Справа № 500/4638/22
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4638/22

27 березня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області та скасувати рішення відділу з питань призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області № 54 від 04 листопада 2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до трудового стажу період роботи за посадою тракториста, включаючи період перебування в армії з 01 вересня 1983 року по 01 січня 1993 pік;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту б частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції до внесення змін Законом №213-VIII, починаючи з дати звернення за пенсією 04 листопада 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із відсутністю в позивача необхідного пільгового стажу роботи. До пільгового стажу не зараховано період роботи на посаді тракториста машиніста з 01 вересня 1983 року по 01 січня 1993 рік .

Позивач вважає відмову у призначенні пенсії за віком протиправною, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 27.12.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав 17.01.2022 відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти позовних вимог та вказав, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви про призначення пенсії на пільгових умовах, за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №54 від 04.11.2022 відмовлено позивачу в призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 статті 114 розділу XIV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування як трактористу машиністу, у зв`язку з відсутністю належним чином підтвердженого пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Враховуючи встановлені обставини, ухвалою суду від 23 січня 2023 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, встановивши строк для подання відзиву на позов - п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

02 лютого 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому представник відповідача заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні. Вказав, згідно пункту 3 статті 114 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, пенсія призначається - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Страховий стаж позивача для призначення пенсії за наданими документами складає 34 роки 09 місяців, пільговий стаж в якості тракториста-машиніста лише 16 років 03 місяці.

03.03.2023 позивач подав клопотання про виклик в судове в якості свідків: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Ухвалою від 07.03.2023 клопотання позивача про виклик свідків задоволено, ухвалено розгляд справи проводити з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання на 16 березня 2023 року о 10:30 год.

В судове засідання призначене на 16 березня 2023 року прибули позивач, представник позивача, свідки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 09.03.2023 подав клопотання про розгляд справи без його участі, у зв`язку із неможливістю прибути в судове засідання.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не прибув.

16.03.2023, згідно інформації, яка розміщена на сайті ДП "Інформаційні судові системи", відбулася кібератака рф на системи електронної пошти судової системи, у зв`язку з чим вийшла з ладу електронна система суду, що унеможливило проведення судового засідання у системі "EasyCon", про що складено відповідний акт.

У зв`язку із неможливістю проведення судового засідання, свідки надали письмові пояснення. Свідки також були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань, про що свідчать їх підписи про складання присяги свідка та розписки про попередження про кримінальну відповідальність.

Представник позивача подала клопотання розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи подані клопотання, суд перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 09 серпня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №54 від 17 серпня 2022 року позивачу відмовлено у задоволенні заяви.

Як вбачається із змісту рішення страховий стаж особи встановлено: 34 роки 09 місяців, в тому числі стаж на посаді тракториста - машиніста - 12 років 5 місяців 20 днів, а згідно п.3 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

31 жовтня 2022 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За результатами розгляду вказаної заяви рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №54 від 04 листопада 2022 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зі змісту оскаржуваного рішення, вбачається, що страховий стаж особи становить 34 роки 09 місяців, пільговий стаж становить 16 років 03 місяці.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 04 листопада 2022 року позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу згідно рішення №54 від 04 листопада 2022 року.

Позивач вважаючи дії відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправними, звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788 XIІ та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058 - IV.

Згідно з пунктом в частини першої статті 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців.

Аналогічні умови призначення пенсії трактористам-машиністам на пільгових умовах визначені пунктом 3 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

Таким чином, умовами для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за його заявою є досягнення віку 55 років, наявність страхового стажу 28 років та 6 місяців, а також стажу при виконанні робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства упродовж 20 років.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено листом Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №7. Так до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Трактористи-машиністи допоміжних сільських господарств, які не мають самостійного балансу і знаходяться в складі промислових, будівельних та інших підприємств і організацій, мають право на пільгову пенсію при виконанні умов, передбачених наведених вище умов. Трактористам-машиністам, постійно зайнятим на причіпних і стаціонарних установках і агрегатах, пенсії призначаються на загальних підставах. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Відповідно до пунктів 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, надалі - Порядок №22-1), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637). Пунктами 1, 2, 3 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Отже основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Також якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Так, у відповідності до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 16 травня 1983 року позивач:

06 травня 1983 року прийнятий в члени колгоспу ім. Пархоменка Підволочиського району

з14 листопада 1986 року по 15 листопада 1988 року проходив службу в рядах армії.

01 січня 1989 року прийнятий на роботу трактористом в тракторну бригаду №1 колгоспу ім. Пархоменка Підволочиського району.

18 березня 1993 року звільнений з роботи у зв`язку з сімейними обставинами і переведений на роботу трактористом в сільськогосподарське підприємство Зоря Тернопільського району.

20 серпня 1999 року звільнений з роботи згідно поданої заяви.

01 вересня 2000 року прийнятий у Волочиське районне підприємство держветмедицини на посаду тракториста.

01 червня 2005 року звільнений з роботи згідно поданої заяви за власним бажанням.

02 червня 2005 року прийнятий на роботу трактористом ТОВ Агрофірма Нива.

25 грудня 2008 року звільнений з роботи за власним бажанням.

26 грудня 2008 року прийнятий на роботу трактористом ТОВ Агрофірма Медобори

13 червня 2012 року звільнений з роботи за згодою сторін.

07 серпня 2012 року прийнятий трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва ВП АТ Галичина.

15 червня 2013 року звільнений за згодою сторін.

20 грудня 2013 року Підволочиським центром зайнятості розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст.22 п.1 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

19 березня 2014 року припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст.31 п.1 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

20 березня 2014 року прийнятий трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва ВП АТ Галичанка

10 січня 2017 року звільнений за угодою сторін згідно ч.1 ст.36 КЗпП України.

Судом встановлено, що позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Дана заява із доданими до неї документами була передана на розгляд Комісії, утвореній при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Тернопільській області, яка на своєму засіданні 27.10.2022 прийняла рішення, яким частково підтвердила позивачу періоди роботи з 18.03.1993 по 31.12.1996, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. В той же час спірні періоди роботи та проходження військової служби з 01 вересня 1983 року по 01 січня 1993 pік комісія не підтвердила як такі, що дають право на пенсію на пільгових умовах.

Отже, дане рішення відповідача про відмову у підтвердженні пільгового стажу роботи є також предметом даного спору.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вказало, що страховий стаж позивача становить 34 роки 09 місяців, пільговий стаж становить 16 років 03 місяці, що є недостатнім для призначення пенсії

Оцінюючи доводи якими керувались відповідачі відмовляючи позивачу у призначенні пільгової пенсії, суд враховує, що основним питанням навколо якого виник даний спір є необхідність підтвердження тієї обставини, що позивач працюючи у спірний період на посаді тракториста дійсно був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції.

Так, порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року N 7. Згідно даного роз`яснення до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії "тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання особою робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу, встановленого пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону N 1058-IV.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 670/894/17, від 24 червня 2020 року у справі N 392/1846/15-а та від 08 квітня 2020 року у справі N 469/1193/16-а.

Як вбачається із записів трудової книжки позивача, у спірний період: 06 травня 1983 року позивач прийнятий в члени колгоспу ім. Пархоменка Підволочиського району, в подальшому з 14 листопада 1986 року по 15 листопада 1988 року проходив службу в рядах армії, після проходження служби в армії 01 січня 1989 року прийнятий на роботу трактористом в тракторну бригаду №1 колгоспу ім. Пархоменка Підволочиського району і 18 березня 1993 року звільнений з роботи у зв`язку з сімейними обставинами і переведений на роботу трактористом в сільськогосподарське підприємство Зоря Тернопільського району.

