Справа № 160/12078/22
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Савченка А.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-
Позивач 10.08.2022 р. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, з урахуванням уточненої позовної заяви, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ (витяг з наказу) командира військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2022 р. №1827 про результати службового розслідування, в частині притягнення головного сержанта взводу технічного забезпечення мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшину ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності та керуючись положенням ст. 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, накладення дисциплінарного стягнення, передбачене п.«в» ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України «сувора догана»: не виплачувати відповідний відсоток премії за травень місяць 2022 р. та не виплачувати додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ № 168 за квітень та травень місяць 2022 р. в повному обсязі головному сержанту взводу технічного забезпечення мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшині ОСОБА_1 ;
- здійснити перерахунок та стягнути на користь головного сержанта взводу технічного забезпечення мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшини ОСОБА_1 відповідний відсоток премії за травень місяць 2022 р., позбавленої через наявне дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани;
- здійснити перерахунок та стягнути на користь головного сержанта взводу технічного забезпечення мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшини ОСОБА_1 додаткову винагороду, відповідно до постанови КМУ № 168 за квітень та травень місяць 2022 р. в повному обсязі, виходячи із розрахунку пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях, позбавленої через наявне дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.
Крім того, позивач просить стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500,00 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що за результатами службового розслідування було винесено наказ (витяг з наказу) командира військової частини НОМЕР_1 18.05.2022 р. № 1827, відповідно до якого головного сержанта взводу технічного забезпечення мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшину ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності та керуючись положенням ст. 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, накладено дисциплінарне стягнення, передбачене п. «в» ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України «сувора догана» та встановлено не виплачувати відповідний відсоток премії за травень місяць 2022 р. та не виплачувати додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 за квітень та травень місяць 2022 р. в повному обсязі. Позивач вважає, що відповідачем було грубо порушено вимоги Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України та Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», у зв`язку із чим оскаржуваний наказ підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Також, цією ухвалою суду витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України:
- копію Наказу (витяг з наказу) про накладення дисциплінарного стягнення сувора догана на головного сержанта ОСОБА_1 ;
- документи, на підтвердження того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який проходить службу у Збройних Силах України;
- всі документи, що стали підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності (матеріали службового розслідування);
- документи (за наявності), які свідчать про попередні випадки притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
До суду 23.08.2022 р. від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява, в якій заявник просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ (витяг з наказу) командира військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2022 р. № 1827 Про результати службового розслідування, в частині притягнення головного сержанта взводу технічного забезпечення мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшину ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності та керуючись положенням ст. 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, накладення дисциплінарного стягнення, передбачене пунктом «в» ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України «Сувора догана»; не виплачувати відповідний відсоток премії за травень місяць 2022 р. та не виплачувати додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ № 168 за квітень та травень місяць 2022 р. в повному обсязі головному сержанту взводу технічного забезпечення мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшині ОСОБА_1 ;
- здійснити перерахунок та стягнути на користь головного сержанта взводу технічного забезпечення мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшини ОСОБА_1 відповідний відсоток премії за травень місяць 2022 р., позбавленої через наявне дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани;
- здійснити перерахунок та стягнути на користь головного сержанта взводу технічного забезпечення мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшини ОСОБА_1 додаткову винагороду, відповідно до постанови КМУ № 168 за квітень га травень місяць 2022 р. в повному обсязі, виходячи із розрахунку пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях, позбавленої через наявне дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.
20 вересня 2022 року від військової частини № НОМЕР_2 надійшов відзив, в якому вони зазначили, що особовий склад мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 в кількості 54 військовослужбовця відмовилися виконувати бойові розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , серед яких й був ОСОБА_1 . Надавати будь які пояснення з приводу відмови від виконання бойового розпорядження позивач відмовився, у зв`язку із чим було складено акт відмови від виконання бойового розпорядження. За цим фактом наказом командира військової частини НОМЕР_1 було призначено службове розслідування (наказ №1461 від 03.05.2022 року). В ході проведення службового розслідування було підтверджено факт відмови від виконання бойового розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 вичерпним переліком військовослужбовців, серед яких ОСОБА_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» від 18.05.2022 р. на старшину ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» (за порушення вище перерахованих статей Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України та Закону України «Про дисциплінарний Статут Збройних Сил України»), та позбавлено відповідного відсотка премії за травень місяць 2022 р. та не виплачувалась додаткова винагорода за квітень та травень місяць 2022 р. в повному обсязі.
