Справа № 440/424/23
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м.ПолтаваСправа №440/424/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Європабуд" до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень.

Позовні вимоги:

рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області №76 від 15.12.2022 про накладення на ТОВ "Європабуд" штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 1700,00 грн;

рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області №75 від 15.12.2022 про накладення на ТОВ "Європабуд" штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 5083,00 грн;

рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області №72 від 13.12.2022 про накладення на ТОВ "Європабуд" штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 5083,00 грн;

рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області №42 від 21.11.2022 про накладення на ТОВ "Європабуд" штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 1700,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Європабуд" (далі також позивач, ТОВ "Європабуд") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (далі також відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідач порушив права ТОВ "Європабуд" у сфері публічно-правових відносин через безпідставне накладення штрафів. Стверджував, що на правовідносини у сфері контролю реклами та накладення штрафу за порушення Закону України "Про рекламу" поширюється Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та постанова Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 з урахуванням внесених змін №1369 від 06.12.2022 "Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану". Однак, на час отримання спірних рішень позивачу не були відомі ані причини, ані підстави проведення відповідачем заходів, на підставі яких прийняті рішення.

Крім того, відповідач двічі рішеннями №42 та №76 притягнув до відповідальності позивача за одне й теж правопорушення, що полягає у ненаданні документів стосовно вартості реклами, що протирічить статті 61 Конституції України.

На думку позивача, відповідач мав би прийняти відповідне рішення про накладення штрафу на ТОВ "Європабуд" за відсутність дозволу на розміщення реклами у тому випадку, якби робочий орган звернувся до відповідача щодо невиконання ТОВ "Європабуд" Правил розміщення зовнішньої реклами в частині відсутності відповідного дозволу, проте до ТОВ "Європабуд" звернень чи приписів уповноваженого органу з питань усунення порушень розміщення зовнішньої реклами без дозволу не надходили, що вказує на відсутність з боку позивача наявності порушень.

13.02.2023 до суду надійшов відзив Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, в якому відповідач проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначав, що здійснення контролю щодо захисту прав споживачів реклами не є заходом державного контролю господарської діяльності позивача. Відповідач стверджував, що він вчинив всі дії для повідомлення належним чином позивача про дату та час розгляду справи про порушення вимог законодавства про рекламу і про необхідність надання запитуваних документів; діяв в межах та з урахуванням Положення про Держпродспоживслужбу, Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу та Закону України "Про рекламу".

На думку відповідача Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області в повному обсязі доведено вину позивача та законність винесених щодо позивача рішень №42 від 21.11.2022, №72 від 13.12.2022, №75 від 15.12.2022 та №76 від 15.12.2022, що стали предметом спору.

Правом на відповідь на відзив та заперечення по справі сторони не скористалися.

Обставини справи, встановлені судом

Відповідачем 26.09.2022 було складено протокол про порушення законодавства про рекламу №34, за недотримання встановлених законом вимог щодо порядку розповсюдження реклами, а саме: інформація про ціну квартир в розділі "Нерухомість" та "Техніка на продаж" зазначена в іноземній валюті (долари США), чим порушено частину дев`яту статті 8 Закону України "Про рекламу" від 03.07.1996 №270/96-ВР (далі - Закон "Про рекламу").

Відповідно до пункту11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693 за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

06.10.2022 відповідачем прийнято рішення №34 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

Відповідно до вимог частини другої статті 26 Закону України "Про рекламу" та Постанови КМУ "Про порядок накладення штрафів за порушення законодавства України про рекламу" відповідач звернувся до позивача із вимогою від 06.10.2022 № вих-01 -27/16.5/3118 щодо надання в термін до 24.10.2022 наступних документів: належним чином засвідчених копій свідоцтва про державну реєстрацію, документів по організації замовлення та обслуговування Інтернет сайту, документів, які підтверджують вартість за розробку та розміщення сайту в Інтернеті.

Листом № вих-01-27/16.5/3620 від 18.11.2022 відповідач повторно направив вимогу про надання копій документів та повідомив про розгляд справи, який відбудеться 21.11.2022 о 10:00 в приміщенні Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області .

