Справа № 594/1193/22
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 594/1193/22 пров. № А/857/2620/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, поліцейського СРПП відділення поліції № 1 (м. Борщів) Чортківського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Чорного Руслана Миколайовича про скасування постанови,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Губіш О.А.,

час ухвалення рішення 15:49:47,

місце ухвалення рішення м. Борщів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, поліцейського СРПП відділення поліції № 1 (м. Борщів) Чортківського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Чорного Р.М., в якому просив скасувати постанову серії БАД № 642578 від 28 листопада 2022 року про накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 510 грн по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 122 КУпАП.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28 листопада 2022 року поліцейським СРПП відділення поліції № 1 (м. Борщів) Чортківського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Чорним Р.М. щодо нього прийнято постанову серії БАД № 642578, якою його визнано винним у тому, що він 28 листопада 2022 року о 11 год. 25 хв. в с.Дзвинячка по вул. Центральна, керуючи автомобілем марки PEUGEOT PARTNER, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, а також при зміні напрямку руху, не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п.2.3 «в», п.9.2 «б» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. Вказує, що будь-якого порушення правил дорожнього руху, що стало причиною для його зупинки, не допустив, а оскаржувана постанова суперечить фактичним обставинам справи. Зазначає, що будь-яких сигналів про необхідність зупинитись із автомобіля поліції йому не поступало, тому він продовжував рух далі, проїхав повз нього, а потім звернув з вул. Центральної ліворуч на другорядну вулицю. Пізніше до нього під`їхали поліцейські та звинуватили його у тому, що він керує автомобілем, будучи непристебнутим ременем безпеки. Звертає увагу на те, що в графі оскаржуваної постанови «до постанови додаються» вказано, що до неї додається фрагмент відео порушення з автомобільного реєстратора, проте, після ознайомлення із даним відеозаписом виявив, що жодних доказів того, що не був пристебнутий ременем безпеки, немає, цього відеореєстратор чи інший технічний засіб не зафіксував. Крім того, коли 02 грудня 2022 року в приміщенні поліції він отримав копію вказаної вище постанови, то виявив, що його притягнуто до відповідальності ще й за порушення п. 9.2.«б» ПДР України, а саме, що він не увімкнув світловий покажчик повороту. Звертає увагу на те, що ні в перші хвилини його спілкування з поліцією, ні в той час, коли вони завершували розмову, поліцейський жодного разу на порушення ним п. 9.2 «б» ПДР України не наголошував, і про це нічого не казав, що підтверджується відеозаписом.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено повністю. Постанову по справі про адміністративне правопорушення поліцейського СРПП відділення поліції №1 (м. Борщів) Чортківського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Чорного Руслана Миколайовича серія БАД № 642578 від 28 листопада 2022 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на ОСОБА_1 за порушення вимог ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст.122 КУпАП у розмірі 510 грн скасовано. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст.122 КУАП закрито.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем на підтвердження вчинення позивачем зафіксованих в оскаржуваній постанові правопорушень, надано фрагмент відео із відеореєстратора службового автомобіля поліції, однак при перегляді такого в судовому засіданні, встановлено, що правопорушення зазначені у постанові про накладення адміністративного стягнення, на такому не зафіксовані, відтак, обставини викладені в постанові щодо суті правопорушення нічим не підтверджені. Отже, відповідачем не надано суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження обставин, викладених у постанові. На підставі наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст.122 КУпАП та помилково накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Національної поліції у Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що на відео з відеореєстратора службового авто працівників поліції (яке додано до відзиву на позовну заяву) чітко видно, як ОСОБА_1 , порушивши ПДР України, втікає селом від машини поліції, яка його наздоганяє на чужому подвір`ї. Вказує, що незазначення технічного приладу, за допомогою якого здійснювалась відеофіксація правопорушення, не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови. Зазначає, що оскаржувана постанова прийнята у межах повноважень та з дотриманням закону відповідно до об`єктивних обставин справи.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що наданий поліцією відеозапис не відображає факту вчинення ним правопорушення. Вказує, що відповідачем не надано суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, що відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 268, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови серії БАД № 642578 від 28 листопада 2022 року, винесеної поліцейським СРПП відділення поліції №1 (м. Борщів) Чортківського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Чорним Р.М., 28 листопада 2022 року о 11 год. 25 хв. в с. Дзвинячка по вул. Центральна, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки PEUGEOT PARTNER, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, а також при зміні напрямку руху, не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п.2.3 «в», п.9.2 «б» ПДР України (а.с.7).

На підставі наведеного, відповідачем визнано позивача винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУПАП.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені зокрема ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію). Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями) (далі ПДР України).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ч.2 ст.122 КУпАП згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 642578 від 28 листопада 2022 року за твердженням відповідача, відбулося через допущене позивачем керування автомобілем, обладнаним засобами пасивної безпеки, будучи не пристебнутим ременем безпеки, а також через неввімкнення при зміні напрямку руху покажчика повороту відповідного напрямку, що є порушенням п.2.3 «в», п.9.2 «б» ПДР України.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно з п. 2.3 «в» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 9.2 «б» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як слідує з матеріалів справи, на підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.3«в», 9.2«б» ПДР України ГУ НП у Тернопільській області додано до відзиву на позовну заяву фрагмент відео із відеореєстратора службового автомобіля поліції.

Колегія суддів зазначає, що в графі 7 «до постанови додаються» постанови серії БАД № 642578 від 28 листопада 2022 року зазначено: фрагмент відео порушення з автомобільного реєстратора 70МАІ (а.с.7).

Проаналізувавши вказаний відеозапис, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що правопорушення, зазначені в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення, на такому не зафіксовані, відтак, обставини викладені в постанові щодо події правопорушення нічим не підтверджено.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на вказаному відеозаписі зафіксовано лише факт руху автомобіля поліції за автомобілем позивача, а також процедуру складення постанови про адміністративне правопорушення. Крім того, момент здійснення повороту автомобілем PEUGEOT PARTNER, д.н.з. НОМЕР_1 з головної дороги вул. Центральної на другорядну вулицю не зафіксовано, оскільки автомобіль поліції в той час рухався в протилежному напрямку.

Посилання скаржника на те, що відео з відеореєстратора службового авто працівників поліції чітко видно, як ОСОБА_1 , порушивши ПДР України, втікає селом від машини поліції, яка його наздоганяє, є необгрунтованими та оціночними, жодним чином не підтверджують наявність події правопорушення.

Отже, відповідачем не надано суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121 та ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАД № 642578 від 28 листопада 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн та закриття провадження у справі.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2023 року у справі № 594/1193/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 28 березня 2023 року.