Справа № 520/1965/23
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків

30 березня 2023 р. справа № 520/1965/23
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо зменшення кількості бойових чергувань (з 10 до 4) ОСОБА_1 у лютому 2022 році;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 перерахувати та виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 за лютий 2022 рік виходячи з 10 бойових чергувань та з урахуванням вже виплачених сум;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування не у повному обсязі індексації грошового забезпечення без застосування базового місяця січень 2008 року за період з 27.04.2011-28.02.2013;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27.04.2011-28.02.2013 із застосуванням базового місяця січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування не у повному обсязі індексації грошового забезпечення без застосування базового місяця березень 2018 року за період з 01.10.2018-23.02.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.10.2018-23.02.2022 із застосуванням базового місяця березень 2018 року, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п. 3 та п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України, якими унормовано що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 з 27.04.2011 по 23.02.2022. Під час проходження військової служби відповідачем невірно визначено кількість бойових чергувань позивача у лютому 2022 році, що призвело до нарахування та виплати винагороди у меншому розмірі, а також неправильно нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби (27.04.2011-28.02.2013, 01.10.2018-23.02.2022) в частині визначення базового місяця. Вказані обставини стали підставою для звернення із цією позовною заявою до суду.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що Військовою частиною НОМЕР_2 нарахування та виплата індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 27.04.2011 по 28.02.2013 проводилась у відповідності до Порядку №1078. В якості підстави для зміни базового місяця Порядок №1078 визначає саме зміну тарифних окладів, що відбулась після набрання чинності новою КМУ від 09.12.2015 №1013, проте внесені до п. 5 Порядку №1078 зміни нормативно не встановили нового базового місяця для обрахунку індексації. Позивач бажає застосувати до правовідносин за період з квітня 2011 року по лютий 2013 року норму п. 5 Порядку №1078 в редакції, яка діє з 01.12.2015. Таким чином, вимога позивача про виплату їй індексації грошового забезпечення з 27.04.2011 по 28.02.2013 із застосуванням базового місяця січень 2008 року є безпідставною та не може підлягати задоволенню. Щодо виплати індексації грошового забезпечення позивачу з 01.10.2018 по 23.02.2022 представник відповідача зазначає, що згідно з п. 5 Порядку №1078 (в редакції після 01.12.2015) підстави для нарахування індексації після зміни тарифних окладів 01.03.2018 з урахуванням індексів інфляції, оприлюднених Держстатом, виникли для позивача з грудня 2018 року, з огляду на що позивачу було нараховано та сплачено військовою частиною індексацію за період з 01.12.2018 по 23.02.2022 у відповідності до Порядку №1078 та з урахуванням постанови КМУ від 30.08.2017 №704. Щодо позовної вимоги про зобов`язання перерахувати та виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 за лютий 2022 року виходячи з 10 бойових чергувань представник Військової частини НОМЕР_2 вказує на те, що інформація щодо обліку робочого часу із відображенням кількості бойових чергувань за лютий 2022 року містила відомості, які становлять державну таємницю в оборонній сфері в розумінні Закону України "Про державну таємницю" та була екстрено знищена під час повномасштабного вторгнення армії росії на територію України 24 лютого 2022 року. Згідно акту екстреного знищення матеріальних носіїв секретної інформації від 24.02.2022 (пункти 259-261) було знищено книгу наказів командира військової частини НОМЕР_2 (реєстраційний номер 82т), журнал БЧ ОЧ КП військова частина НОМЕР_2 (реєстраційний номер НОМЕР_4 т), графік чергування РЕТ (реєстраційний номер 2025т), у зв`язку з цим військова частина НОМЕР_2 не має можливості надати до суду витребуванні відомості. Зазначений акт має гриф секретності (ТАЄМНО). Крім того, відповідно до пункту 1 розділу XXI наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" іншим військовослужбовцям (до яких відносилась позивач) за час бойового чергування виплачується винагорода за бойове чергування - 3 відсотки за кожне бойове чергування, але не більше ніж 20 відсотків на місяць. Тобто, для цієї категорії військовослужбовців за місяць максимально можна виплатити винагороду за 6 бойових чергувань.

У відповіді на відзив позивач підтримала раніше викладені доводи позову, наголошуючи на неправильності нарахування індексації за спірні періоди та зменшенні кількості бойових чергувань з 10 до 4 у лютому 2022 році, що призвело до неправильного нарахування грошового забезпечення позивача. У зв`язку з чим, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач з 27.04.2011 по 23.02.2022 проходила військову службу у складі Військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 23.02.2022 №39 позивач звільнена з військової служби у запас за пп. "г" п. 2 ч. 5 (через сімейні обставини, - військовослужбовці-жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років) ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та з 23.02.2024 виключена з особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлена для зарахування на військовий облік до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Зі змісту адміністративного позову та доказів, наданих суду, вбачається, що в період проходження військової служби з 27.04.2011 по 28.02.2013 та з 01.12.2018 по 23.02.2022 позивачу Військовою частиною НОМЕР_2 нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Однак, позивач не погоджується з розрахунком індексації у спірний період, а саме із застосуванням базового місяця при обрахунку суми вказаної виплати.

Згідно довідок про виплату індексації грошового забезпечення та карток особового рахунку позивача за період з 25.10.2018 по 23.02.2022 загальна сума індексації грошового забезпечення за вказаний період складає 10587,20 грн.

Як вбачається із копії витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 23.02.2022 №39, позивачу здійснено виплату винагороди за 4 бойових чергування у лютому 2022 року, проте позивач стверджує про зменшення відповідачем кількості її бойових чергувань.

Не погодившись із нарахуванням індексації грошового забезпечення та винагороди за бойові чергування, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відносно позовних вимог про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування не у повному обсязі індексації грошового забезпечення без застосування базового місяця січень 2008 року за період з 27.04.2011-28.02.2013 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 27.04.2011-28.02.2013 із застосуванням базового місяця січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з статей 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Згідно з положеннями ст. 8 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Преамбулою Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Вирішуючи це спір, суд зазначає, що питання щодо підтвердження права позивача на індексацію грошового забезпечення за період з 27.04.2011 по 28.02.2013 не є предметом спору у даній справі, а предметом даного позову є розмір даної індексації в частині застосування січня 2008 року базовим місяцем.

З приводу застосування січня 2008 року базовим місяцем для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період 27.04.2011-28.02.2013, суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі - Порядок №1078).

Відповідно до п. 1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з п. 2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

У відповідності з п. 4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави суду дійти наступних висновків, по-перше, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації; по-друге, наведеними вище нормами законодавства встановлено, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи.

Тобто точкою відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100%, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Разом з тим, на момент виникнення оскаржуваних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 №1294, якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до п. 13 Постанови №1294, вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.

Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме 01 березня 2018 року.

Проаналізувавши постанову Кабінету Міністрів України №1294 в період її дії з 01.01.2008 по 01.03.2018, тобто періоду який охоплює період оскаржуваних правовідносин, суд вбачає незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців.

Відповідачем жодним чином не доведено наявність обставин зміни посадового окладу позивача станом на дату виникнення оскаржуваних правовідносин, що з урахуванням стабільності відносин щодо встановлених державою розмірів посадових окладів військовослужбовців свідчить про можливість встановлення січня 2008 року базовим місяцем для перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення позивача у період з 27.04.2011 по 28.02.2013.

Суд не приймає доводи відповідача, враховуючи те, що судом не встановлено зміну розміру посадового окладу позивача у період з 27.04.2011 по 28.02.2013.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Отже, розмір грошового забезпечення військовослужбовців встановлюються Кабінетом Міністрів України, а в спірний період (27.04.2011-28.02.2013) діяла постанова Кабінету Міністрів України №1294, що набрала чинності з 01 січня 2008 року.

Вирішуючи даний спір, суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Положеннями ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача у спірних відносинах, суд виходить з того, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, а практичне застосування ефективного механізму захисту для адміністративного суду є обов`язковим, оскільки протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Водночас, суд не підміняє суб`єкта владних повноважень, оскільки не проводить розрахунок індексації грошового забезпечення, а зобов`язує відповідача провести такий розрахунок, нарахувати та виплатити з урахуванням вимог чинного законодавства за наявності достатніх підстав для цього та наданих позивачем документів.

Розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу, і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення за період з 27.04.2011 по 28.02.2013 проведена з порушенням Порядку №1078, та не застосовано базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в цей період - січень 2008 року, такі дії відповідача слід визнати протиправними, а порушені права позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 27.04.2011 по 28.02.2013 із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в цей період - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, з урахуванням сплаченої суми.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 28.06.2022 по справі №420/4841/21.

