Справа № 706/1554/17
Суддя: Орендарчук М. П.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 706/1554/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області

під головуванням судді: Орендарчук М.П.

за участю секретаря судового засідання: Карбівської Я.Є., Пізняк Т.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_2 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у якому просить: визнати дії посадових осіб Уманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Черкаської області щодо обмеження його прав при відмові йому у проведенні перерахунку пенсії не законними; зобов`язати Уманське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Черкаської області провести перерахунок та виплату його пенсії відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції чинній на час призначення пенсії, виходячи з розміру 90% від суми вказаної у довідці Христинівської районної ради за № 215/01-16 від 12.10.2017 р., та з урахуванням сум вказаних у довідці Христинівської районної ради від 16.11.2017 р. № 275/01-16, в тому числі: допомоги на вирішення соціально побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, без обмеження максимального розміру зі збереженням фіксованої індексації; зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату його пенсії з 26.05.2017 р. здійснивши донарахування до уже здійснених пенсійних виплат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він працював у Христинівській районній раді на посаді керуючого справами, де отримав право на пенсію за віком. Починаючи з 01.10.1999 р. на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону № 3723-ХІІ від 16.12.1993 р. йому була призначена пенсія у розмірі 90% місячного заробітку. Згідно з ст. 37 Закону України «Про державну службу» перерахунок вже призначеної пенсії здійснюється у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідним державним службовцям. Перерахунок призначених пенсій здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. В жовтні 2017 р. він отримав довідку з Христинівської районної ради про заробітну плату за № 215/01-16 від 12.10.2017 р. з якої видно, що в травні 2017 р. було підвищено заробітну плату працівникам органів місцевого самоврядування, і станом на 26.05.2017 р. згідно з цією довідкою, його заробітна плата складала б - 10167,50 грн. 12.10.2017 р. він звернувся до Уманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Черкаської області із заявою про перерахунок уже призначеної йому пенсії, додавши довідку Христинівської районної ради про заробітну плату. Та отримав повідомлення від 20.10.2017 р. № 18617/06 проте, що у перерахунку пенсії йому відмовлено, пославшись на те, що (дослівно): «З 01.05.2016 р. набрав чинності Закон України від 10.12.2015 р. за № 889-VІІІ «Про державну службу», в результаті чого Закон України від 16.12.1993 р. № 3723 «Про державну службу» втратив чинність. Нормативні акти, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям, на момент подання вами заяви в законодавстві відсутні. Враховуючи зазначене, здійснити перерахунок згідно вашої заяви від 12.10.2017 р. в управління немає законних підстав». На його повторне звернення до управління від 26.10.2017 р. про здійснення перерахунку пенсії повідомлення про відмову у перерахунку пенсії надійшло через засоби поштового зв`язку в кінці листопада 30.11.2017 р., тому місячний термін пред`явлення до суду адміністративного позову ним не пропущено. Дії посадових осіб управління щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії вважає незаконним і таким, що не відповідають вимогам закону, оскільки при вирішенні питання про перерахунок пенсії управлінням допущено невірне застосування законодавства, яке регулює ці питання, а саме: застосування управлінням Закону України від 10.12.2015 р. за № 889- VІІІ «Про державну службу» при вирішенні питання про перерахунок розміру пенсії суттєво звузило його уже набуті соціальні права, що є недопустимим.

02.01.2018 ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області справу передано на розгляд Черкаського окружного адміністративного суду.

26.03.2018 року ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду передано на розгляд до Христинівського районного суду Черкаської області. 04.05.2018 року ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області прийнято до свого провадження.

07.07.2018 року замінено відповідача Уманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Черкаської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

18.12.2019 року зупинено провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.236 КАС України.

20.01.2023 року відновлено провадження у справі.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що чинним законодавством України не визначено субъективного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов`язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 3723-ХІІ. Крім тоґо, механізм застосування довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», для перерахунку пенсії, призначеної за Законом України"Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутній. А також те, що 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII -Про державну службу, в результаті чого Закон України від 16.12.1993 № 3723 Ліро державну службу втратив чинність.

