Справа № 620/508/23
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року Чернігів Справа № 620/508/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Збройних Сил України Міністерства оборони України (військова частина НОМЕР_2 ), третя особа - Військова частина НОМЕР_3 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В:
України, Регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Збройних Сил України Міністерства оборони України (Військова частина НОМЕР_2 ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.12.2022 №293, згідно якого відповідно до п. а п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у відставку та виключено з військового обліку (за віком у разі досягнення граничного віку перебування на службі) підполковника ОСОБА_1 оперативного чергового командного пункту Військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 21.09.2022 №190, відповідно до якого було видано наказ про звільнення підполковника ОСОБА_1 оперативного чергового командного пункту НОМЕР_4 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_5 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на військовій службі;

- поновити позивача на військовій службі в Збройних Силах України на посаді оперативного чергового командного пункту НОМЕР_4 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_5 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та стягнути середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог позивачем вказано, що рапорт особисто ним керівництву військової частини не подавався, а організаційні заходи у військовій частині НОМЕР_1 , які обумовлюють звільнення з військової служби не проводились, як і бесіда. Позивач просив направити його на військово-лікарську комісію для визначення придатності до подальшого проходження військової служби понад граничний вік. Однак жодної відповіді йому надано не було.

Суд ухвалою від 30.01.2023 відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Протягом встановленого судом строку Військовою частиною НОМЕР_2 та Військовою частиною НОМЕР_3 подано відзиви на позов, в яких відповідач та третя особа проти позову заперечили та просили у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначили, що підстави для залишення позивача на військовій службі понад граничний вік відсутні. Приймаючи рішення щодо звільнення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянином України щодо проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною другою статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Положеннями частини четвертої статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153), визначено порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та врегульовано питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до пункту 12 Положення №1153 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Відповідно до пункту 1.5 розділу І Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 (далі - Інструкція №170), для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу оформляється подання.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 22 Закону №2232-ХІІ граничний вік перебування на військовій службі встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду, з числа осіб старшого офіцерського складу - до 60 років.

На підставі абзацу п`ятого пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170, військовослужбовці, які досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві, підлягають звільненню з військової служби за віком або продовжують проходження військової служби у порядку, визначеному частиною другою статті 22 Закону №2232-ХІІ та розділом XI Положення №1153.

Для залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі на строк до п`яти років, пункт 219 розділу XI Положення №1153 визначає до військовослужбовців вичерпний перелік вимог, а саме, високу професійну підготовку, досвід практичної роботи на займаній ними посаді, визнання військово-лікарською комісією придатними за станом здоров`я для проходження військової служби.

Абзац другий пункт 219 розділу XI Положення №1153 упорядковує розгляд питання щодо залишення військовослужбовців на військовій службі понад граничний вік з урахуванням: потреб Збройних Сил України; рівня командирської (професійної) підготовки; наукового ступеня і вченого звання; бойовий досвід; знання іноземної мови за стандартизованим мовним рівнем не нижче за «мінімально необхідний»; наявність освіти оперативно-тактичного або оперативно-стратегічного рівня (тільки для осіб офіцерського складу).

При цьому, відповідно до пункту 220 розділу XI Положення №1153, питання про залишення військовослужбовців на військовій службі понад граничний вік порушується посадовими особами, які мають право видавати накази по особовому складу, і вище.

Зокрема, відповідно до пункту 222 Положення №1153 рішення про залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі осіб офіцерського складу приймається Міністром оборони України.

Відповідно до Номенклатури посад для призначення військовослужбовців наказами по особовому складу, затвердженої наказом Міністра оборони України від 04.05.2016 №238 (зі змінами), за посадою командир окремого батальйону не має повноважень видавати накази по особовому складу відносно військовослужбовця у військовому званні «підполковник». Також, на противагу помилкових міркувань позивача суд зазначає, що пунктом 222 Положення №1153 визначено, що рішення про залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі осіб офіцерського складу приймається Міністром оборони України.

В свою чергу, командир окремого батальйону, за наявності передбачених пунктом 219 розділу XI Положення №1153 підстав для залишення військовослужбовця на військовій службі понад граничний вік, у відповідності підпункту 1 пункту 1.5 розділу І Інструкції на підставі подання порушує зазначене питання перед посадовими особами, які мають право видавати накази по особовому складу.

Так, відповідно до надісланих Військовою частиною НОМЕР_1 документів, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, начальником регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » видано пункт 3 параграфу 1 наказу начальника регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 21.09.2022 №190 (по особовому складу) щодо звільнення позивача у відставку за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

До документів, що стали підставою для прийняття рішення про звільнення позивача у відставку, Військовою частиною НОМЕР_1 надано подання (згідно з Додатком 1 до Інструкції №170). Відповідно до змісту зазначеного подання, передбачені абзацом другим пункту 219 розділу XI Положення №1153 підстави для залишення позивача на військовій службі понад граничний вік відсутні.