26 вересня 2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідачем не надано до суду доказів ознайомлення військовослужбовця ОСОБА_1 під підпис з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Також, відповідач не надав до суду акт про відмову військовослужбовця ОСОБА_1 від підписання наказу (витягу з наказу) про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, відповідно засвідчений не менш ніж двома свідками. Будь-яких доказів того, що позивачу було відомо, що відносно нього проводиться службове розслідування відповідачем не надано. Всі надані відповідачем документи складені лише з боку відповідача, а тому не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення. Акт службового розслідування складений формально, а особа, яка проводила службове розслідування не вжила всіх передбачених законодавством заходів для всебічного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення.
Представник позивача в підготовче судове засідання 13.12.2022 р. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, однак 12.12.2022 р. на адресу суду надіслала клопотання про відкладення розгляду справи.
Представник відповідача в підготовче судове засідання 13.12.2022 р. також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Наступне підготовче судове засідання з розгляду справи призначено на 12.01.2023 р. о 13:00 год.
12 січня 2023 року від представника позивача надійшло клопотання, в якому вона просила долучити до матеріалів справи виписку по надходженням по картці позивача за період з 01.01.2022 р. по 31.12.2022 р.
12 січня 2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В підготовче судове засідання 19.01.2023 р. з`явилась представник позивача.
Представник відповідача в підготовче судове засідання 19.01.2023 р. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
В судове засідання 09.02.2023 р. з`явилась представник позивача.
Представник відповідача в судове засідання 09.02.2023 р. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
15 лютого 2023 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.
15 лютого 2023 року від представника позивача надійшла вступна промова, у якій вона зазначила, що позивач вважає оскаржуваний наказ (витяг з наказу) командира військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2022 р. № 1827 незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Позивач отримує заробітну платню не в повному обсязі (за період квітень-липень 2022 року) та не отримує додаткову винагороду за період за квітень - липень 2022 року. Так, Відповідачем було грубо порушено вимоги Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України та Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».
09 березня 2023 року від представника відповідача надійшла заява про відкладення судового засідання.
Наступне судове засідання призначено на 23.03.2023 р. о 15:00 год.
15 березня 2023 року від представника відповідача надійшла заява про відкладення судового засідання.
20 березня 2023 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.
23 березня 2023 року від представника відповідача надійшла заява про відкладення судового засідання, яку суд залишив без задоволення, у зв`язку із його необґрунтованістю.
В судове засідання 23.03.2023 р. сторони не з`явились.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).
Фіксування судового засідання відповідно до статті 229 КАС України не здійснювалося, тому керуючись приписами пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд заяви судом вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.
Таким чином, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження відповідно до пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст.193 КАС України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
У постанові Верховного Суду від 05.09.2022 р. у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) висловлено позицію, що у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд зважає на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходить військову службу з 25.02.2022 р. у військовій частині НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 є головним сержантом та обіймає посаду стрілець-снайпер та приймає участь у боях в складі 93-ої окремої механізованої бригади « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 25.02.2022 р.
Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 р. №41 встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. №69/2022 «Про проведення воєнного стану та оголошення загальної мобілізації» та мобілізаційної Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.02.2022 р. №32/321/501/13т, старшина запасу ОСОБА_1 вважається таким, що з 25.02.2022 р. зарахований до списків особового складу військової частини № НОМЕР_2 та на всіх видів забезпечення з 26.02.2022 р. Встановлено виплачувати щомісячну премію (далі - премія) в максимальному розмірі від встановленого посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 27 січня 2021 року № 248/612. Встановлено виплачувати надбавку за особливості проходження служби в мінімальному розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавку за вислугу років передбачених наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 27 січня 2021 року № 248/612.