Отже трудова книжка позивача містить запис про те що 01.01.1989 позивач прийнятий на роботу трактористом в тракторну бригаду №1 в колгоспі ім. Пархоменка Підволочиського району та 18 березня 1993 року звільнений з роботи у зв`язку з сімейними обставинами і переведений на роботу трактористом в сільськогосподарське підприємство Зоря Тернопільського району, відтак період роботи позивача з 01.01.1989 по 18.03.1993 на посаді тракториста підтверджений записами в його трудовій книжці.

Разом з тим, у трудовій книжці позивача відсутній відповідний запис стосовно його безпосередньої зайнятості у період з 06.05.1983 по 14.11.1986 у виробництві сільськогосподарської продукції, що дає право на пільгову пенсію за посадою тракториста, а тому спеціальний трудовий стаж повинен підтверджуватися уточнюючою довідкою підприємства сільського господарства, де позивач працював.

Судом встановлено, що колгосп ім. Пархоменка Підволочиського району де працював позивач у спірний період наразі є ліквідованими, так згідно довідки архівного відділу Тернопільської районної військової адміністрації Тернопільської області від 21.06.2022 №5, рішенням загальних звітно- виборних зборів уповноважених членів колгоспу від 22 січня 1992 року, протокол №1 перейменовано колгосп ім. Пархоменка на «Золотий колос». В 1994 році згідно рішення загальних зборів уповноважених села Городниця та міста Скалат відділок села Городниця було від`єднано в окремий колгосп під назвою «Золота нива», а колгосп «Золотий колос» реформоване у колективне сільськогосподарське підприємство «Золотий колос» (КСГП), (протокол №1 від 20 січня 1994 року). Згідно рішення загальних зборів уповноважених КСГП «Золотий колос» реорганізоване і створено на його основі приватне сільськогосподарське підприємство «Золотий колос» з одним засновником.

Також довідкою від 30.06.2022 №573 Архівний відділ Тернопільської районної державної адміністрації повідомив, що в документах архівного фонду «Колгосп ім. Пархоменка « 3олотий колос» книги наказів про надання відпусток в архівному відділі відсутні.

Згідно довідки № 235 від 20 червня 2022 року, виданої КУ Трудовий архів Підволочиської селищної ради Тернопільської області позивач, перебував членом колгоспу ім. Пархоменка м. Скалат з травня 1983 року по квітень 1987 року, та з січня 1989 року по квітень 1993 року.

Суд зауважує, що пунктом 18 Порядку № 637, встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

З метою підтвердження пільгового трудового стажу позивачем заявлено клопотання про допит свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які знають позивача по спільній роботі у колгоспі ім. Пархоменка Підволочиського району.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , встановлено, що ОСОБА_2 у спірний період працював з позивачем в колгоспі ім. Пархоменка Підволочиського району (назва якого змінювалась). Підтвердив, що ОСОБА_1 в період з травня 1983 року по травень 1993 року працював повний робочий день на посаді тракториста та був членом колгоспу ім. Пархоменка. В його обов`язки входило обслуговування ферми, заготівля кормів, проведення весняно польових робіт, збирання врожаю, тощо. В підтвердження пояснень свідка долучено копію трудової книжки.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , встановлено, що ОСОБА_3 працював в колгоспі з 1977 року по 2002 рік, у спірний період у спірний період працював з позивачем в колгоспі ім. Пархоменка Підволочиського району (назва якого змінювалась). Підтвердив, що ОСОБА_1 в період з травня 1983 року по травень 1993 року працював повний робочий день на посаді тракториста та був членом колгоспу ім. Пархоменка. В його обов`язки входило обслуговування ферми, заготівля кормів, проведення весняно польових робіт, збирання врожаю, тощо. В підтвердження пояснень свідка долучено копію трудової книжки.

Також суд звертає увагу, що позивач в період з 01 вересня 1982 року по 31 серпня 1983 року навчався за спеціальністю тракторист-машиніст ІІІ класу в Скалатському сільському технічному училищі №3, що підтверджується довідкою Державного навчального закладу Скалатський професійний ліцей. Що дозволяє прийти до висновку, що позивач після закінчення навчання почав працювати за набутою ним спеціальністю тракториста.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що відсутність запису в трудовій книжці позивача щодо зазначення посади на якій він працював, є ніщо іншим як недоліком в оформленні трудової книжки позивача, що було здійснено його роботодавцем (колгосп ім. Пархоменка).

Суд зауважує, що не впорядкованість трудової документації, не передання документів на зберігання до архіву, ліквідація організації, відсутність інших відомостей не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи позивача з трудового стажу, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудових книжок та бухгалтерських документів на підприємстві, їх зберігання, а тому це не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист.

Крім того Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала особа у той чи інший період роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. В свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист. Також Верховний суд України у постанові по справі № 754/14898/15-а зазначив, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний підтверджений стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів (довідок, наказів), оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що певні недоліки стосовно заповнення трудової книжки, а саме: відсутність записів у трудовій книжці за період з 06.05.1983 по 14.11.1986 щодо безпосередньої зайнятості позивача на посаді тракториста у виробництві сільськогосподарської продукції не можуть бути підставою для не врахування відповідних періодів роботи при проведенні обрахунку стажу для призначення особі пенсії за віком на пільгових умовах (аналогічна правова позиція зазначена у пункті 29 постанови Верховного Суду від 24 травня 2018 року по справі N 490/12392/16-а).

Разом з тим, період роботи позивача з 01.01.1989 по 18.03.1993 позивача в колгоспі ім. Пархоменка Підволочиського району на посаді тракториста підтверджений записами в його трудовій книжці.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що спірні періоди роботи позивача на посаді тракториста у колгоспі ім. Пархоменка Підволочиського району з 06.05.1983 по 14.11.1986 та з 01.01.1989 по 18.03.1993 підтверджені належними та допустимими доказами, а тому їх слід врахувати до його пільгового стажу роботи позивача.

Щодо зарахування до пільгового стажу роботи періоду проходження позивачем строкової військової служби з 14.11.1986 по 15.11.1988. суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Як було встановлено судом, до призову на військову службу та після її проходження позивач працював трактористом в колгоспі ім. Пархоменка, що підтверджується відповідними записами в його трудовій книжці та матеріалами справи. Період проходження строкової військової служби в Радянській Армії з 14.11.1986 по 15.11.1988 підлягає зарахуванню до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також до загального страхового стажу. Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.07.2019 у справі №426/17400/16-а щодо аналогічних правовідносин.

Як визначено частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Враховуючи наведене, рішення про відмову позивачу у підтвердженні пільгового стажу роботи Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 27.10.2022 №3438/03-16 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 54 від 04 листопада 2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком є протиправними та підлягають скасуванню.

Як наслідок, з метою поновлення порушених прав позивача, Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області необхідно зобов`язати зарахувати до пільгового стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення періоди роботи на посаді тракториста, включаючи період перебування в армії з 01 вересня 1983 року по 01 січня 1993 pік.

Надаючи оцінку позовній вимозі про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 31.10.2022, з урахуванням висновків суду.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн та 500 грн за правову допомогу.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 992,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Відмовляючи у стягненні з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відтак, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/160 від 18 жовтня 2018 року у справі № 813/4989/17, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі; на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем залучено до матеріалів справи: квитанцію та копію ордеру про надання правової допомоги.

Судом встановлено, що всупереч вимог статті 134 КАС України детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги позивачем не надано. Тобто, неможливо встановити що вказані кошти були сплачені саме у даній справі та за які послуги.

Отже, достатні докази на підтвердження судових витрат в матеріалах справи відсутні, а тому останні розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 27.10.2022 №3438/03-16 про відмову ОСОБА_1 у підтвердженні пільгового стажу роботи.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 54 від 04 листопада 2022 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи за посадою тракториста, включаючи період перебування в армії з 01 вересня 1983 року по 01 січня 1993 pік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 31.10.2022, з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 27 березня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, 83,м. Одеса,Одеська область,65012 );

Головуючий суддя Баб`юк П.М.