Справа № 160/5822/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
27 березня 2023 р.Справа №160/5822/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши клопотання Державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Рівної Олександри Володимирівни про забезпечення позову у справі за позовною заявою Державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказу, висновку за результатами розгляду скарги, зобов`язання вчинити певні дії, -
24.03.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 07.03.2023 року №880/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень»;
- визнати протиправним та скасувати висновок Комісії з питань розгляду державної реєстрації від 18.03.2023 за результатами розгляду скарги від 09.06.2022 року гр. ОСОБА_2 , зареєстровану в Міністерстві юстиції України 13.06.2022 за № СК-1021-22;
- зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України розблокувати доступ Державному нотаріусу П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 (Позивачеві) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 07.03.2023 року №880/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» в частині анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до набрання законної сили рішенням у даній справі; та зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України розблокувати доступ Державному нотаріусу П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори Рівній Олександрі Володимирівні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В обґрунтування клопотання про забезпечення позову позивачем зазначено, що Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України порушено процедуру розгляду скарги гр. ОСОБА_2 , внаслідок якої виданий оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України від 07.03.2023 року №880/5, який є очевидно неправомірним, тому подано позов до суду. Позивач зазначає, що оспорюване рішення відповідача не відповідає вимогам обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, винесено з порушенням відповідної процедури, суперечить Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про іпотеку», «Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації», затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1128, «Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», затвердженого постановою КМУ від 21.12.2016 №990, порушує права та законні інтереси позивача, оскільки фактично позбавив можливості у повному обсязі виконувати свої посадові обов`язки. Крім того, оскаржуваний наказ питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовому вигляді, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у позивача, як державного реєстратора, не містить, що впливає на права третіх осіб. А саме заяви гр. ОСОБА_3 №№51536568, 51535960 від 24.06.2022 про скасування права власності на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2022 у справі №199/1907/19, які було зупинено з забороною вчинення реєстраційних дій. Відтак, невжиття заходів забезпечення позову в частині зупинення пунктів оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України може мати наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам третіх осіб, спричинити негативні наслідки для заявника і істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звертається до суду.
Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши подану клопотання про забезпечення позову, суд доходить висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно із частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (частина четверта статті 150 КАС України).
З огляду на приписи наведеної статті, небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.
Частиною першою статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).
При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (зупинення оскаржуваного рішення). Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому, небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
За змістом клопотання про забезпечення позову підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із позовом є очевидно протиправний, за її твердженням, наказ Міністерства юстиції України від 07.03.2023 року №880/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень». На переконання заявниці, невжиття заходів забезпечення позову, про які вона просить, може мати наслідком заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам, а також правам, свободам та інтересам третіх осіб, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову; крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких буде необхідно докласти значних зусиль та витрат.
При цьому, обґрунтовуючи клопотання про забезпечення позову можливістю настання негативних наслідків, для виправлення яких буде необхідно докласти значних зусиль та витрат, заявником не наведено мотивів, відповідно яким відмова у зупиненні дії оскаржуваного наказу може істотно ускладнити чи не унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, в тому числі третіх осіб.
Окрім іншого, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів.
При цьому, доводи заявника про не погодження з оскаржуваним наказом, який за позицією заявника, винесений з порушенням чинного законодавства, не вказує на очевидність ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що є предметом судового оскарження, а судження заявника щодо цього мають оціночний, тобто суб`єктивний характер.
Наведеним обставинам може бути надана правова оцінка при розгляді справи по суті.
Суд також звертає увагу на те, що у разі забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 07.03.2023 року №880/5 в частині анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до набрання законної сили рішенням у даній справі та зобов`язання Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України розблокувати доступ Державному нотаріусу П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори Рівній Олександрі Володимирівні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зважаючи на те, що вказане рішення та дії є предметом позову у справі №160/5822/23, судом фактично буде вирішено спір по суті, що є неприпустимим та не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Отже, зміст клопотання про забезпечення позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно з положень статті 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки заявником жодних доказів, у розумінні статей 73, 76 Кодексу адміністративного судочинства України, на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам та інтересам, а також третім особам до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, а також, що відновлення прав без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим, суду надано не було.
За таких обставин, наведені доводи у межах заявленого клопотання про забезпечення позову не є достатніми та обґрунтованими, у зв`язку із чим суд доходить висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, що заявлений.
Водночас суд наголошує, що порушене право заявника буде відновлене з моменту його порушення, якщо таке буде встановлено судом під час розгляду справи по суті.
З огляду на викладене, клопотання про забезпечення позову необґрунтоване та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання Державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Рівної Олександри Володимирівни про забезпечення позову у справі за позовною заявою Державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Рівної Олександри Володимирівни до Міністерства юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказу, висновку за результатами розгляду скарги, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та у строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Бухтіярова