Справа № 400/4642/22
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 400/4642/22

Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н.В. Дата і місце ухвалення: 13.01.2023р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити пенсію за віком,-

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області №76 від 13.10.2022р. щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з моменту настання пенсійного віку, тобто з 21.08.2022р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м.Києві призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з моменту настання пенсійного віку, тобто з 21.08.2022р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що при досягненні пенсійного віку та наявності страхового стажу понад 29 років ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в м.Києві із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області №76 від 13.10.2022р., прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу незаконно відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на те, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 20 років 08 місяців 13 днів. При цьому, територіальним органом ПФУ незаконно не враховано до страхового стажу позивача період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та період роботи з 11.01.1994р. по 25.12.2002р. згідно довідки малого підприємства «ДІР» від 11.03.2005р. №28-Д, відомості про який відсутні в трудовій книжці ОСОБА_1 . Позивач стверджувала, що у разі наявності у ГУ ПФУ в Миколаївській області сумнівів щодо наданих документів або їх недостатності територіальний орган ПФУ повинен був надати допомогу у витребуванні необхідних документів, яких не вистачає, а не приймати рішення про відмову в призначенні пенсії.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.01.2023р. позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 13.10.2022р. №76 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 21.08.2022р.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в м. Києві та ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 496,20 грн. (з кожного з відповідачів).

Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ПФУ в м.Києві подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 13.01.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача, що період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 правомірно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 , оскільки в свідоцтві про народження дитини відсутня відмітка про одержання паспорту та відсутні інші документи, що підтверджують факт догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Також, апелянт посилається на те, що дані довідки малого підприємства «ДІР» від 11.03.2005р. №28-Д не є належним підтвердженням періоду роботи з 11.01.1994р. по 25.12.2002р., оскільки в трудовій книжці відсутні відомості про роботу у вказаний період та в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні будь-які дані про трудові відносини, нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків. У зв`язку з цим, довідка малого підприємства «ДІР» від 11.03.2005р. №28-Д підлягає перевірці на предмет обґрунтованості її видачі та достовірності зазначених в ній відомостей; питання зарахування до страхового стажу відповідного періоду може бути розглянуто після отримання результатів перевірки.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виповнилося 60 років.

05.10.2022р. ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в м.Києві із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п.п.4.1 та 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, заяву ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності передано для розгляду до ГУ ПФУ в Миколаївській області

Рішенням №76 від 13.10.2022р. ГУ ПФУ в Миколаївській області відмовило позивачу у призначенні пенсії, посилаючись на те, що страховий стаж позивача складає 20 років 08 місяців 13 днів з необхідних 29 років. При цьому, до страхового стажу не зараховано:

- період догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в свідоцтві про народження дитини відсутня відмітка про одержання паспорта та відсутні інші документи, що підтверджують факт догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею трирічного віку;

- період роботи з 11.01.1994р. по 25.12.2002р., зазначений в довідці МП «ДІР» від 11.03.2005р. №28-Д, оскільки в трудовій книжці відсутні відомості про роботу у вказаний період та в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні будь-які дані про трудові відносини, нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків. Зазначено, що на підставі п.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» довідка від 11.03.2005р. №28-Д підлягає перевірці обґрунтованості та достовірності поданих відомостей. Питання зарахування до страхового стажу вищезазначеного періоду може бути розглянуто після отримання результатів перевірки.

Дата, з якої ОСОБА_1 матиме право на пенсійну виплату, 21.08.2027р.

Не погоджуючись з правомірністю вказаного рішення про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 оскаржила його в судовому порядку.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Миколаївській області необґрунтовано не зарахувало до страхового стажу ОСОБА_1 періоду догляду нею за дитиною, оскільки позивач разом із заявою про призначення пенсії надала свідоцтво про народження дитини, а трудова книжка свідчить про те, що вона у період з 25.05.1983р. (дата народження дитини) по ІНФОРМАЦІЯ_3 (три роки з дня народження) не працювала. Що ж до періоду роботи позивача з 11.01.1994р. по 25.12.2002р., то суд визнав обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про неправомірність дій територіального орану ПФУ щодо не зарахування його до страхового стажу, зазначивши, що надана довідка МП «ДІР» від 11.03.2005р. №28-Д містить посилання на відповідні накази, підпис директора та відбиток печатки підприємства. Той факт, що пенсійний орган не зміг провести зустрічну перевірку первинних документів, за висновками суду першої інстанції, не може мати наслідком позбавлення позивача права на отримання пенсії, оскільки її вина в тому відсутня. Зазначене стало підставою для висновку суду, що рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 13.10.2022р. №76 не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Положеннями статті 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яку іншу роботу, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків; час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

За змістом ч.1 ст.26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Статтею 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Як вже зазначалося колегією суддів, спірним рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області не зарахувало до страхового стажу ОСОБА_1 періоду догляду за дитиною, оскільки в свідоцтві про народження дитини відсутня відмітка про одержання паспорта та відсутні інші документи, що підтверджують факт догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.06.1983р. ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (у спірному рішенні ГУ ПФУ в Миколаївській області помилково зазначено ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Як слідує зі змісту п. «ж» ч.3 ст.56 Закону №1788-ХІІ для зарахування до стажу роботи часу догляду за малолітніми дітьми до досягнення кожною дитиною трирічного віку необхідним є підтвердження, що у відповідний період мати не працювала.

Тобто, у випадку підтвердження, що у період з 25.05.1983р. по 25.05.1986р. позивач не працювала, відповідний період на підставі вказаної норми підлягає зарахуванню до її страхового стажу, який дає право на пенсію.

Суд першої інстанції у рішенні від 13.01.2023р. зазначив, що дана обставина підтверджується відсутністю записів про роботу у період з 25.05.1983р. по 25.05.1986р. у трудовій книжці ОСОБА_1 .

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 01.09.1981р. у період з 12.11.1982р. по 26.11.1984р. ОСОБА_1 була працевлаштована в Ладижин біохімзаводі на посаді помічника апаратчика.

Відомості про працевлаштування позивача у період з 27.11.1984р. по 13.07.1987р. в трудовій книжці відсутні.

Зазначене дає підстави для висновку, що у період з 27.11.1984р. по 25.05.1986р. (досягнення дитиною трирічного віку) ОСОБА_1 не працювала, а зв`язку з чим вказаний період, на підставі п. «ж» ч.3 ст.56 Закону №1788-ХІІ, підлягає зарахуванню до її страхового стажу, який дає право на пенсію.

При зверненні до управління Пенсійного фонду із заявою про призначання пенсії ОСОБА_1 надала довідку малого підприємства «ДІР» від 11.03.2005р. №28-Д, згідно якої ОСОБА_1 на вказаному підприємстві працювала прибиральником у період з 11.01.1994р. (наказ №48/2 від 11.01.1994р.) по 25.12.2002р. (наказ №36/5 від 25.12.2002р.). Відповідна довідка підписана директором ОСОБА_3 та містить печатку підприємства.

ГУ ПФУ в Миколаївській області, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії, не врахувало вказаний період роботи позивача до її страхового стажу, з посиланням на те, що в трудовій книжці відсутні відомості про роботу у вказаний період та в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні будь-які дані про трудові відносини, нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків.

Згідно зі ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З вказаних норм слідує, що у випадку відсутності у трудовій книжці необхідних записів зацікавленою особою для підтвердження певного періоду роботи може бути надана, серед іншого, підтверджуюча довідка підприємства-роботодавця. А відтак, посилання ГУ ПФУ в Миколаївській області у спірному рішенні №76 від 13.10.2022р. та ГУ ПФУ в м.Києві в апеляційній скарзі на те, що в трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні відомості про роботу в МП «ДІР» у період з 11.01.1994р. по 25.12.2002р. колегія суддів вважає необґрунтованими.

Посилання відповідача на відсутність в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про нараховану заробітну плату та сплату страхових внесків, на думку колегії суддів, також не може бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду її роботи у МП «ДІР», з огляду те, що порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування був затверджений лише у червні 2014 року постановою Правління ПФУ від 18.06.2014р. №10-1.