Відповідно до частини шостої статті 27 Закону України Про рекламу за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

21.11.2022 на засіданні стосовно справи про порушення законодавства про рекламу було прийнято рішення № 42 про накладення штрафу за порушення частини шостої статті 27 Закону "Про рекламу" у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн, а також розгляд справи про порушення законодавства про рекламу перенесено на 13.12.2022 на 10:00.

Разом із супровідним листом №вих-01-27/16.5/3762.1 від 30.11.2022 Рішення №42 від 21.11.2022 було направлено позивачу рекомендованим повідомленням. Конверт повернувся із відміткою про невручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідач Листом №вих-01-27/16.5/3768 від 01.12.2022 повідомив позивача про дату і час розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, який було призначено 13.12.2022 на 10:00.

13.12.2022 на засіданні стосовно справи про порушення законодавства про рекламу відповідно до зібраних матеріалів було встановлено порушення законодавства про рекламу позивачем та прийнято рішення № 72 про накладення штрафу у розмірі 299 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Рішення №72 було направлено позивачу разом із супровідним листом №вих-01-27/16.5/3986 від 16.12.2022.

Крім того, відповідачем 15.11.2022 було складено протокол про порушення законодавства про рекламу №3, за недотримання встановлених законом вимог щодо порядку розповсюдження реклами, а саме: порушення статті 16 Закону України "Про рекламу" - відсутні дозволи на розміщення зовнішньої реклами.

15.11.2022 відповідачем прийнято рішення №3 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

Листом № Вих-01-27/16.5/3694 від 23.11.2022 відповідач направив вимогу про надання копій документів, усунення порушення та повідомив про розгляд справи, який було призначено 15.12.2022 о 10:00 в приміщенні Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області.

15.12.2022 року ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області на засіданні стосовно справи про порушення законодавства про рекламу відповідно до зібраних матеріалів було встановлено порушення законодавства про рекламу позивачем та прийнято рішення № 75 і рішення 76 про накладення штрафу у розмірі відповідно 100 і 299 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Позивач не погодився з оскаржуваними рішеннями ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №667 (надалі - Положення, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про рекламу" реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача; розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами.

Частиною дев`ятою статті 8 Закону України "Про рекламу" передбачено, що інформація про ціни на товари, тарифи на послуги, яка розміщується чи розповсюджується на території України, зазначається виключно у гривні.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про рекламу" розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Під час видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється. Розміщення зовнішньої реклами у межах смуги відведення автомобільних доріг здійснюється відповідно до цього Закону на підставі зазначених дозволів, які оформляються за участю центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами, або їх власників та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки дорожнього руху. Зовнішня реклама на територіях, будинках та спорудах розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб). Стягнення плати за видачу дозволів забороняється.

Порядок розміщення зовнішньої реклами регулюється Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, які затверджено постановою КМУ від 29.12.2003 №2067 (Далі - Правила). Пунктом 24 Правил визначено, що виданий у встановленому законодавством порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконанням робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу. Відповідно до пункту 3 Правил зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про рекламу" відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть рекламодавці, винні у недотриманні вимог щодо змісту реклами та у замовленні розповсюдження реклами, в якій не дотримано встановлені законом вимоги щодо її змісту.

Згідно частини п`ятої статті 27 Закону України "Про рекламу" вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до частини сьомої статті 27 Закону України "Про рекламу" у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" 5 квітня 2007 року №877-V (надалі - Закон №877-V, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №877-V визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом; спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Частиною першою статті 4 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 7 Закону №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Висновки щодо правозастосування

Доводи позивача обґрунтовані тим, що дії відповідача при прийнятті рішень про накладення штрафних санкцій не відповідали законодавству, оскільки здійснювалися поза межами Закону України "Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Діяльність відповідача по контролю за дотриманням позивачем законодавства про рекламу і виявлені відповідачем в процесі цієї діяльності порушення є формою державного нагляду (контролю), а відповідач є державним органом, який підпадає під сферу дії та зобов`язаний дотримуватися приписів вищезазначеного Закону України.