Бойовим розпорядженням командира НОМЕР_3 від 28.04.2022 р. КСП- «Барвінкове» було визначено зібрати особовий склад для убуття в населений пункт Велика Комишуваха з подальшим веденням бойових дій по недопущенню прорива в бік населеного пункту Барвінки.
Так, актом від 28.04.2022 р. засвідчено факт відмови від виконання особовим складом мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зокрема, старшини ОСОБА_1 бойового розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Обставинами відмови від виконання особовим складом мотопіхотного батальйону бойового розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 зазначеному в цьому акті є те, що 28.04.2022 р. в розташуванні підрозділів мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , які знаходяться в м.Барвінкове, Ізюмського р-н, Харківської області. Особовому складу було доведено бойове розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , який вони відмовилися виконувати.
З пояснень командира 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_4 стало відомо, що військовослужбовці роти: солдат ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_8 , старший солдат ОСОБА_9 , старшина ОСОБА_1 , солдат ОСОБА_10 відмовились від виконання Бойового розпорядження командира роти та відмовились надавати пояснення своєї відмови, в зв`язку з чим було складено акт відмови від виконання Бойового розпорядження та дачі пояснень.
Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про призначення службового розслідування від 03.05.2022 р. №1461 наказано заступнику командира бригади з морально-психологічного забезпечення-начальнику відділення морально-психологічного забезпечення підполковнику ОСОБА_11 провести службове розслідування в термін до 08.05.2022 р. В ході розслідування встановити наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх сприяння: конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення.
Так, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про продовження терміну службового розслідування наказано заступнику командира бригади з морально-психологічного забезпечення-начальнику відділення морально-психологічного забезпечення підполковнику ОСОБА_11 продовжити термін службового розслідування, призначеного наказом від 03.05.2022 р. №1461 до 18.05.2022 р.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.06.2022 р. №164 встановлено виплачувати щомісячну премію в максимальному розмірі від встановленого посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Міністра оборони України від 04.03.2022 р. №248/1210. Встановлено виплачувати надбавку за особливості проходження служби в мінімальному розмірі 65% від встановленого посадового окладу, окладу за військове звання та надбавку за вислугу років відповідно до наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 27.01.2021 р. № 248/612: головного сержанта за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , солдата резерву 2 запасної роти на посаду стрільця-снайпера 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону, ВОС - 100672А, тарифний розряд - 4, ШПК «солдат» на підставі рапортів командирів підрозділів.
Згідно із Актом службового розслідування командира військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2022 р. заступником командира бригади з морально-психологічного забезпечення - начальником морально-психологічного забезпечення підполковником ОСОБА_11 було проведено службове розслідування за фактом відмови виконання бойового розпорядження військовослужбовцями мотопіхотного батальйону, а також з метою уточнення причин і умов, що сприяли невиконанню бойового розпорядження та встановлення ступеня вини вказаних військовослужбовців, чиї дії або бездіяльність стали причиною відмови від виконання наказу.
Відповідно до рапорту командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_12 від 01.05.2022 вх. №7766 такі військовослужбовці мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 відмовились виконати бойове розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_12 , зокрема, старшина ОСОБА_1 .
В ході проведення службового розслідування були з`ясовані такі факти.
Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким на території України введено воєнний стан терміном на 30 діб до 26.03.2022 року. Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ затверджено Указ Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким на території України продовжено воєнний стан терміном на 30 діб до 25.04.2022 року. Законом України від 21.04.2022 №22І2-ІХ затверджено Указ Президента України від 18.04.2022 №259/2022 «Про продовження строк, дії воєнного стану в Україні», яким на території України продовжено воєнний стан терміном на 30 діб до 25.05.2022 року. 3 24.02.2022 року мотопіхотний батальйон військової частини НОМЕР_1 виконує бойові завдання, пов`язані з відбиттям військової агресії Російської Федерації проти України.
Відповідно до Бойового розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2022 №12, командирам 1 мотопіхотної роти, 2 мотопіхотної роти, 3 мотопіхотної роти, роти вогневої підтримки, зенітно-артилерійського взводу, зенітно-ракетного взводу, розвідувального взводу, інженерно-саперного взводу, взводу зв`язку, медичного пункту мотопіхотного батальйону було визначено 28.04.2022 року зібрати особовий склад для убуття в населений пункт Велика Комишуваха з подальшим веденням бойових дій по недопущенні прориву противника в бік населеного пункту Барвінки. Термін доповіді про виконання - до 20.00 28.04.2022 року.
Відповідно до бойового розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2022 р. №13, командирам 1 мотопіхотної роти, 2 мотопіхотної роти, 3 мотопіхотної роти, роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону було визначено 01.05.2022 р. виконати завдання відповідно розпорядження. Термін доповіді про виконання - до 19.00 01.05.2022 р.
Відповідно до бойового розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 командиру 2 мотопіхотної роти залучити до виконання бойового завдання на ротному опорному пункті. Термін доповіді про виконання - до 20.00 03.05.2022 р.
Станом на 28.04.2022 р. особовий склад мотопіхотного батальйону в кількості 146 військовослужбовців відмовилися виконувати бойові розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .
З пояснень командира 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 вбачається, що, зокрема, старшина ОСОБА_1 відмовились від виконання бойового розпорядження командира роти та відмовились надавати пояснення своєї відмови, в зв`язку з чим було складено акт відмови від виконання бойового розпорядження та дачі пояснень.
Відповідно до матеріалів службового розслідування встановлено, що старшина ОСОБА_1 , допустив порушення ч. 1, 2, 4, 6 ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ч.1,5 ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
За відмову від виконання бойового розпорядження та порушення вимог ч. 1, 2, 4, 6 ст. 11, ст. 16, ст. 30, ст. 127, ст. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ч. 1, 5 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнуто, зокрема, старшину ОСОБА_1 , до дисциплінарної відповідальності.
Згідно із актом про відмову від виконання особовим складом мотопіхотного батальйону бойового розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2022 р. засвідчено факт відмови від виконання особовим складом мотопіхотного батальйону бойового розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , з боку, зокрема, старшини ОСОБА_1 , головного сержанта взводу технічного забезпечення мотопіхотного батальйону.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2022 р. №1827 про результати службового розслідування встановлено вину військовослужбовців, зокрема, старшини ОСОБА_1 , яка виражається у прямому умислі. За відмову від виконання бойового розпорядження командира підрозділу та порушення вимог ч.1, 2, 4, 6 ст.11, ст.16, ст.30, ст.127, ст.128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України притягнуто військовослужбовців, зокрема, старшину ОСОБА_1 , до дисциплінарної відповідальності та, керуючись положенням ст.55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, накладено дисциплінарне стягнення, передбачене п. «в» ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України «сувора догана».
Згідно з п. 4 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 260 військовослужбовцям, зокрема, старшині ОСОБА_1 , наказано не виплачувати відповідний відсоток премії за травень місяць 2022 року та не виплачувати додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 за квітень та травень місяць 2022 року в повному обсязі.
Відповідно до службової характеристики ОСОБА_1 , за час проходження служби на займаній посаді старшина ОСОБА_1 зарекомендував себе посередньо, до виконання службових обов`язків ставиться безвідповідально. Військові статути ЗСУ не знає, над підвищенням свого фахового рівня не працює. Поставлені завдання виконує невчасно, не робить доповідь про виконання. Не здатний приймати відповідні рішення в залежності від ситуації, що склалася. За виконання розпорядку дня, чистотою і внутрішнім порядком у розташуванні Відділення, додержанням правил особистої гігієни і носіння військової форми одягу не слідкує і не дотримується. Фізично розвинутий посередньо. На стан здоров`я скаржиться постійно з прибуттям до підрозділу. Морально-психологічний стан: задовільний, не впевнений в собі та в своїх діях. За характером спокійний, врівноважений, на критику реагує адекватно. Серед колективу поваги немає, приятельські взаємовідносини не підгримує. Повільно адаптується до умов виконання обов`язків військової служби та подій, що раптово змінюються. При небезпечних ситуаціях поводиться розгублено. На службові та побутові труднощі реагує посередньо.
Не погоджуючись з оскаржуваним наказом відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Загальні засади проходження військової служби в Україні визначає Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до пунктів 1, 4 статті 2 Закону №2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).
Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Згідно зі ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтею 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Відповідно до ст. 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна. Солдат підпорядковується командирові відділення.
Згідно із ст. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що солдат зобов`язаний: підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою; знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою; знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички; знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно); додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; виконувати правила носіння військового одягу і взуття, своєчасно та акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів; ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки; неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки; виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття; під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків. Старший солдат (старший матрос) є помічником командира відділення та зобов`язаний допомагати командирові відділення в навчанні солдатів, заміщувати його у разі відсутності.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (надалі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до п. 1, п. 2 розділу 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Відповідно пунктів 3 та 4 розділу 1 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно пункту 5 розділу 1 Дисциплінарного статуту, за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.
За змістом пункту 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем, своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Пунктом 48 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Отже, Дисциплінарний статут передбачає різні види дисциплінарних стягнень, застосування яких залежать від ступеню тяжкості вчиненого військовослужбовцем порушення військової дисципліни.
При цьому, пунктом 54 Дисциплінарного статуту передбачено, що командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу).
Відповідно пунктів 83 та 84 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно пункту 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Аналіз наведених норм чинного законодавства дає суду підстави стверджувати, що Дисциплінарний статут передбачає різні види дисциплінарних стягнень, застосування яких залежать від ступеню тяжкості вчиненого військовослужбовцем порушення військової дисципліни. Дисциплінарний статут не встановлює конкретного виду відповідальності який має відповідати певному виду правопорушення, а покладає визначення виду дисциплінарного стягнення на розсуд командира, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого військовослужбовцем порушення військової дисципліни.
При цьому, командир військової частини, обираючи вид відповідальності, має дотримуватись обмежень встановлених пунктом 54 Дисциплінарного статуту та має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу).
В цьому випадку, оскаржуваний наказ від 18.05.2022 р. №1827 про результати службового розслідування, в частині притягнення головного сержанта взводу технічного забезпечення мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшину ОСОБА_1 винесений командиром Військової частини НОМЕР_1 в межах наданих йому повноважень та узгоджується з пунктом 54 Дисциплінарного статуту.
Відповідно до статей 47, 84 - 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (із змінами), з метою приведення актів Міністерства оборони України у відповідність до вимог законодавства, наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 року затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.
Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.
Відповідно розділу ІІ Порядку №608, службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Щодо проведення службового розслідування, суд зазначає таке.
Як було встановлено судом, згідно із актом службового розслідування командира військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2022 р., заступником командира бригади з морально-психологічного забезпечення - начальником морально-психологічного забезпечення підполковником ОСОБА_11 було проведено службове розслідування за фактом відмови виконання бойового розпорядження військовослужбовцями мотопіхотного батальйону, а також з метою уточнення причин і умов, що сприяли невиконанню бойового розпорядження та встановлення ступеня вини вказаних військовослужбовців, чиї дії або бездіяльність стали причиною відмови від виконання наказу.
Відповідно до рапорту командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_12 від 01.05.2022 р. вх. №7766 такі військовослужбовці мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 відмовились виконати бойове розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_12 , зокрема, старшина ОСОБА_1 .
В ході проведення службового розслідування було з`ясовано, що станом на 28.04.2022 р. особовий склад мотопіхотного батальйону в кількості 146 військовослужбовців, зокрема ОСОБА_1 , відмовилися виконувати бойові розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Встановлені під час службового розслідування обставини у сукупності вказують на те, що позивач відмовився від виконання бойового розпорядження, що є порушенням вимог ч. 1, 2, 4, 6 ст. 11, ст. 16, ст. 30, ст. 127, ст. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ч. 1, 5 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України
Суд зазначає, що вказана обставина підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, які були зібрані під час службового розслідування.
Позивач зазначає, що його не повідомляли про підстави проведення службового розслідування.
З цього приводу суд зазначає, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 р. у справі №1.380.2019.000616, положеннями Порядку рішення про призначення службового розслідування та відповідний акт службового розслідування не повинні в обов`язковому порядку доводитися до відома військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування.
