Справа № 380/4290/23
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/4290/23
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24 березня 2023 рокум.Львів
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Гавдик З.В., одержавши позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка - ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просила:

- Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 01 липня 2021 року доплати до пенсії у розмірі 2000 гривень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб».

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області нарахувати та виплачувати з 01 липня 2021 року ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою судді від 10.03.2023 року позовну заяву залишено без руху, а особі, що звернулась, надано в десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки, у спосіб: подання оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн.

На виконання вимог ухвали судді від 10.03.2023 року, від позивачки через канцелярію суду 13.03.2023 року надійшла заява про усунення недоліків адміністративного позову.

Ухвалою судді від 17.03.2023 року в задоволенні заяви позивача про усунення недоліків адміністративного позову відмовлено.

Процесуальний строк встановлений ухвалою судді про залишення позовної заяви без руху від 10.03.2023 року, якою позивачці встановлено строк усунення недоліків позовної заяви продовжено.

Позивачкою подано заяву по суті ухвали про продовження та поновлення процесуальних строків, у якій повторно зазначає, що позивачкою заявлені пов`язані між собою вимоги немайнового характеру, одна з яких є основною, а інша похідною.

При постановлені ухвали суд зазначає:

Твердження позивачки про з`явлення однієї вимоги судом не враховуються, оскільки Закон України «Про судовий збір» не містить винятків із зазначеного правила та не визначає в яких саме випадках дві вимоги позивача слід вважати однією вимогою немайнового характеру.

Судом не враховується вищевказана позиція позивачки, оскільки вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності, як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права застосовується у відповідності до ст. 245 КАС України, яка встановлює (п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 245), що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є передумовою для зобов`язання відповідача утриматися від вчинення певних дій. Позивачем ж заявлено дві позовні вимоги, перша про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та друга про зобов`язання вчинити певні дії.

На думку суду вказані формулювання позовних вимог позивачам мають різні підстави і предмет доказування, різні правові наслідки.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 37; «Kreuz v. Poland», заява № 28249/95, п. 53; «Golder v. the United Kingdom», заява № 4451/70, п. 38, «Stanev v. Bulgaria», заява № 36760/06, п.п. 229-230). Зокрема, обов`язковому дотриманню підлягає застосування процесуальних повноважень з позицій передбачуваності (прогнозованості) з точки зору учасників справи (рішення у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 41, «Мельник проти України», заява № 23436/03, п. 26).

Відтак позивачка мала заплати судовий збір, як за дві позовні вимоги не майнового характеру, що нею не зроблено.

Така позиція суду по суті узгоджується із застосуванням Великою Палатою Верховного Суду, а саме у справах №9901/129/19, №9901/173/21, №9901/188/21 аналогічного підходу до питання щодо судового збору.

Позивачка ОСОБА_1 станом на 24.03.2023 року не усунула недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, відтак вказану позовну заяву необхідно повернути позивачу.

Згідно ч. 2 ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк.

При цьому, суд зазначає, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду із позовною заявою в порядку, встановленому законом, а тому не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації його права на судовий захист. До аналогічного висновку дійшов у постанові від 29.09.2021 по справі № 160/12251/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду.

Відповідно легітимні обмеження у доступі до розгляду справи встановлені законом є сумісними з вимогами ст. 6 Конвенції, оскільки вони передбачені національним законодавством та не обмежують реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права не було порушено.

Керуючись ст.ст. 133, 169, 248, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, повернути.

Повернути ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з бюджету сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Гавдик З.В.