Справа № 521/18481/22
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр.№2-а/521/39/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Замниборщ А.С., за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Нагнибіди О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання ОСОБА_1 про з`ясування правосуб`єктності відповідача у справі адміністративної юрисдикціїза адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про адміністративне правопорушення,

встановив:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 16 січня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін (а.с. 20).

28 березня 2023 року ОСОБА_1 в судовому засіданні надав клопотання про з`ясування правосуб`єктності відповідача, в якому просив зобов`язати відповідача надати суду завірену належним чином копію розпорядчого акту про створення відповідним компетентним органом, органу державної влади з назвою «Національна поліція України», а у разі відсутності надати завірену належним чином копію розпорядчого акту про створення юридичної особи публічного права з назвою «Національна поліція України»; надати завірену належним чином копію свідоцтва про державну реєстрацію органу державної влади з назвою «Національна поліція України» компетентним органом, а у разі відсутності надати завірену належним чином копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи публічного права з назвою «Національна поліція України»; надати завірену належним чином виписку (витяг) з Єдиного державного реєстру про юридичну особу публічного права з назвою «Національна поліція України»; завірену належним чином копію рішення засновників про утворення юридичної особи публічного права, виконавчого органу з назвою «Національна поліція України»; завірені належним чином копії присяг державних службовців, складених конституційними громадянами Українському народові Самостійної Української Держави України а саме: керівником та всіма його заступниками установи з назвою «Національна поліція України»; завірену належним чином копію зразка відбитку (відтиску) гербової печатки установи з назвою «Національна поліція України»; завірену належним чином копію розпорядчого акту про створення відповідним компетентним органом, органу державної влади з назвою «Департамент патрульної поліції», а у разі відсутності надати завірену належним чином копію розпорядчого акту про створення юридичної особи публічного права з назвою «Департамент патрульної поліції»; завірену належним чином копію свідоцтва про державну реєстрацію органу державної влади з назвою «Департамент патрульної поліції» компетентним органом, у разі відсутності надати завірену належним чином копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи публічного права з назвою «Департамент патрульної поліції»; завірену належним чином виписку (витяг) з Єдиного державного реєстру про юридичну особу публічного права з назвою «Департамент патрульної поліції»; завірену належним чином копію рішення засновників про утворення юридичної особи публічного права, виконавчого органу з назвою «Департамент патрульної поліції»; завірені належним чином копії присяг державних службовців, складених конституційними громадянами Українському народові Самостійної Української Держави України а саме: керівником та всіма його заступниками установи з назвою «Департамент патрульної поліції»; завірену належним чином копію зразка відбитку (відтиску) гербової печатки установи з назвою «Департамент патрульної поліції».

Позивач в судовому засіданні підтримав клопотання та просив суд його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, діючий за довіреністю від 20 грудня 2022 року, в судовому засідання заперечував проти заявленого клопотання та просив суд відмовити в його задоволенні у повному обсязі.

В силу приписів ч. 1, ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 3 ст. 77 КАС України визначено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, має право подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в ч.ч. 2 та 3 ст. 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Із матеріалів справи судом встановлено, що всупереч вимогам ст. 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів позивач не зазначив обставин, які можуть підтвердити дані докази, або аргументи, які вони можуть спростувати. Також не зазначено підстав, з яких випливає, що ці докази має саме відповідач, та не надано суду жодних доказів вжиття таких заходів та (або) причин неможливості самостійного отримання цих доказів.

Крім того, суд звертає увагу на те. що згідно з ч. 4 ст. 46 КАС України, відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ст. 3 ч. 1 п. 7 КАС України). Відповідач у адміністративному процесі повинен мати адміністративну процесуальну правосуб`єктність відповідно до вимог ст. 4 КАС України.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про національну поліцію» - національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Завдання поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Статтею 3 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 вирішено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, зокрема Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Структурою Департаменту патрульної поліції (розміщеного на сайті patrol.police.gov.ua) визначено, що до структури входить територіальний підрозділ Управління патрульної поліції в Одеській області.

Згідно п. 1 п. розділу І Положення про Департамент патрульної поліції затвердженого наказом Національної поліції 06 листопада 2015 року №73 Департамент патрульної поліції (далі - Департамент, ДПП) є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку.

Відповідно до розділу ІV Департамент патрульної поліції та його підрозділи становлять єдину систему. Підрозділи Департаменту патрульної поліції підзвітні та підконтрольні Департаменту патрульної поліції.

Підрозділи Департаменту патрульної поліції очолюють керівники, які підпорядковуються керівнику Департаменту патрульної поліції, його першому заступнику та заступникам.

У відповідності до розділу V Положення, Департамент патрульної поліції очолює керівник Департаменту патрульної поліції, який підпорядковується Голові Національної поліції України та заступнику Голови Національної поліції України, який відповідно до розподілу функціональних обов`язків здійснює координацію роботи патрульної поліції і контроль за її діяльністю.

Керівник Департаменту патрульної поліції у межах повноважень, на основі і на виконання Конституції України та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України видає накази організаційно-розпорядчого характеру, дає доручення та приймає рішення, організовує і контролює їх виконання.

Начальник Департаменту патрульної поліції представляє Департамент патрульної поліції у відносинах з органами законодавчої, виконавчої та судової влади, підприємствами, установами, організаціями, фізичними та юридичними особами

Відповідно до ст. 81 ЦК України юридичні особи, залежно від порядку створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.

Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів, відповідно до статті 87 ЦК України. Юридична особа приватного права може створюватись та діяти на підставі модельного Статуту у порядку, визначеному законом.

Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Цією ж ст. 87 ЦК України визначено, що порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

Також ст. 167 ЦК України визначено, що держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Частиною третьою статті 167 ЦК України визначено, що держава може створювати юридичні особи приватного права (підприємницькі товариства тощо), брати участь у їхній діяльності на загальних підставах, якщо іншого не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 5 вказаного Закону доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ст. 10 вищевказаного Закону, публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання. Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.

Суд зазначає, що Національна поліція та Департамент патрульної поліції є органами публічного права, тому вважає, що позивач мав можливість самостійно ознайомитися з документами, які просить суд витребувати, у відкритому доступі мережі Інтернет, а в разі неможливості самостійно ознайомитися звернутися до відповідних органів із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про про з`ясування правосуб`єктності відповідача є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 72, 80, 181, 243, 248, 256, 293, 294 КАС України, суд

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про з`ясування правосуб`єктності відповідача у справі адміністративної юрисдикціїза адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: О.М. Сегеда