Справа № 120/2249/22-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2249/22-а

Головуючий у 1-й інстанції: Слободонюк Михайло Васильович
Суддя-доповідач: Капустинський М.М.
30 березня 2023 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М.
суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :
в лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) через представника - ОСОБА_2 , звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Заявлені позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо нарахування позивачу сум індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2016 по 28.02.2018 з розрахунку базового місяця - червня 2016 року, а також щодо не врахування відповідачем вимог абз. 3-6 п. 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 по 30.06.2021.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування червня 2016 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2016 по 29.10.2017.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату, з урахуванням раніше виплачених сум, індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2016 по 29.10.2017, із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим судовим рішенням позивачем та відповідачем подано до суду апеляційні скарги в яких, з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права апелянти просили: позивач - скасувати оскаржене рішення та прийняти нове, про задоволення позову в повному обсязі; відповідач - відмовити в задоволенні позову.
Позивач в обґрунтування доводів апеляційної скарги, серед іншого, зазначає, щодо наявності підстав зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення".
Вказує, що позивача з 9.10.2017 року переведено в порядку проходження служби до військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 прикордонний загін Східного регіонального правління). При цьому, в подальшому, позивач в порядку проходження військової служби був повторно переміщений до військової частини НОМЕР_1 .
Зауважує, що саме наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2021 року №262-ОС, позивача було звільнено з військової служби з усіх видів забезпечення.
З огляду на зазначене, вказує, що судом першої інстанції не взято ду уваги, що відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затверджене Указом Президента України від 29.12.2020 №1115/2009, особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпечення.
Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач заперечуючи проти пред`явлених позовних вимог вказує, що для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078. Тобто, вказаною постановою Уряд фактично запропонував в грудні 2015 року підвищити заробітні плати працівникам бюджетної сфери за рахунок збільшення посадових окладів (тарифних ставок) та підвищення постійних складових заробітної плати з тією метою, щоб з січня 2016 року розпочати обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації. Отже, Постановою №1013 не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення починаючи з 01.12.2015, але й визначено базовий місяць, з якого в подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації. А оскільки ОСОБА_1 приступив до виконання своїх службових обов`язків за посадою в червні 2016 року, тому і перший базовий місяць для позивача був визначений в червні 2016 року.
Щодо іншої частини позовних вимог, яка стосується нарахування індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 по 30.06.2021, то відповідач звертає увагу суду на ту обставину, що після 01 березня 2018 року, коли набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 право на отримання індексації грошового забезпечення у позивача з`явилось лише в грудні 2018 року, яка і була виплачена в розмірі 71,08 грн. Надалі індексація грошового забезпечення за період з січня 2019 року по червень 2021 року виплачувалася позивачу в повному обсязі в складі грошового забезпечення. З огляду на викладене відповідач переконує суд у безпідставності та необґрунтованості заявлених у цій справі позовних вимог, у зв`язку з чим в позові просить відмовити.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи та вимоги апеляційних скарг колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає до задоволення, оскаржене рішення у відмовленій його частині - скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог частково, а у задоволенні вимог апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 слід відмовити, виходячи з наступного.
Так, судами встановлено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30 червня 2016 року №230ос ОСОБА_3 прийнято на військову службу за контрактом, зараховано до списків особового складу, всіх видів забезпечення та призначено молодшим інспектором прикордонної служби 1 категорії - водієм (сапером) інженерно-саперної групи інженерно-саперного відділення оперативно-бойової прикордонної комендатури (Могилів-Подільський-1) з 30 червня 2016 року.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27 жовтня 2017 року №345-ос виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення сержанта ОСОБА_1 , молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії - водія (сапера) інженерно-саперної групи інженерно-саперного відділення оперативно-бойової прикордонної комендатури (Могилів-Подільський-1), який після здачі справ і посади вибув згідно наказу Адміністрації ДПС України від 22.09.2017 № 971-ос у розпорядження начальника НОМЕР_3 прикордонного загону (І категорії) ІНФОРМАЦІЯ_2 , для подальшого проходження військової служби, з 29 жовтня 2017 року.
Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 12 жовтня 2018 року №280-ос зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення старшого сержанта ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження служби з НОМЕР_5 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 12 жовтня 2018 року.
Наступним наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 19 жовтня 2018 року №287-ос призначено старшого сержанта ОСОБА_1 інспектором прикордонної служби 3 категорії 1 групи прикордонного контролю відділення прикордонного контролю оперативно-бойової прикордонної комендатури (Могилів-Подільський-1), який перебував у розпорядженні начальника загону.
Згідно Наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 22 жовтня 2018 року №288-ос старший сержант ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків за посадою інспектора прикордонної служби 3 категорії 1 групи прикордонного контролю відділення прикордонного контролю оперативно-бойової прикордонної комендатури (Могилів-Подільський-1), з 22 жовтня 2018 року.
Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 28 травня 2021 року №208-ос прапорщика ОСОБА_1 , техніка-начальника інженерно-саперної групи інженерно-саперного відділення прикордонної комендатури швидкого реагування, звільнено з військової служби за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас Збройних Сил України.
В подальшому, наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 30 червня 2021 року №262-ос ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 30.06.2021 року.
Із вищевикладеного слідує, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом в НОМЕР_4 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_1 ) та перебував на відповідному грошовому забезпеченні у відповідача з червня 2016 року по жовтень 2017 року та з жовтня 2018 року по червень 2021 року.
Однак, як вказує позивач, виходячи із відомостей які були надані військовою частиною НОМЕР_1 , а саме довідки щодо виплаченої індексації грошового забезпечення, ним з`ясовано, що у період з 30.06.2016 по 28.02.2018 відповідач безпідставно не застосовував січень 2008 року як місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць), застосовуючи при цьому як «базовий місяць» червень 2016 року. Також позивач стверджує, що у період з 01.03.2018 по 30.06.2021 відповідачем проігноровано вимоги абз.3-6 п.5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення за вказаний період.
Наведені обставини, на думку позивача, призвели до виплати йому індексації грошового забезпечення у зменшеному розмірі, що і стало передумовою для звернення останнього із даним адміністративним позовом до суду.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що дії відповідача щодо застосування «червня 2016 року» як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні індексації позивачу в період з 30.06.2016 по 29.10.2017 року є протиправними.
Щодо іншої частини позовних вимог, яка стосується оскарження дій відповідача при розрахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.11.2017 по 30.06.2021 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення в сумі 178525,97 грн. відповідно до вимог абз.3-6 п. 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 за №1078, суд першої інстанції дійшов висновку про їх безпідставність.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до статті 1-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон України №2011-ХІІ (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин)) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частинами 1-3 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України Про індексацію грошових доходів населення № 1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон України №1282-ХІІ (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин)).
У силу вимог частини першої статті 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
За правилами частини першої статті 2 вказаного Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).
Згідно частини першої статті 4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін (частина перша статті 6 Закону №1282-ХІІ).
Частинами другою та шостою статті 5 наведеного Закону передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів.
Відповідно до статті 9 Закону України №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі Порядок №1078), згідно п.1 якого він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно з п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення).
Відповідно до п.5 Порядку №1078 (проведення індексації грошових доходів населення) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації. Тобто, за умови підвищення посадового окладу в січні 2008 року останній виступає базовим, а з лютого здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
На момент виникнення спірних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07.11.2007 №1294 (далі Постанова № 1294), якою затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до п.13 постанови №1294 вона набрала чинності з 01 січня 2008 року, тобто датою, з якою позивач пов`язує встановлення базового місяця індексації.
Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме 01 березня 2018 року.
Проаналізувавши постанову Кабміну України №1294 в період її дії з 01.01.2008 по 28.02.2018, колегія суддів приходить до висновку про незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців.
Так, в період з 30.06.2016 по 28.02.2018 встановлені законодавством розміри посадового окладу позивача змін не зазнавали, тому базовим місяцем для проведення індексації грошового забезпечення за відповідний період мав визначатися січень 2008 року.
Згідно зі ст.4 Закону України №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться лише в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Отже, у разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу у місяці підвищення береться за 1 або 100 %, тобто місяць підвищення вважається базовим і індексація в цьому місяці не проводиться, якщо сума підвищення заробітної плати (у базовому місяці враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру) перевищить суму індексації. Починаючи з наступного за базовим місяця наростаючим підсумком розраховується індекс для проведення подальшої індексації.
Так, станом на момент виникнення спірних правовідносин тарифні ставки (оклади) військовослужбовців обчислювалися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 №1294, яка набрала чинності 01.01.2008.
Зміна тарифних ставок (окладів) військовослужбовців відбулась лише з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704), якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Враховуючи вищезазначене колегія суддів приходить до висновку, що індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.06.2016 по 28.02.2018 підлягає обчисленню з урахуванням базового місяця, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, тобто січня 2008 року.
Надаючи оцінку доводам відповідача про те, що позивач був прийнятий на військову службу 30.06.2016 року у зв`язку з чим врахування як базового місяця - січень 2008 року в цьому разі не може мати місце, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник, що у спірному випадку відбулося саме з 01.01.2008 року.
Наведене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 26.01.2022 року у справі № 400/1118/21.
Також колегія суддів зауважує, що вжиття заходів щодо збільшення грошового забезпечення закріплене у грудні 2015 року відбулося не шляхом збільшення посадового окладу, а завдяки іншим видам грошового забезпечення, крім посадового окладу. Тому, в цілому, за загальним правилом для нарахування індексації має застосовуватися січень 2008 року.