Нормативні акти, які б регулювали питання здійснення перерахунку рані- не призначених пенсій державним службовцям, на момент подання Вами заяви, з законодавстві відсутні.

Сторони в судове засідання не з`явились, подали заяви про слухання справ за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

12.10.2017 року, позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок розміру йому пенсії в зв`язку з підвищенням з 01.05.2016 року заробітної плати працюючим державним службовцям, на який відповідачем листом від 20.10.2017 року за № 18617/06 повідомлено позивача про відмову у задоволенні вимог про перерахунок пенсії з тих підстав, що з 01.05.2016 року набрав чинності ЗУ від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», в результаті чого ЗУ від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу» втратив чинність. Нормативні акти, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям, на момент подання заяви позивачем, в законодавстві відсутні ( а.с.10,11).

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, ОСОБА_3 , звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи позовні вимоги позивача та надані заперечення суд вважає, що мають місце правові підстави щодо доводів обидвох сторін спору, на час спірних правовідносин діяли та діють законодавчі та підзаконні нормативні акти на які посилаються сторони, а також наявна практика Європейського суду, Конституційного Суду України та Вищого адміністративного суду України з питань дії законів у часі, наявності застосування тих чи інших нормативних актів, які підлягають застосуванню при вирішенні даних спірних правовідносин.

Проаналізувавши діюче законодавство, судову практику, а також рішення Конституційного суду від 23.12.2022 року №3-132/2018(5462/17, суд прийшов до наступних висновків.

Діюче законодавство України та судова практика вирішення аналогічних справ містять між собою протиріччя: при одних і тих же обставинах приймаються протилежні за своїм змістом рішення, про що свідчить в тому числі і практика Вищого адміністративного суду України, зокрема в справі № 583/2219/15-а рішення від 07 квітня 2016 року(К/800/48167/15) яким у задоволенні позову відмовлено та рішення у справі № 425/4147/15-а від 28 липня 2016 року(№К/800/10756/16), яким позов задоволено.

Разом з тим, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та виходить з наступного.

Згідно ст. ст. 3, 4, 8 Конституції України в Україні діє верховенство права, людина визнається в Україні найвищою соціальною цінністю, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави та Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії. Відповідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Законодавчі акти та рішення на які посилається відповідач як на підставу відмови в задоволенні позову є підзаконними нормативними актами.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України» від 12 липня 2016 року визнано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з тим, що у цій справі національні суди не розглянули доводи заявника з прямим посиланням на статтю Конституції України (лист Вищого адміністративного суду України « 1875/10-14/16 від 17.08.2016 року).

Тому, при вирішенні данного спору суд керується в першу чергу нормами Конституції України, які мають найвищу юридичну силу, та які не містять права держави Україна застосовувати до правовідносин, які виникли при дії одних законів та продовжують існувати при нормах законодавства, яке прийнято пізніше та яке погіршує становище позивача з приводу належного пенсійного забезпечення, яке існувало при виході його на пенсію.

Згідно частини другої та п`ятої статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» від 16 січня 2003 року №432-IV пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Така редакція статті 37 Закону України «Про державну службу» існувала після визнання неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктами «а» та «б» підпункту 2 пункту 37 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VI. Відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» 28 грудня 2014 року №76-VIII текст статті 37- 1 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», в редакції, яка була чинна до 15.12.2015 року, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

У зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 9 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» був виключений, а 5 змінений.

При цьому, Кабінетом Міністрів України на виконання змін до статті 37-1 Закону України «Про державний бюджет» не були визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

Відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно положень ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Окрім того, Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 23.12.2022 року №3-132/2018(5462/17, визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), підпункт 1 пункту 2 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення Закону України „Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України „Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-XII зі змінами.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Тобто, на час виникнення спірних правовідносин діяли вищевказані постанови Кабінету Міністрів України, необхідні для реалізації ст. 37-1 Закону №3723-XII, які забезпечували гарантоване ст.46 Конституції України право позивача на належне пенсійне забезпечення.