Щодо посилань позивача на факт порушення відповідачем пункту 12.7 Інструкції №170, суд вважає їх безпідставними, оскільки в поданих для прийняття рішення документах наявний аркуш бесіди від 15.09.2022 з підполковником ОСОБА_1 , який відповідно до запису в аркуші відмовився ознайомлюватись з аркушем бесіди, про що зазначено в акті відмови від підписання аркушу бесіди. Відповідно до акту відмови від підписання аркушу бесіди засвідчено відмову підполковника ОСОБА_1 від підписання аркушу бесіди від 15.09.2022. Зазначений акт складено посадовими особами в присутності свідків (а.с.47, 48).

Посилання в позовній заяві на не ознайомлення позивача з наказом начальника регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 21.09.2022 №190 (по особовому складу), суд також до уваги не приймає, оскільки останнє не може бути самостійною підставою для скасування вище зазначеного наказу.

Згідно з аркушем бесіди від 15.09.2022, предметом бесіди було саме подання до звільнення з військової служби у відставку. Претензій до командування військової частини та керівництва Збройних Сил України, порядку та терміну подання до звільнення, позивач не мав. Крім того, пункт 1 та підпункт 1.2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.12.2022 №293, є похідними від наказу №190, з яким позивача ознайомлено.

Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на не направлення його на обстеження до військово-лікарської комісії, оскільки проходження військово-лікарської комісії це право військовослужбовця, яке реалізується на підставі поданого ним рапорту.

Відповідно до передбаченого пунктом 12.11 Інструкції № 170 Переліку документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, при поданні до звільнення з військової служби за підставами за віком подається копія висновку (постанови) військово-лікарської комісії (у разі її проходження військовослужбовцем).

Відповідно до доданого до позовної заяви копії рапорту позивачем щодо надання направлення на медичний огляд військово-лікарської комісії неможливо встановити дату надходження до Військової частини НОМЕР_1 цього рапорту або чи взагалі він надходив на адресу Військової частини НОМЕР_1 , в зв`язку з тим, що на рапорті відсутній реєстраційний штам вхідної документації та/або відповідний підпис посадової особи, яка його могла приймати.

Крім того, якщо приймати до уваги квитанцію Укрпошти про направлення рапорту листом з рекомендованим повідомленням про вручення на адресу Військової частини НОМЕР_1 , остання датована 15.11.2022, тобто вже після проведення бесіди 15.09.2022 та прийняття наказу від 21.09.2022 №190.

Також варто звернути увагу, що проходження військово-лікарської комісії з метою залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, відповідно до пункту 219 розділу XI Положення №1153, тісно пов`язано з наявністю потреби Збройних Сил України. В той же час, позивачем не доведено передбачених абзацом другим пункту 219 розділу XI Положення №1153 потреб Збройних Сил України залишити його на військовій службі понад граничний вік. Крім того, такі висновки належать виключно до дискреційних повноважень керівників Збройних Сил України та не можуть залежати виключно від бажання військовослужбовця продовжувати службу понад встановлений граничний строк.

Щодо обов`язку здійснити заходи щодо обстеження військово-лікарською комісією військовослужбовців, які підлягають звільненню, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 12.6. Інструкції №170: «...Посадова особа, у підпорядкуванні якої є військовослужбовці, які виявили бажання звільнитись чи підлягають звільненню з військової служби, не пізніше ніж за чотири місяці до досягнення ними граничного віку перебування на військовій службі чи закінчення строку контракту, зобов`язана здійснити заходи щодо: розрахунку вислуги років військової служби військовослужбовців; обстеження військово-лікарською комісією військовослужбовців».

Втім, оскільки позивач на момент зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 вже досяг граничного віку перебування на військовій службі (60 років позивачу виповнилося 26.11.2021), виконання вимог абзацу 3 пункту 12.6. Інструкції №170 унеможливлюється.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що пункт 3 параграфу 1 наказу начальника регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 21.09.2022 №190 (по особовому складу) в частині, що стосується звільнення підполковника ОСОБА_1 у відставку за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі видано у суворій відповідності до Законів та нормативно-правових актів, зазначених вище та в межах повноважень начальника регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Отже, у задоволенні вимог про визнання протиправним та скасування наказу начальника Регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 21.09.2022 №190 слід відмовити.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.12.2022 №293 та поновлення позивача на військовій службі в Збройних Силах України на посаді оперативного чергового командного пункту НОМЕР_4 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_5 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і стягнення середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу, оскільки є похідними від вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Згідно частин 1 та 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у позові слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
У позові ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Збройних Сил України Міністерства оборони України (військова частина НОМЕР_2 ), тертя особа - Військова частина НОМЕР_3 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).
Відповідач - Регіональне управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Збройних Сил України Міністерства оборони України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ).
Третя особа - Військова частина НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ).

Повне рішення суду складено 30.03.2023.

Суддя Л.О. Житняк