Водночас, при розгляді цієї справи доречно врахувати і висновок Верховного Суду викладений в постанові від 10.09.2020 справа №200/9297/19, а саме: "при розрахунку індексації грошового забезпечення має застосовуватись "..." з 01.12.2015 - базовий місяць січень 2008 року відповідно до п.10-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо протиправності дій відповідача щодо застосування «червня 2016 року» як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні індексації позивачу по 29.10.2017.
Визначаючись щодо спірного періоду щодо нарахування індексації позивачу, зокрема з 30.06.2016 по 29.10.2017 чи по 28.02.2018, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що допущене порушення прав позивача з боку відповідача мало місце лише за період з 30.06.2016 по 29.10.2017, оскільки позивач у списках особового складу та на всіх видах забезпечення НОМЕР_4 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_1 ) перебував з 30.06.2016 по 29.10.2017.
Так, з матеріалів справи встановлено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27 жовтня 2017 року №345-ос виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення сержанта ОСОБА_1 , молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії - водія (сапера) інженерно-саперної групи інженерно-саперного відділення оперативно-бойової прикордонної комендатури (Могилів-Подільський-1), який після здачі справ і посади вибув згідно наказу Адміністрації ДПС України від 22.09.2017 № 971-ос у розпорядження начальника НОМЕР_3 прикордонного загону (І категорії) ІНФОРМАЦІЯ_2 , для подальшого проходження військової служби, з 29 жовтня 2017 року.
Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 12 жовтня 2018 року №280-ос зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення старшого сержанта ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження служби з НОМЕР_5 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 12 жовтня 2018 року.
Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 19 жовтня 2018 року №287-ос призначено старшого сержанта ОСОБА_1 інспектором прикордонної служби 3 категорії 1 групи прикордонного контролю відділення прикордонного контролю оперативно-бойової прикордонної комендатури (Могилів-Подільський-1), який перебував у розпорядженні начальника загону.
Згідно Наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 22 жовтня 2018 року №288-ос старший сержант ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків за посадою інспектора прикордонної служби 3 категорії 1 групи прикордонного контролю відділення прикордонного контролю оперативно-бойової прикордонної комендатури (Могилів-Подільський-1), з 22 жовтня 2018 року.
Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 28 травня 2021 року №208-ос прапорщика ОСОБА_1 , техніка-начальника інженерно-саперної групи інженерно-саперного відділення прикордонної комендатури швидкого реагування, звільнено з військової служби за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас Збройних Сил України.
В подальшому, наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 30 червня 2021 року №262-ос ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 30.06.2021 року.
Колегія суддів зауважує, що у матеріалах справи (а.с. 107) міститься лист Адміністрації Державної прикордонної служби - про окремі питання індексації грошового забезпечення, у якому зазначено, що враховуючи розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби від 03.03.2020 року №Т/116-1743, виплата індексації проводиться органом Державної прикордонної служби, з якого військовослужбовець був виключений зі списків частини, у зв`язку із звільненням з військової служби, з урахуванням не виплаченої індексації грошового забезпечення під час проходження служби в інших органах Державної прикордонної служби України.
Враховуючи, що позивача було звільнено з військової служби наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 28 травня 2021 року №208-ос, то відповідно і розрахунок має бути проведено НОМЕР_4 прикордонним загоном (Військова частина НОМЕР_1 ).
Водночас, колегія суддів не враховує наданий позивачем розрахунок суми індексації, позаяк нарахування та виплати індексації за період проходження позивачем військової служби належить до повноважень відповідача. Тому визнаючи протиправними дії відповідача щодо застосування червня 2016 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 30.06.2016 по 28.02.2018 на останнього необхідно покласти обов`язок вчинити певні дії, які б відповідали вимогам закону. Такими діями у спірних правовідносинах є зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2016 по 28.02.2018, враховуючи базовий місяць для обчислення індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визначаючись щодо іншої частини позовних вимог яка стосується оскарження дій відповідача при розрахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.06.2021 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення в сумі 178525,97 грн. відповідно до вимог абз. 3-6 п. 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 за №1078, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відмовивши в їх задоволенні, з огляду на таке.
Зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась з 01 березня 2018 року у зв`язку з набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30 серпня 2017 року, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Це стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) у цілях нарахування індексації військовослужбовцям на березень 2018 року.
Пункт 4 цієї Постанови передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Таким чином, Постановою №704 визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.
Відповідно до абз.1 п.5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Таким чином, оскільки підвищення посадового окладу позивача з березня 2018 року відбулося у зв`язку із прийняттям Постанови №704, якою змінено (підвищено) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців, тому саме березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу першого пункту 5 Порядку №1078 є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем), а тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків.