При вирішенні спору колегія суддів, також, враховує, що ст.101 Закону №1788-XII та ч.3 ст.44 Закону №1058-IV органам, що призначають пенсії, надано право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із пунктом 4.2 Порядку, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Таким чином, наведеними нормами права передбачено право пенсійного органу на перевірку наданих пенсіонером документів для їх підтвердження.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази того, що ГУ ПФУ в Миколаївській області зверталось до підприємства, у якому працювала позивач, для підтвердження відомостей щодо спірного періоду роботи ОСОБА_4 .

При цьому, відповідачами ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій не надано жодного доказу на підтвердження того, що відомості, які містяться в довідці малого підприємства «ДІР» від 11.03.2005р. №28-Д, є недостовірними або що така довідка є підробленою.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 14.10.2022р. №1400-0303-9/36451 ГУ ПФУ в Миколаївській області направлено запит до ГУ ПФУ в м.Києві щодо проведення зустрічної перевірки первинних документів, на підставі яких видана довідка від 11.03.2005р. №28-Д. Підтвердити довідку від 11.03.2005р. №28-Д не має можливості, оскільки підприємство відсутнє за місцем реєстрації, що підтверджується актом про відсутність суб`єкта господарювання за місцем реєстрації від 01.11.2022р. №2600-1003-1/5070.

Колегія суддів не приймає до уваги вказану обставину, оскільки відповідні дії вчинено відповідачами після при прийняття ГУ ПФУ в Миколаївській області спірного рішення №76 від 13.10.2022р. щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Більше того, сам факт відсутності у 2022 році підприємства-роботодавця МП «ДІР» за місцем реєстрації не є підтвердженням недостовірності відомостей, зазначених вказаною юридичною особою у довідці, виданій в 2005 році.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відмова ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 11.01.1994р. по 25.12.2002р. в МП «ДІР» є необґрунтованою.

Як наслідок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області №76 від 13.10.2022р. та його скасування.

Поряд з цим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про зобов`язання ГУ ПФУ в м.Києві призначити пенсію ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, зокрема прийняття відповідного рішення, оскільки прийняттю такого рішення передує дослідження та аналіз відповідного стажу роботи особи, що звернулася за призначенням пенсії; перевірка та оцінка наданих доказів на предмет їх прийнятності та достатності.

Приймаючи рішення №76 від 13.10.2022р. відповідач не виконав свого обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів. При цьому, у даному спорі суд не обраховує стаж роботи позивача, що виключає можливість зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію.

Колегія суддів враховує, що органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020р. №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

В даному випадку заява позивача про призначення пенсії за віком розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Миколаївській області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, яке оскаржується в рамках даної справи.

ГУ ПФУ в м.Києві не приймало рішення по суті заяви позивача про призначення пенсії, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду ГУ ПФУ в Миколаївській області і саме його рішення оскаржується в судовому порядку, відтак на останнього має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.

З огляду на встановлені обставини колегія суддів доходить висновку, що належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах буде зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.10.2022р. про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, а саме: в частині зарахування до загального страхового стажу позивача періоду з 27.11.1984р. по 25.05.1986р. на підставі п. «ж» ч.3 ст.56 Закону №1788-ХІІ, а також періоду її роботи з 11.01.1994р. по 25.12.2002р. в МП «ДІР».

Аналогічна правова позиція про те, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію позивачу, висловлено Верховним Судом у постанові від 07.03.2018р. у справі № 233/2084/17.

Згідно частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що постановлене Миколаївським окружним адміністративним судом рішення від 13.01.2023р. підлягає скасуванню в частині зобов`язання ГУ ПФУ в м.Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 21.08.2022р. з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 136 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи висновок колегії суддів про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , заявлених до ГУ ПФУ в м.Києві, відсутні підстави для стягнення з вказаного відповідача на користь позивача понесених останньою судових витрат по сплаті судового збору.

Дана справа, у відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України, є справою незначної складності, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року скасувати в частині задоволення вимог позову ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві призначити їй пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.08.2022р.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.10.2022р. про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Здійснити перерозподіл судових витрат та стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 496,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул.Морехідна, 1, м.Миколаїв, 54020, ).

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 березня 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук