Справа № 360/103/23
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

27 березня 2023 року м. ДніпроСправа № 360/103/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) клопотання Головного управління Національної поліції в Луганській області про залишення позову без розгляду у справі за позовом адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративного позову адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області, в якому позивач, з урахуванням уточнення від 28.02.2023 просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області відносно ОСОБА_1 стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні, а саме не нарахування та невиплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2018, 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 20 листопада 2020 року по 24 грудня 2022 року у розмірі 100 000,00 грн, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Ухвалою суду від 15.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду із позовом адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, та поновлено цей строк. Справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

23.03.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в обґрунтування якого зазначено таке.

Згідно довідки УФЗБО від 17.03.2023 № 79/111/22-2023 на виконання рішення від 14.11.2022 Луганського окружного адміністративного суду по справі № 360/1764/22 ОСОБА_1 24.12.2022 була перерахована компенсація за дні невикористаної відпустки у розмірі 18720,06 грн.

З позовом про стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 звернувся лише 08.02.2023, тобто з пропуском строків, встановлених частиною 5 статті 122 КАС України.

Ухвалою суду від 15.03.2023 було визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду із позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ГУНП в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, та поновлено цей строк. Зазначене судове рішення обґрунтоване тим, що вперше позивач звернувся до суду своєчасно, проте позовна заява була повернута, а також через введення в Україні воєнного стану.

Відповідач посилається на правову позицію, викладену у постанові від 18.05.2022 Верховного Суду у справі № 9901/484/21, відповідно до якої зазначено, що «невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду із позовом, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає позов, як і недотримання вимог КАС України при поданні першого адміністративного позову, що мало наслідком його повернення, не може вважатися поважною причиною для поновлення строку звернення до адміністративного суду».

Подібна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 600/6782/21-а.

Також, відповідач звертає увагу суду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 25.11.2022 у справі № 990/115/22, де зазначено, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

З урахуванням правових висновків Верховного Суду, відповідач вважає висновки суду, на підставі яких було поновлено строк звернення до суду з позовом до ГУНП в Луганській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, які викладенні в ухвалі суду від 15.03.2023 у справі № 360/103/23 передчасними, та прийнятими без урахування правової позиції Верховного Суду.

На підставі вищенаведеного, відповідач просить суд залишити позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії без розгляду.

Вирішуючи клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з такого.

Статтею 122 КАС України визначено, що:

- позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (частина перша);

- для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга);

- для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята).

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

З позовної заяви вбачається, що 24.12.2022 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року по справі № 360/1764/22 відповідачем нараховано та виплачено позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2018 та 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції у розмірі 18 720,06 грн.

У даному випадку перебіг строку звернення до суду з вимогами щодо виплати середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в частині несвоєчасної виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій розпочався з наступного дня, після отримання позивачем цієї компенсації - 24.12.2022.

З цим позовом позивач звернувся 08.02.2023, тобто з порушенням місячного строку звернення до суду.

Водночас, з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» вбачається, що 28 грудня 2022 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 20 листопада 2020 року по 24 грудня 2022 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Ухвалою суду від 12.01.2023 у справі № 360/2152/22 адміністративний позов адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу, у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви.

Також, 23 січня 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративного позову адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 20 листопада 2020 року по 24 грудня 2022 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Ухвалою від 03.02.2023 у справі № 360/59/23 позовну заяву адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу, у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви.

Отже, вперше позовна заява була подана позивачем своєчасно.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі строк дії воєнного стану продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 (затверджений Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ) з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 (затверджений Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ) з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 (затверджений Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ) з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 (затверджений Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ) з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 (затверджений Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ) з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб, Указом Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023 (затверджений Законом України від 07.02.2023 №2915-ХІ) з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 (справа №500/1912/22, адміністративне провадження № К/990/20688/22) дійшов висновку, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 25.11.2022 у справі № 990/115/22 вбачається, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

У статті 2 Конвенції також закріплено право на життя і визнання важливості цього права порівняно з іншими правами людини. ЄСПЛ при тлумаченні обов`язків держави згідно зі статтею 2 Конвенції одним з них виділяє обов`язок не перешкоджати особі в реалізації цього права.

