З акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним паспортом № НОМЕР_3 від 16.08.2022 року встановлено, що водієм під час перевірки, серед іншого, було надано накладну на переміщення №УТБК0016674 від 12.08.2022 року, в якій міститься інформація про організацію (Товариство з обмеженою відповідальністю "Туск"), відправника (Товариство з обмеженою відповідальністю "Туск"), отримувача (Маг 208 м. Бібрка, вул. Львівська, 4) та про товар.

Натомість товарна-транспортна накладна №УТБК0016674 від 12.08.2022 року у водія на момент проведення перевірки 16.08.2022 року була відсутня.

Крім того, за загальними нормами Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, визначено, що товарно-транспортна накладна - документ на вантаж, а не документ, який визначає автомобільного перевізника.

Суд також зазначає, що згідно з п. 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 року № 379, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.201 1 року за № 123/18861 (далі - Інструкція № 379), якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Даним підзаконним нормативно-правовим актом, на виконання вимог Закону № 2344-ІІІ, визначено, що для транспортних засобів, що перебувають, зокрема, у користуванні у фізичних чи юридичних осіб реєстраційним документом, наявність яких є обов`язковою згідно з вимогами ст. 48 Закону № 2344-ІІІ є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

Правовий висновок щодо оформлення тимчасового реєстраційного талону зробив Верховний Суд у справі № 804/8740/16 від 20.12.2018 року, вказавши, що попри те, що наведені положення пункту 6.3 Інструкції № 379 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, тобто не містять імперативної вказівки на отримання такого документа, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом України «Про автомобільний транспорт».

З матеріалів справи судом не встановлено наявності у водія на момент перевірки тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб, який би засвідчив факт перебування вантажного автомобіля марки MAN, модель TGL 8.180, реєстраційний номер НОМЕР_1 в користуванні ТОВ "Лайен Транс".

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем не було надано жодного доказу того, що транспортний засіб, власником якого він є було передано у користування іншому перевізнику ні під час перевірки транспортного засобу, ні під час розгляду справи про порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом.

Отже, постанова № 337464 від 20.09.2022 року винесена щодо належного суб`єкта господарювання.

По суті виявленого порушення суд зазначає, що під час перевірки виявлено порушення позивачем вимоги ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме відсутність на момент перевірки особистої картки водія режиму обліку та відпочинку до цифрового тахографа, за що передбачена відповідальність визначена абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

В акті №324580 зафіксовано пояснення водія щодо виявленого порушення, зокрема, ним зазначено про те, що забув вставити картку.

Так, порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція №385).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

картка картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі.

Згідно з положеннями пункту 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Отже, з аналізу наведених вище положень вбачається, зокрема, що водій транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, використовує особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом, а в разі несправності чи пошкодження такої картки - своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних що використовують у даному тахографі.

Водночас, в акті проведення перевірки №324580 від 16.08.2022 року зафіксовано порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме - відсутність у водія особистої картки до цифрового тахографа.

В той же час водієм надано пояснення стосовно виявленого порушення та зазначено, що він забув вставити особисту картку.

Відомостей щодо здійснення водієм записів стосовно режиму його роботи та відпочинку та надання таких уповноваженим особам при проведенні перевірки матеріали справи не містять.

Відтак, суд доходить до висновку про відсутність у позивача, на момент проведення перевірки, документа, наявність якого при здійсненні перевезень вантажу передбачена Інструкцією № 385.

Абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку особистої картки водія до цифрового тахографа, на підставі якої виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду по справі №820/4624/17 від 11.02.2020 року.

Матеріалами справи доведено факт вчинення позивачем господарських правопорушень - надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», за що абз. 3 ч. 1 ст. 60 цього Закону передбачена відповідальність автомобільного перевізника у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відповідно про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи, що спір вирішено не на користь позивача, підстави для присудження йому судового збору, сплаченого при зверненні до суду, відсутні.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року, Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 та ст. 2, 9, 77, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дагаз-7" до Відділу Державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови №337464 від 20.09.2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 157 КАС України заходи забезпечення позову, вжиті судом ухвалою від 05.01.2023 року, зберігають свою дію до набрання цим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дагаз-7» (вул. Інженерна, 5, с. Зарванці, Вінницька обл.)

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (вул. В. Порика, м. Вінниця, 21021)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 30.03.2023 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна