Справа № 520/4571/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 р.Справа № 520/4571/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Кролівець П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2022, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 10.08.22 по справі №520/4571/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Національної поліції Харківської області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі ГУНП в Харківській обл., відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Харківській обл. від 05.04.2022 №235 в частині застосування щодо інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Чугуївського районного управління поліції ГУ НП в Харківській обл. капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Харківській обл. від 06.04.2022 №191 о/с в частині звільнення інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Чугуївського районного управління поліції ГУНП зі служби в поліції;

- поновити його на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Чугуївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції зі служби в поліції з 07.04.2022;

- стягнути за рахунок державних асигнувань ГУНП в Харківській обл. на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме з 07.04.2022, по день фактичного розрахунку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просив суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не було враховано те, що на момент відібрання пояснень у позивача, наказ про призначення службового розслідування прийнятий не був, тобто відповідачем порушено Порядок проведення службових розслідувань Національній поліції, який затверджений наказом МВС України №893 від 07.11.2018.

Зазначив, що проведення службового розслідування відносно позивача тривало з 03.04.2022 по 05.04.2022 (фактично 2 дні, оскільки 05.04.2022 вже винесений оспорюваний наказ про застосування дисциплінарного стягнення) та відповідач обмежився відібранням пояснень у свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без перевірки та оцінки таких пояснень, при цьому в матеріалах службового розслідування відсутні будь-які об`єктивні докази вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Крім цього, зазначив, що суд першої інстанції неправильно тлумачив норми кримінального процесуального права, оскільки підстави для закриття кримінального провадження передбачені ст. 284 КПК України, серед яких відсутня та підстава на яку вказав суд порушення норм кримінально-процесуального законодавства в частині порядку фіксації обставин. Кримінальне провадження №0232 закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Вказав, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджені докази та встановлені обставини у справі, не надано мотивовану оцінку всім аргументам, наведеним позивачем, що свідчить про порушення ст. 2, 90, ч. 1-3 ст. 242, ч. 4 ст. 246 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Представником відповідача подано відзив, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2022 по справі №520/4571/21 без змін.

В обґрунтування зазначив, що висновок службового розслідування сформований з урахуванням не тільки норм чинного законодавства та у межах компетенції, а і з урахуванням реального військового стану в Державі. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому спірні рішення є правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку. При визначенні позивачу виду дисциплінарного стягнення відповідачем враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно позивачем, попередня поведінка позивача, його характеристика, а також шкоду, завдану авторитету органів поліції.

Крім того, обрання того чи іншого виду дисциплінарного стягнення є правом роботодавця в залежності від його оцінки та кваліфікації дій особи, відносно якої має бути застосовано таке стягнення, тобто належить до дискреційних повноважень відповідача, який за умови встановлення факту порушення службової дисципліни має право з урахуванням всіх обставин справи та особи порушника обрати один з визначених законом видів покарання.

Позивачем направлено до суду відповідь на відзив, в якій наголошено на необ`єктивності службового розслідування, та зазначив, що відзив не спростовує аргументів апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч.1, 3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, позивача, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

ОСОБА_1 працював на посаді інспектору сектору реагування патрульної поліції у ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, мав звання капітана поліції.

03.04.2022 до ГУНП в Харківській обл. надійшла доповідна записка УГІ ГУНП в Харківській області від 03.04.2022, згідно з якою інспектор сектору реагування патрульної поліції ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_1 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старший сержант поліції ОСОБА_5 вимагали і отримали від ОСОБА_2 , 1970 р.н., та від ОСОБА_3 , 1972 р.н., грошові кошти за начебто порушення Правил дорожнього руху України. 03.04.2022 вищевказані працівники поліції вимагали грошові кошти у сумі 1000 доларів США від ОСОБА_2 за, нібито, керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. При цьому у подальшому отримали 11000 гривень та 300 доларів США, які цього ж дня були вилучені працівниками територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві зі службового автомобілю «Mitsubishi Outlander», н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні). Цього ж дня територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Полтаві відомості за вказаним фактом внесені до ЄРДР №0000232, за ч. 3 ст. 368 КК України.

В рамках проведення службового розслідування та відповідно до порядку пп. 1 п. 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут НП України), затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, інспектору сектору реагування патрульної поліції ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітану поліції ОСОБА_1 та поліцейському сектору реагування патрульної поліції ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшому сержанту поліції ОСОБА_5 було запропоновано надати пояснення щодо подій за їх участі, а також громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які мали місце 31.03.2022 та 03.04.2022. На пропозицію надати пояснення, капітан поліції ОСОБА_1 та старший сержант поліції ОСОБА_5 у порядку ст. 63 Конституції України відмовилися, про що зазначили на бланку пояснення.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що 31.03.2022 та 03.04.2022 капітан поліції ОСОБА_1 та старший сержант поліції ОСОБА_5 , перебуваючи на службі, замість виконання завдань, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), щодо виявлення причини та умов, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вжиття у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, самі вчинили відносно ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , дії, які призвели до внесення працівниками територіального управлінням ДБР, розташованим у місті Полтаві, до ЄРДР №0000232 відомостей щодо вчинення поліцейськими кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

31.03.2022 капітан поліції ОСОБА_1 та старший сержант поліції ОСОБА_5 безпосередньо звертаючись до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не назвали своє прізвище, посаду, спеціальне звання.

03.04.2022 капітан поліції ОСОБА_6 та старший сержант ОСОБА_5 безпосередньо звертаючись до ОСОБА_2 не назвали своє прізвище, посаду, спеціальне звання.

05.04.2022 був зроблений висновок, затверджений начальником ГУНП в Харківській області, який визнав необхідність застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 на підставі вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п. 1, 2, 6 ч. 3 статті Дисциплінарного статуту НПУ, ч. 1 ст. 8, п. 1, 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 18, п. 2 ч. 1 ст. 23 та ч. 3 ст. 35 Закону №580-VIII.

На підставі висновку службового розслідування начальником ГУНП в Харківській обл. полковника поліції Володимиром Тимошком було прийнято наказ №235 від 05.04.2022, яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 1, 2, 6 ч. 3 статті Дисциплінарного статуту НПУ у частині неутримання від протиправних дій, які підірвали авторитет Національної поліції України, невиконання зобов`язання бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, ознайомившись і знаючи закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, їх не виконали, п. 1, 2 ч. 1 Закону №580-VIII у частині недотримання положень Конституції, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, непрофесійного виконання своїх службових обов`язків, ч. 3 ст. 18 Закону №580-VIII у частині того, що 31.03.2022 та 03.04.2022 безпосередньо звертаючись до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не назвали своє прізвище, посаду, спеціальне звання, вимог ч. 3 ст. 35 Закону №580-VIII, що виявилося у тому, що 31.03.2022 та 03.04.2022 не виконали зобов`язання щодо поінформування водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про конкретну причину зупинення їх транспортних засобів з детальним описом підстави зупинення, визначеної у ч.1, 2 цієї статті, вимог ч. 1 ст. 8 Закону №580-VIII, до інспектору сектору реагування патрульної поліції у ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом начальника ГУНП полковника поліції Володимира Тимошка від 06.04.2022 №191 о/с реалізовано дію наказу від 05.06.2022 №235, звільнено зі служби в поліції ОСОБА_1 .

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено в повному обсязі обґрунтованість прийняття спірних наказів та пропорційність обраного виду дисциплінарного стягнення вчиненому позивачем порушенню, тому спірні накази відповідача прийняті на підставі та відповідно до норм чинного законодавства, а відтак скасуванню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом №580-VIII Дисциплінарним статутом НП України, Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 9 листопада 2016 року №1179 (далі - Правила етичної поведінки поліцейських) та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 8 Закону №580-VIII визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Приписи ст. 18 Закону №580-VIII зобов`язують поліцейського: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ст. 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом НПУ, що затверджується законом.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту НП України.

Дисциплінарний статут НП України визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту НП України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до ч. 3 ст.1 Дисциплінарного статуту НП України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

Відповідно до ч.1 ст. 11 Дисциплінарного статуту НП України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами ст. 12 Дисциплінарного статуту НП України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту НП України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно із ст.14 Дисциплінарного статуту НП України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Колегією суддів встановлено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за порушення вимог п. 1, 2, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту НП України та ч. 1 ст. 8, п. 1, 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 18, п. 2 ч. 1 ст. 23, ч. 3 ст. 35 Закону №580-VІІІ.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону №580-VIII звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Однак, 31.03.2022 капітан поліції ОСОБА_1 та старший сержант поліції ОСОБА_5 безпосередньо звертаючись до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не назвали своє прізвище, посаду, спеціальне звання, чим порушили вищевказані вимоги.

З матеріалів службового розслідування встановлено, що позивач відмовився від надання пояснень щодо себе в ході службового розслідування, жодної інформації членам комісії, які проводили службове розслідування, та яка б спростовувала повідомлення громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не надав.

В ході проведення службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Харківській області від 03.04.2022 №521, був опитаний гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Як вбачається зі змісту пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відібраних в ході службового розслідування, вони відповідають поясненням вказаних громадян в заявах від 03.04.2022, поданих ними до поліції.

Враховуючи вище зазначене колегія судді вважає правомірними висновки суду першої інстанції, стосовно доведеності в ході службового розслідування зазначених відповідачем порушень в діях позивача. Застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є пропорційним, а його застосування є наслідком порушення позивачем п. 1, 2, 6 ч. 3 статті Дисциплінарного статуту НП України у частині неутримання від протиправних дій, які підірвали авторитет Національної поліції України, невиконання зобов`язання бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, ознайомившись і знаючи закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, п. 1, 2 ч. 1 Закону №580-VІІІ у частині недотримання положень Конституції, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, непрофесійного виконання своїх службових обов`язків, вимог ч. 1 ст. 8 Закону №580-VІІІ, що є цілком достатнім для застосування крайнього заходу дисциплінарного впливу.

Посилання апелянта на те, що на момент відібрання пояснення у нього, наказу про призначення службового розслідування прийнято не було колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки наказ про призначення та проведення службового розслідування №521 та пояснення ОСОБА_1 із зазначенням про відмову у наданні пояснень датовано 03.04.2022.

Крім того колегія суддів зазначає.

Законом України про Дисциплінарний статут НП України та наказом МВС України від 07.11.2018 №893 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України" не передбачено обов`язку знайомити особу відносно якої призначається службове розслідування з наказом про призначення, та затвердженим висновком службового розслідування.

Під час судового розгляду встановлено, що позивачу посадова особа, яка пропонувала позивачу надати пояснення, повідомила про проведення службового розслідування.

Посилання апелянта на те, що відповідач не надав доказів того, що позивач 31.03.2022 перебував на службі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вищевказане підтверджується рапортом начальника СРПП ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області майора поліції Василя Чумака на ім`я начальника ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області підполковника поліції Сергія Приймака від 31.03.2022, в якому зачається про залучення ОСОБА_1 , разом з іншими працівниками про залучення до несення служби у воєнний час; рапортом начальника СРПП ВП №2 Чугуївського РУПГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_7 на ім`я начальника ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області підполковника поліції Сергія Приймака від 31.03.2022 про те, що 31.03.2022 незаконно відсутніх працівників в СРПП ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області не має; графіком чергування СРПП ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області з 28.03.2022 по 03.04.2022 затвердженого начальником ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_8 , яким підтверджується несення служби ОСОБА_1 саме 31.03.2022; журналом розстановки нарядів особового складу СРПП ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області за 31.03.2022, який узгоджений начальником ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_8 від 31.03.2022. В даному журналі в графі 23 зазначено, що інспектор, капітан поліції ОСОБА_1 , 31.03.2022 заступив на добове чергування та виконував обслуговування викликів, відповідно до наказу МВС №357. Порушення процедури реєстрації рапорту, ведення журналу розтановки нарядів особового складу не за встановленою формою колегія суддів вважає такими, що не впливають на протиправність винесення оскаржуваних наказів, зважаючи на підтвердження факту дисциплінарного проступку.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити.

24 лютого 2022 року Президентом України прийнято Указ №64 2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Відповідно до пункту 1 Указу введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 14 березня 2022 року №133 2022 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Спірні правовідносини виникли в період дії військового стану в Україні на початку 2-го місяця вторгнення російської федерації на територію України. Як наслідок, збройна агресія російської федерації проти України з 24.02.2022 мала вплив на обставини, які входять до предмету доказування в даній справі, та правомірно враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення.

А тому посилання апелянта на те, що дисциплінарне провадження тривало лише два дні, колегія суддів вважає такими, що не є підставою для скасування оскаржуваних наказів, оскільки під час службового розслідування було підтверджено, що поведінка позивача є цілком несумісною з вимогами, які ставляться до поліцейських, особливо в період воєнного стану.

Наявність постанови слідчого ДБР від 27.04.2022 про закриття кримінального провадження №0232 за ч.3 ст. 368 КК України у зв`язку з встановленням відсутності в діяннях співробітників ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області Міщенка С.О. та ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, на яку посилається апелянт, не впливає на правомірність оскаржуваних наказів, оскільки підставою для звільнення стало порушення вимог п. 1, 2, 6 ч. 3 статті Дисциплінарного статуту НП України у частині неутримання від протиправних дій, які підірвали авторитет Національної поліції України, невиконання зобов`язання бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, ознайомившись і знаючи закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, їх не виконали, п. 1, 2 ч. 1 Закону №580-VIII у частині недотримання положень Конституції, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, непрофесійного виконання своїх службових обов`язків, ч. 3 ст. 18 Закону №580-VIII.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року по справі №520/4571/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 24.03.2023