Оскільки життя людини, її здоров`я і безпека є найціннішими, проте держава не може повністю їх гарантувати в умовах воєнного стану і рекомендує також самостійно дбати про свою безпеку, зокрема при першій можливості покинути разом із сім`єю небезпечну зону (пункт 1 «Дій населення в умовах надзвичайних ситуацій воєнного характеру», рекомендований Державною службою України з надзвичайних ситуацій), у зв`язку із чим дотримання строків звернення до суду, зокрема підготовка процесуальних документів, ознайомлення з матеріалами, можуть були ускладненими, суд має враховувати ці обставини при вирішенні питання про поновлення процесуальних строків.

Крім того, 04 березня 2022 року на офіційному вебсайті Верховного Суду опубліковано повідомлення під назвою «Особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан», у якому зазначено, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі Беллет проти Франції (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop.42, пункт 36).

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи Скордіно проти Італії, Ятрідіс проти Греції).

У справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom, заява №4451/70, пункти 28-36) Європейським судом з прав людини було визначено, що право на доступ до суду є одним з аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. У цій справі Суд визнав право на доступ до суду як невід`ємний аспект гарантій, закріплених у статті 6, пославшись на принципи верховенства права та недопущення свавілля, покладені в основу більшості положень Конвенції. Разом з тим, право на доступ до суду повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (рішення у справі "Беллє проти Франції" (Bellet v. France), заява № 13343/87, пункт 36). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд (рішення у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany ), [ВП] заява № 42527/98, пункт 45 та рішення у справі "Парафія греко-католицької церкви в м. Лупені та інші проти Румунії", (Lupeni Greek Catholic Parish and others v. Romania), [ВП] заява № 76943/11, пункти 84, 86).

Також, у рішенні по справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії (Miragall Escolano and оthers v. Spain, заяви №№38366/97, 38688/97, 40777/98, 40843/98, 41015/98, 41400/98, 41446/98, 41484/98, 41487/98 and 41509/98, пункт 51) та в рішенні по справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії (Perez de Rada. Cavanilles v. Spain, заява № 28090/95, пункт 45) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В абзаці 7 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 вказано, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

У рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційними скаргами ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Еко-вугілля України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини першої статті 79 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 24 червня 2020 року № 6-р(ІІ)/2020 зазначено, що Конституційний Суд України вважає, що гарантування приписом частини другої статті 55 Конституції України кожному права на доступ до суду з метою оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень є вимогою принципу верховенства права. Такий доступ не означає автоматичної незаконності цих рішень, дій або бездіяльності, а спрямований на перевірку у судовому порядку їх законності та правомірності, що не лише забезпечує ефективний захист прав, свобод кожної особи, якої стосується неправомірна діяльність суб`єктів владних повноважень, а й сприяє підтримці законності та правопорядку в цілому шляхом виявлення та усунення нелегітимних проявів у такій діяльності.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 по справі №500/1912/22 сформулював правову позицію щодо застосування строків під час воєнного стану, а саме: при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод".

Відповідно до рекомендації Ради суддів України щодо роботи суддів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 року суддям необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

Суд звертає увагу на ту обставини, що введення воєнного стану в Україні та фактичні обставини, які мали місце під час дії воєнного стану (ракетні обстріли, періодичні сигнали «Повітряна тривога», які вимагають перебування особи у безпечному місці, відключення електропостачання, перебої мобільного зв`язку та роботи мережі Інтернет, які є загальновідомими обставинами) могли зумовили об`єктивні труднощі для своєчасного подання позовної заяви.

До того ж, позивач вчиняв необхідні дії щодо здійснення своїх процесуальних прав з метою їх захисту в судовому порядку, проте, з урахуванням вищенаведеного, мав об`єктивні перешкоди в їх реалізації.

На думку суду, з урахуванням вищенаведеного та того, що строк пропуску до суду є незначним, обставини щодо пропуску строку є поважними і мають бути підставою для поновлення процесуального строку з метою дотримання закріпленого в Конвенції права доступу до правосуддя.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на правові висновки щодо застосування норм процесуального права, викладені у постанові Великої Палати Верховного суду у справі №990/115/22, у постанові від 18.05.2022 Верховного Суду у справі № 9901/484/21 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 600/6782/21-а, оскільки правовідносини не є подібними.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Тому в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду слід відмовити.

Керуючись статтями 121, 122, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Луганській області про залишення без розгляду позову адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя К.Є. Петросян