Зміни, які відбулися в ст.37 Закону № 3723-XII, стосуються тих пенсій, які будуть призначатися після набрання чинності змін до закону, і ніяким чином не підлягає перегляду розмір відсотків, що були обчислені при призначенні пенсії.

Доводи відповідача про те, що станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у пункті 5 Прикінцевих положень якого зазначено про скасування норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України, зокрема «Про державну службу», у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, суд вважає необґрунтованими, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

Зважаючи на те, що виникнення права на перерахунок пенсії нерозривно пов`язане із фактом звернення особи за таким перерахунком, суд вважає, що дії Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області є протиправними щодо прийняття рішення про відмову перерахувати пенсію позивачу у відповідності до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ (у редакції, що була чинною на момент призначення пенсії позивачу) в розмірі 88% від місячного заробітку.

Згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХП в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсії державних службовців призначаються, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, при перерахунку пенсії позивача необхідно застосовувати редакцію Закону України «Про державну службу», яка діяла на момент призначення пенсії, та застосувати розмір пенсії, у відповідному відсотку заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до частини 4 цієї норми У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин ( постанова Вищого адміністративного суду України від 18 червня 2015 року у справі К/800/54600/14 та інші).

Умови та порядок призначення (перерахунку) пенсії, в тому числі пенсій непрацюючим державним службовцям, врегульовані Законом № 1058-IV. Пенсії відповідно до Закону призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

На підставі зазначених нормативних актів, УПФ при вирішенні питання про перерахунок пенсії за вислугу років наділене дискреційними повноваженнями, при цьому при наявності звернення, суб`єкт владних повноважень повинен прийняти рішення. Як свідчать матеріали справи, позивачу відмовлено в перерахунку пенсії саме за розглядом його заяви, яка надійшла до Уманського об`єднаного управління ПФУ Черкаської області 12.10.2017 року.

Судом встановлено, що підставою для відмови в перерахунку пенсії позивачу зазначено саме ті підстави, що з 01.05.2016 року набрав чинності ЗУ від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», в результаті чого ЗУ від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу» втратив чинність. Нормативні акти, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям, на момент подання заяви позивачем, в законодавстві відсутні ( а.с.10,11). Посилання на відмову в перерахунку пенсії з інших підстав не зазначені.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку, що підстави з яких позивачу відмовлено в перерахунку пенсії та які безпосередньо зазначені у відмові відповідача від 20.10.2017 року є протиправними, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення в частині визнання незаконним, рішення відповідача, яким відмовлено позивачу в перерахунку пенсії, про що зазначено в листі від 20.10.2017 року ( а.с.10) є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України Черкаської області провести перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції чинній на час призначення пенсії, виходячи з розміру 90% від суми вказаної у довідці Христинівської районної ради за № 215/01-16 від 12.10.2017 р., та з урахуванням сум вказаних у довідці Христинівської районної ради від 16.11.2017 р. № 275/01-16, в тому числі: допомоги на вирішення соціально побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, без обмеження максимального розміру зі збереженням фіксованої індексації; зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату його пенсії з 26.05.2017 р.

То суд зазначає, що виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Призначення, нарахування (перерахування) та виплата пенсії відносить до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження щодо розрахунку стажу та призначення пенсії.

Таким чином, належним способом захисту буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 12.07.2017 про перерахунок пенсії, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладених обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору розподіл судових витрат не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Рішенні КСУ від 23.12.2022 року №3-132/2018(5462/17),суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання рішення протиправними, його скасування та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення (Уманського обєднання управління пенсійного фонду України в Черкаській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі заяви від 12.10.2017 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.10.2017 року, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні позову у частині інших позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано 27 березня 2023 року.

Суддя: М.П. Орендарчук