Відносно позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування не у повному обсязі індексації грошового забезпечення без застосування базового місяця березень 2018 року за період з 01.10.2018-23.02.2022 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.10.2018-23.02.2022 із застосуванням базового місяця березень 2018 року, з урахуванням виплачених сум, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Тобто, у даному випадку визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу, в результаті чого відбулося збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, у тому числі і позивача.

Отже, березень 2018 року визначено базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовцям у період з 1 березня 2018 року.

Пунктом 5 Порядку №1078 встановлено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Таким чином, відповідно до п. 5 Порядку №1078, проведення індексації грошових доходів населення, індекс споживчих цін у березні 2018 року рівний 1 та індексація грошового забезпечення не нараховується.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1%, в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 100,0%, в липні 99,3%, в серпні 100,0%, в вересні 101,9%, в жовтні 101,7%.

Отже, лише у жовтні 2018 року перевищено поріг індексації у 103% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100).

Вказані відсоткові показники індексу інфляції за жовтень 2018 року опубліковані у листопаді 2018 року, що з огляду на наведені вище приписи п. 1-1 Порядку №1078, свідчать про те, що індексацію слід проводити з 01 грудня 2018 року, як першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Враховуючи вищевикладене, у грудні 2018 року для індексації грошового забезпечення застосовується індекс 3,7% (103,7%-100%), а до цього часу індексація не нараховувалась, оскільки індекс споживчих цін не перевищував поріг індексації 103%.

Зі змісту наявних в матеріалах справи довідок про нарахування та виплату позивачу індексації встановлено, що відповідачем здійснено правомірну та в належному розмірі виплату індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2018 по 23.02.2022.

Як наслідок, за період з жовтня 2018 року по лютий 2022 року індексація грошового забезпечення була нарахована позивачу у таких розмірах: за жовтень 2018 року - 0,00 грн., за листопад 2018 року - 0,00 грн., за грудень 2018 року - 71,08 грн., за січень 2019 року - 71,08 грн., за лютий 2019 року - 71,08 грн., за березень 2019 року - 134,47 грн., за квітень 2019 року - 134,47 грн., за травень 2019 року - 134,47 грн., за червень 2019 року - 134,47 грн., за липень 2019 року - 206,72 грн., за серпень 2019 року - 206,72 грн., за вересень 2019 року - 206,72 грн., за жовтень 2019 року - 0,00 грн., за листопад 2019 року - 206,72 грн., за грудень 2019 року - 206,72 грн., за січень 2020 року - 216,51 грн., за лютий 2020 року - 216,51 грн., за березень 2020 року - 216,51 грн., за квітень 2020 року - 216,51 грн., за травень 2020 року - 216,51 грн., за червень 2020 року - 216,51 грн., за липень 2020 року - 216,51 грн., за серпень 2020 року - 226,29 грн., за вересень 2020 року - 226,29 грн., за жовтень 2020 року - 226,29 грн., за листопад 2020 року - 226,29 грн., за грудень 2020 року - 226,29 грн., за січень 2021 року - 233,81 грн., за лютий 2021 року - 331,42 грн., за березень 2021 року - 331,42 грн., за квітень 2021 року - 331,42 грн., за травень 2021 року - 415,41 грн., за червень 2021 року - 415,41 грн., за липень 2021 року - 415,41 грн., за серпень 2021 року - 540,03 грн., за вересень 2021 року - 540,03 грн., за жовтень 2021 року - 540,03 грн., за листопад 2021 року - 540,03 грн., за грудень 2021 року - 540,03 грн., за січень 2021 року - 563,19 грн., за лютий 2021 року - 552,29 грн.

Таким чином, відповідачем не було допущено протиправних дій щодо не врахування "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.10.2018 по 23.02.2022, підстави для задоволення позовних вимог в цій частині - відсутні.

Розглядаючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо зменшення кількості бойових чергувань (з 10 до 4) у лютому 2022 році та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 перерахувати та виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 за лютий 2022 року виходячи з 10 бойових чергувань та з урахуванням вже виплачених сум, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п. 1 розділу ХХІ наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", військовослужбовцям чергових бойових обслуг (змін) командних пунктів, пунктів наведення авіації, підрозділів військових частин, кораблів, екіпажів літаків і бойових вертольотів, інших підрозділів, які несуть бойове чергування з протиповітряної оборони України, а також у розвідувальних (спецпризначення) військових частинах і підрозділах, за час бойового чергування виплачується винагорода за бойове чергування в таких розмірах (у відсотках посадового окладу за 13 тарифним розрядом, установленим у додатку 1 до постанови № 704):

- військовослужбовцям строкової військової служби, які залучаються до несення бойових чергувань, - 5 відсотків на місяць;

- військовослужбовцям екіпажів винищувальної авіації, які залучаються до несення бойового чергування вночі, - 4 відсотки за кожне бойове чергування, але не більше ніж 20 відсотків на місяць;

- військовослужбовцям екіпажів винищувальної авіації, які залучаються до несення бойового чергування вдень, - 3 відсотки за кожне бойове чергування, але не більше ніж 20 відсотків на місяць;

- іншим військовослужбовцям за час бойового чергування - 3 відсотки за кожне бойове чергування, але не більше ніж 20 відсотків на місяць.

Переліки військових частин і підрозділів, які несуть бойове чергування, затверджує Міністр оборони України.

Згідно з п. 2 зазначеного наказу, виплата винагороди за бойове чергування здійснюється за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира про призначення на бойове чергування та про виплату винагороди.

Військовослужбовцям, які допустили порушення порядку несення бойового чергування, винагорода за місяць, у якому було допущене порушення, не виплачується (п. 3 Наказу №260 від 07.06.2018).

Судом встановлено, що згідно картки особового рахунку в період з 01 січня по 23 лютого 2022 року та наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 23.02.2022 №39, ОСОБА_1 виплачено винагороду за 4 бойових чергування у лютому 2022 року у розмірі 1830,40 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2022 витребувано у Військової частини НОМЕР_2 , зокрема, відомості щодо обліку робочого часу ОСОБА_1 у лютому 2022 року із відображенням кількості бойових чергувань.

На виконання вказаної ухвали суду представником відповідача надана інформація, що Військова частина НОМЕР_2 не може надати витребувану судом інформацію щодо обліку робочого часу ОСОБА_1 у лютому 2022 року із відображенням кількості бойових чергувань, оскільки дана інформація містила відомості, які становлять державну таємницю в оборонній сфері в розумінні Закону України "Про державну таємницю" та була екстрено знищена під час повномасштабного вторгнення армії росії на територію України 24 лютого 2022 року. Згідно акту екстреного знищення матеріальних носіїв секретної інформації від 24.02.2022 (пункти 259-261) було знищено книгу наказів командира військової частини НОМЕР_2 (реєстраційний номер 82т), журнал БЧ ОЧ КП військова частина НОМЕР_2 (реєстраційний номер 83т), графік чергування РЕТ (реєстраційний номер 2025т), у зв`язку з цим військова частина НОМЕР_2 не має можливості надати до суду витребувані відомості. Зазначений акт має гриф секретності (ТАЄМНО) у зв`язку з чим надати його копію до суду в умовах правового режиму воєнного стану не представляється можливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 щодо порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес. Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Конституційний Суд України у рішенні №19-рп/2011 від 14.12.2011, зокрема, зазначив: Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Тобто, Конституційний Суд України визначив залежність виникнення права особи на судовий захист, гарантоване статтею 55 Конституції України, виключно із існуванням порушення, створенням перешкод для реалізації конкретних прав і свобод такої особи. Наведене підтверджується також положеннями частин третьої-п`ятої статті 55 Конституції України, у яких чітко вказано про захист своїх прав і свобод.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції стосовно заявника. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 18.06.2018 у справі 800/587/17.

Також, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 по справі №522/3665/17 (провадження К/9901/38991/18) констатував, що з огляду на вимоги статей 2, 5 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень. Також, Верховний Суд встановив, що в контексті завдань адміністративного судочинства (статті 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що позивач має право на винагороду за 10 бойових чергувань у лютому 2022 року, а також докази того, що ОСОБА_1 зверталась до відповідача та просила здійснити їй перерахунок розміру грошового забезпечення з урахуванням 10 бойових чергувань у лютому 2022 року, враховуючи, що ні позивачем, ні представником відповідача не було надано до суду відповідь Військової частини НОМЕР_2 , якою позивачу було б відмовлено у здійсненні перерахунку розміру грошового забезпечення з урахуванням 10 бойових чергувань у лютому 2022 року та здійсненні виплати донарахованих сум, суд приходить до висновку, що військовою частиною не було порушено прав позивача, а оскільки відповідно до ст. 6 КАС України захисту підлягають лише порушені права, позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 27.04.2011 по 28.02.2013 без урахування базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в цей період січень 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 27.04.2011 по 28.02.2013 із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в цей період січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, з урахуванням вже сплаченої суми.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п. 3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Біленський О.О.