Відповідно до пункту 2 Розділу IV Порядку особи, які проводять службове розслідування, мають право, зокрема: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді.
При цьому, пунктом 3 цього Розділу визначено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Тобто, як витребування пояснень при проведенні службового розслідуванні, так і запрошення до місця проведення службового розслідування, не є обов`язком для особи, що проводить його.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 18.02.2021 р. у справі №1.380.2019.000616.
Верховний Суд зауважив, що надання пояснень військовослужбовцем є лише одним з джерел отримання інформації, необхідної для встановлення обставин в межах службового розслідування, однак відсутність таких не перешкоджає проведенню службового розслідування та, за умови дотримання вимог щодо всебічності, повноти, своєчасності та об`єктивності проведення службового розслідування, притягненню військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.
Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.
Верховний Суд зазначив, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Право військовослужбовця на ознайомлення з актом службового розслідування не кореспондує обов`язок особи, яка проводить таке розслідування, направляти (надавати) екземпляр акта військовослужбовцю, що потребує вчинення ним активної дії з метою реалізації цього права у вигляді звернення з відповідною заявою (рапортом).
При цьому, у цій же постанові Верховний Суд дійшов висновку, що допущені окремі процедурні порушення під час проведення службового розслідування не є такими, що мають вплив на висновки службового розслідування та не можуть бути підставою для визнання протиправним пункту оскаржуваного позивачем наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Отже, щодо доводів позивача про те, що під час службового розслідування у нього не відібрали пояснень, суд зазначає, що у позовній заяві не наведено жодних доводів у контексті того, що вказана обставина призвела до необ`єктивного чи неправильного встановлення обставин під час проведення службового розслідування.
Щодо оскарження позивачем наказу від 18.05.2022 р. №1827 в частині позбавлення його додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 р., за квітень і травень 2022 року, суд зазначає таке.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», пунктом 1 якої (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 17 розділу І Порядку № 260 встановлено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
25 березня 2022 року Міністром оборони України було прийнято рішення про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р., яке того ж дня телеграмою доведено до відома, в тому числі, командирів (начальників) військових частин, установ.
Пунктом 10 вказаного рішення встановлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн. або 30 000,00 грн. не включаються, зокрема, ті військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за той місяць, у якому здійснено таке порушення, а також ті, у діях (бездіяльності), яких є ознаки кримінального або адміністративного правопорушення.
Чинним законодавством не передбачено прийняття окремого рішення щодо позбавлення військовослужбовця додаткової винагороди. Реалізація такого рішення знаходить своє відображення в тому, що до наказу про виплату додаткової винагороди військовослужбовець, який допустив порушення, не включається.
Разом з тим, позивачем не оскаржуються дії (бездіяльність) відповідача щодо не включення його до відповідних наказів про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
В той же час, як встановлено судом, позивачем допущено дисциплінарний проступок, який полягає у відмові виконувати бойові накази (розпорядження).
З огляду на вказане, суд вважає, що вимога позивача здійснити перерахунок та стягнути відповідний відсоток премії за травень місяць 2022 р., позбавленої через наявне дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани та здійснити перерахунок та стягнути на його користь за квітень та травень місяць 2022 р., виходячи із розрахунку пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях, позбавленої через наявне дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани не підлягає задоволенню.
Суд вважає, що відповідачем у справі доведено правомірність прийняття наказу від 18.05.2022 р. №1827, натомість позивачем не надано жодного доказу, який би спростовував висновки останнього, чи свідчив би про відсутність у його діях ознак дисциплінарного проступку.
Верховний Суд у постанові від 07.12.2018 р. у справі № 807/1325/16, правовідносини у якій подібні до спірних правовідносин у цій справі, сформував правову позицію, яка полягає у тому, що Дисциплінарний статут не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.
Судом касаційної інстанції у постанові від 22.10.2021 р. у справі №460/2869/18 зазначено: «… відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.».
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 139 КАС України у зв`язку з відмовою у задоволенні вимог позивача, розподіл понесених ним витрат зі сплати судового збору за подання до суду позовної заяви не здійснюється.
Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко