Справа № 463/1835/21
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 463/1835/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною відмови житлової комісії та зобов`язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :
У лютому 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірною відмову житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік з 16.08.1992 року з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку під час військової служби в Яворівському гарнізоні, яка оформлена протоколом № 9 засідання житлової комісії від 30.10.2020;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 врахувати термін перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку за попереднім місцем служби в Яворівському гарнізоні та зарахувати на квартирний облік з 16.08.1992.

Позовна заява подана в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 25.02.2021 відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23.07.2021 позов задоволено; визнано неправомірною відмову житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік з 16.08.1992 з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку під час служби в Яворівському гарнізоні, яка оформлена протоколом № 9 засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.10.2020; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 врахувати термін перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку за попереднім місцем служби в Яворівському гарнізоні та зарахувати його на квартирний облік з 16.08.1992; стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 908 грн. судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 15.12.2022 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено частково; рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23.07.2021 скасовано; провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною відмову житлової комісії та зобов`язання до вчинення дій, закрито; роз`яснено позивачу ОСОБА_1 право на звернення до суду з таким позовом в порядку адміністративного судочинства, також роз`яснити про наявність права протягом десяти днів з дня отримання постанови звернутись до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 05.01.2023 заяву ОСОБА_1 задоволено. Справу №463/1835/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною відмову житлової комісії та зобов`язання до вчинення дій направлено до Львівського окружного адміністративного суду за встановленою юрисдикцією.

20.01.2023 справа надійшла до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 25.01.2023 суддя прийняла до провадження справу № 463/1835/21.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що в період з 1988 року по 2009 рік позивач проходив військову службу в Збройних Силах України, 25.12.2009 був звільнений з військової служби в запас за станом здоров`я. Під час проходження військової служби в АДРЕСА_1 був зарахований та перебував на квартирному обліку з 16.08.1992 (рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 16.08.1992 № 8). Після переведення до м. Львова, 15.03.1995 написав рапорт на постановку його на чергу для отримання житлової площі та 20.06.1995 був зарахований на квартирний облік з 16.08.1992, з урахуванням часу перебування на квартирному обліку за попереднім місцем служби. Після розформування Західного оперативного командування, рішенням житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформленим протоколом від 19.02.2014 № 1, був зарахований на квартирний облік з 13.01.1996, без урахування часу перебування на квартирному обліку в м. Яворові. В 2015 році звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про перенесення дати зарахування на квартирний облік на 16.08.1992, проте отримав відмову (протокол засідання житлової комісії № 7 від 01.10.2015). У подальшому, отримавши у 2020 році належним чином засвідчені копії первинних документів про зарахування на квартирний облік, знову звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про перенесення дати зарахування на квартирний облік на 16.08.1992 року, однак, рішенням житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформленим протоколом від 30.10.2020 № 9 позивачу знову відмовлено у задоволенні його вимоги.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 08.02.2023 (вх. № 9050), у якому зазначає, що відповідно до спільної постанови Львівської обласної державної адміністрації від 13.05.1998 та Ради профспілок Львівщини № ВК 1г від 13.05.1998 особи підлягають зарахуванню на квартирний облік у м. Львові через три місяці з дати постійної реєстрації особи у даному населеному пункті. Згідно з довідкою штабу Прикарпатського військового округу від 16.10.1995 № 55/166/2 ОСОБА_1 зареєстрований у АДРЕСА_2 з 13.10.1995. Згідно з послужним списком ОСОБА_1 до 04.08.1994 він проходив військову службу у НОМЕР_2 окремому батальйоні матеріального забезпечення НОМЕР_3 мотострілкової дивізії ПрикВО. З 04.08.1994 проходив військову службу у НОМЕР_4 окремому батальйоні охорони і обслуговування управління ПрикВО тилу. Позивач був переведений для подальшого проходження військової служби з АДРЕСА_1 з 04.08.1994. На час переведення для подальшого проходження військової служби у іншу військову частину та інший населений пункт за військовослужбовцями не зберігався попередній час перебування на квартирному обліку. Посилання позивача на п. 26 постанови КМ України від 03.08.2006 № 1081 «Про забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», за яким військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби з разом членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла, є безпідставним, оскільки дана постанова регулює питання забезпечення житлом з дати набрання нею чинності 08.08.2006 та регулює правовідносини у сфері забезпечення житлом військовослужбовців, які виникли після цієї дати. Просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до витягу з протоколу № 8 житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_1 16.08.1992 зарахований на квартирний облік для одержання житлової площі

Після переведення в м. Львів, 15.03.1995 ОСОБА_1 написав рапорт на постановку його на чергу жилої площі.

Відповідно до протоколу від 20.06.1995 № 12 засідання житлової комісії штабу і управління Прикарпатського військового округу ОСОБА_1 зарахований на квартирний облік зі складом сім`ї 3 особи з 16.08.1992 з врахуванням часу перебування на квартирному обліку за попереднім місцем служби.

ОСОБА_1 подав заяву від 17.02.2014 про зарахування на квартирний облік.

Відповідно до витягу з протоколу № 1 засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.02.2014 розглянуто заяву полковника запасу ОСОБА_1 від 17.02.2014 та постановлено зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік до житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з членами сім`ї із збереженням попереднього часу перебування на обліку для отримання житла на загальних підставах з 13.01.1996.

ОСОБА_1 подав заяву від 24.09.2015 вх. № 7282 про зміну дати зарахування на квартирний облік.

Відповідно до витягу протоколу № 7 засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.10.2015, у зв`язку з тим, що підполковник запасу ОСОБА_1 був зарахований на квартирний облік відповідно до чинного законодавства, яке діяло на той момент, відмовлено у зміні дати зарахування на квартирний облік з 16.08.1992.

ОСОБА_1 подав заяву від 11.09.2020 вх. № 9286 про зміну дати зарахування на квартирний облік.

Відповідно до витягу з протоколу від 30.10.2020 № 9 засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено, що «Дане питання вже розглядалось житловою комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 01.10.2015 протоколом № 7, тому підстав для перегляду вищенаведеного рішення немає».

Вважаючи відмову щодо зарахування на квартирний облік з 16.08.1992 року - з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку під час військової служби в Яворівському гарнізоні, яка оформлена протоколом № 9 засідання житлової комісії від 30.10.2020 протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 17 Конституції України Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до статтей 34, 37 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР) потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Частиною першою статті 43 ЖК Української РСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до абзацу першого пункту першого статті 12 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог пункту першого статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінет Міністрів України постановою від 03.08.2006 № 1081 затвердив Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Пункт 4 вищевказаного Порядку передбачає, що центральні органи виконавчої влади, які здійснюють керівництво Збройними Силами, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, правоохоронні органи спеціального призначення, Держспецтрансслужба та Держспецзв`язок, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, видають нормативно-правові акти з питань забезпечення військовослужбовців житлом.

У пункті 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 24.06.2004 № 1865-IV «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено, що військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим Законом забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.

В абзаці 4 пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок забезпечити перегляд і скасування міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність з чинним законодавством був виданий наказ Міністра оборони України від 06.10.2006 № 577 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень».

Згідно з пунктом 26 Постанови № 1081 та абзацом першим пункту 3.7 Наказу № 577 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Наказ № 577 втратив чинність на підставі наказу Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737, яким затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.

Відповідно до абзацу першого пункту 2.14 Наказу № 737 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей зі збереженням часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання жилого приміщення.

Наказ № 737 втратив чинність на підставі наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, яким затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 9 розділу VІ Наказу № 380 військовослужбовці, які перебували на обліку за попереднім місцем проходження військової служби, на загальних підставах в органах місцевого самоврядування та до набрання чинності цією Інструкцією зараховуються на облік із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також заносяться у списки осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла за наявності підстав.

Суд встановив, що позивач вперше був зарахований на квартирний облік 16.08.1992.

У зв`язку з переведенням ОСОБА_1 15.03.1995 подав рапорт про зарахування позивача та членів його сім`ї на квартирний облік і був зарахований на такий згідно з протоколом засідання житлової комісії № 12 від 20.06.1995, із збереженням попереднього часу перебування на обліку.

У подальшому дату зарахування позивача на квартирний облік змінено на 13.01.1996.

В 2015 році позивач звертався із заявою до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про зміну дати зарахування на квартирний облік, однак відповідно до витягу з протоколу № 37 від 01.10.2015 позивачу відмолено.

Надалі, позивач 11.09.2020 повторно звернувся про прийняття рішення про перенесення дати зарахування його на квартирний облік на 16.08.1992. Однак, в задоволенні такої було відмовлено рішенням житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з тим, що дане питання вже розглядалось житловою комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 01.10.2015 протоколом № 7, тому підстав для перегляду вищенаведеного рішення немає.

Таким чином, на час звернення позивача із заявою про визначення дати квартирного обліку нормативно-правові акти забезпечували збереження за військовослужбовцем прав на знаходження на квартирному обліку з дати первинної постановки на такий облік.

З урахуванням наведеного та з огляду на ту обставину, що позивач уперше зарахований на квартирний облік ще 16.08.1992, суд вважає, що увесь період перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку, починаючи з цієї дати, підлягає зарахуванню.

Суд вважає, що бездіяльність відповідача призводить до порушення рівності в черговості забезпечення житлом військовослужбовців, які проходять військову службу, не змінюючи місця служби, та військовослужбовців, які внаслідок переїзду до іншого місця служби, втрачають при цьому час квартирного обліку за попереднім місцем служби.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 760/9507/15-ц, від 07.06.2018 у справі № 362/4273/17, від 27.09.2018 у справі № 362/4307/17, від 22.11.2018 у справі № 362/6383/16-ц, від 20.03.2019 у справі № 760/750/16-ц, від 04.11.2019 у справі № 362/776/19, від 22.05.2020 у справі № 569/13485/17, від 05.08.2020 у справі № 552/7905/17, які відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України повинні враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача оскарженою відмовою відповідача буде зобов`язання відповідача врахувати термін перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку за попереднім місцем служби в Яворівському гарнізоні та зарахувати позивача на квартирний облік з 16.08.1992.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання неправомірною відмови житлової комісії та зобов`язання до вчинення дій - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік з 16.08.1992 з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку під час військової служби в Яворівському гарнізоні, яка оформлена протоколом житлової комісії від 30.10.2020 № 9.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 врахувати термін перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку за попереднім місцем служби в Яворівському гарнізоні та зарахувати на квартирний облік з 16.08.1992.

4. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 908 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 27.03.2023.

Суддя Кедик М.В.