Згідно із абз.2 п.5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що з 01.03.2018 по 30.06.2021 відповідач нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення, з урахуванням базового місяця - березень 2018 року (а.с. 40).
Разом з тим, питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку №1078.
За змістом абз.3,4,6 п.5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суми індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.
Так, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку №1078.
Разом з тим, відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку №1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.
Апеляційний суд зазначає, що відповідач у межах спірних правовідносин безпідставно оминув норми абзацу 3, 4, 6 п.5 Порядку №1078 в частині вирішення питання про наявність/відсутність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для виплати позивачу індексації грошового забезпечення.
Водночас, в обґрунтування правомірності своїх дій відповідача, в апеляційній скарзі зазначає, що вісля 01.03.2018 року, коли набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою змінено структуру грошового забезпечення, збільшено розміри посадових окладів та всіх інших основних складових грошового забезпечення, що фактично призвело до його суттєвого збільшення для всіх військовослужбовців, в тому числі і позивача, право на отримання індексації грошового забезпечення у останнього з`явилось тільки в грудні 2018 року, коли вона і була виплачена йому в розмірі 71,08 грн., що також підтверджується Інформацією щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 у 2018 році, яка наявна в матеріалах справи.
За період з січня 2019 року по червень 2021 року позивачу виплачувалась індексація грошового забезпечення в повному обсязі в складі грошового забезпечення після надходження відповідних асигнувань від Головного розпорядника бюджетних коштів - Адміністрації Державної прикордонної служби, що також підтверджується Інформаціями щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 у 2019-2021 роках, які наявні в матеріалах справи.
Тому вважає, що порушень в частині не здійснення нарахування та виплати зазначеної індексації грошового забезпечення позивачу в періоди з початку проходження військової служби позивачем по момент виключення його зі списків особового складу з боку прикордонного загону взагалі немає.
Колегія суддів вважає помилковими такі висновки апелянта, з огляду на те, що для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).
Водночас, як слідує з матеріалів справи станом на лютий 2018 року місячний грошовий дохід позивача становив 7743,60 грн.
Станом на березень 2018 року місячний грошовий дохід позивача становив 7721,20 грн.
Колегія суддів погоджується з доводами Військової частини НОМЕР_1 про збільшення розміру посадових окладів, однак зауважує, що попри таке збільшення місячний грошовий дохід позивача у березні 2018 році на противагу лютого 2018 року був зменшений на 22.40 грн.
Водночас, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду викладені у постанові №400/1119/21 від 28 вересня 2022 року у яких суд зазначив:
- відповідно до абзаців 3, 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 № 141) сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Таким чином, для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).
Верховний Суд вказав, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації доходів громадян проводиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 числа наступного місяця за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, визначений Порядком № 1078. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. У разі якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, під підвищення доходу для цілей індексації заробітної плати (грошового забезпечення) слід розуміти підвищення їхніх постійних складових (тарифних ставок, окладів). У разі зростання заробітної плати (грошового забезпечення) за рахунок інших складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати (грошового забезпечення), які не мають разового характеру.
Колегія суддів Верховного Суду зауважила, що Порядок №1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 № 141, яка набула чинності 15.03.2018), не пов`язує проведення нарахування індексації доходів громадян із визначенням базового місяця.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.04.2021 у справі №380/1513/20.
За таких обставин колегія суддів Верховного Суду у у постанові №400/1119/21 від 28 .09.2022 року дійшла висновку, що для правильного вирішення вимог позивача щодо індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 слід установити чи відбувалося у період з лютого 2018 року зростання розміру постійних складових грошового забезпечення позивача.
З матеріалів даної справи слідує, що з лютого 2018 року зростання розміру наявних постійних складових грошового забезпечення позивача відбувалося, проте, в цілому, грошовий дохід позивача не збільшився, отже наявні підстави для проведення нарахування індексації грошового забезпечення позивачу у період з 01.03.2018 до 30.06.2021 з урахуванням абз.4,5,6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. За таких підстав позовні вимоги і в цій частині також підлягають задоволенню.
Щодо визначення суми такої доплати, то колегія суддів вважає, що дані повноваження є дискреційними та відносяться до компетенція відповідача, тому задоволенню в цій частині позовні вимоги не підлягають.
Наведені вище обґрунтування підставності позовних вимог спростовують доводи та вимоги апеляційної скарги відповідача, оскільки останні зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням та не містять належно обґрунтованих міркувань, які б спростовували вищенаведені висновки суду, тому остання задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
у задоволенні вимог апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 - відмовити.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року скасувати.
Прийняти нову постанову.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування червня 2016 року як місяця за яким здійснено обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 30.06.2016 року по 28.02.2018 року.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування вимог абзаців З, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.03.2018 року по 30.06.2021 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.06.2016 року по 28.02.2018 року, із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 30.06.2021 року, відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.