Натомість відповідач стверджував про правомірність прийнятих рішень з огляду на те, що Закон України "Про рекламу" не регулює відносини щодо виявлення та запобігання порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, а визначає засади рекламної діяльності, а саме, відносини, що виникають в процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами. Норми Закону України "Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не поширюються на здійснення контролю за дотриманням законодавства у сфері реклами.

Отже питання про застосування права в цій справі полягає у тому, чи поширюються на правовідносини у сфері контролю за дотриманням законодавства України про рекламу приписи Закону України "Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" №877-V (далі - Закон України №877-V).

Відповідь на це питання вже була надана у висновках щодо правозастосування Верховного Суду.

У постанові від 23.09.2021 у справі №826/24133/15, предметом спору у якій було питання правомірності рішення Держспоживінспекції України від 21.09.2015 №0005 про накладення штрафу за порушення ст. 22 Закону України "Про рекламу", Верховний Суд дійшов такого висновку:

"Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України "Про рекламу" від 03.07.1996 №270/96-ВР (далі - Закон №270/96-ВР), "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР), "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон № 877-V), Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693 (далі - Порядок №693)".

Таким чином, Верховний Суд визнав, що на правовідносини у сфері контролю реклами та накладення штрафу за порушення статтею 22 Закону України "Про рекламу" поширюється, зокрема, Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V.

Суд вважає цей висновок застосовним до справи, що розглядається.

Суд додатково звертає увагу, що відповідно до преамбули Закону України №877-V, він визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до статті 2 цього Закону його дія поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Таким чином, предметом правового регулювання цього Закону є відносини у сфері здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Незважаючи на те, що іншими законами та підзаконними актами, що діяли раніше, було врегульовано наглядові та контрольні правовідносини, з дня набрання чинності Законом №877-V саме він підлягає застосуванню як спеціальний.

Водночас, Закон 877-V у статті 2 передбачає коло правовідносин, на які його дія не поширюється.

Перелік наглядових та контрольних правовідносин, на які не поширюється дія Закону №877-V, є вичерпним.

Суд звертає увагу, що норми вказаного Закону не містять обмежень щодо поширення його дії на перевірки у сфері контролю за додержанням законодавства про рекламу.

Водночас, Закон України "Про рекламу" не містить правових норм, що встановлюють спосіб, порядок та форми здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу. Ці правовідносини можуть бути врегульовані виключно законом (п. 4 ст. 1 Закону №877-V).

Тож посилання відповідача на Порядок №693 як підставу здійснення контролю за додержанням законодавства про рекламу, є помилковим.

До того ж, Порядок №693 регулює порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, а не відносини у сфері державного нагляду (контролю).

Зважаючи на це, суд погоджується із доводами позивача про те, що діяльність відповідача з контролю за додержанням законодавства про рекламу є видом державного нагляду (контролю), а отже відповідач зобов`язаний дотримуватися вимог Закону №877-V.

Аналогічні висновки також викладені у постанові Верховного Суду від 22.06.2022 у справі №810/3148/17, які в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідач не довів дотримання ним вищезазначених вимог Закону України №877-V, а тому проведений ним контрольний захід не є правомірним, у зв`язку з чим і рішення, прийняті за результатом такого заходу, підлягають скасуванню.

При цьому щодо решти доводів сторін слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р).

Таким чином, суд вважає, що викладеною аргументацією в достатній мірі обґрунтовано висновок щодо того, що позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн, суд виходить з того, що представник позивача на підтвердження факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу до позову надав лише копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю та копію довіреності від 06.01.2023.

Суд зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Оскільки доказів понесення витрат на правничу допомогу матеріали справи не містять, то відсутні й підстави для відшкодування таких витрат позивачеві.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Європабуд" (вул. Леонова, б.2/27, м. Кременчук, Полтавська область, 39612, ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області ( вул. Воскресенський узвіз, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36020, ) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області №76 від 15.12.2022, №75 від 15.12.2022, №72 від 13.12.2022, №42 від 21.11.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Європабуд" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков