Справа № 140/16963/21
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення без задоволення заяви про визнання протиправними дій,

вчинених на виконання рішення суду

24 березня 2023 року ЛуцькСправа № 140/16963/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2022 року у цій справі позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796-ХІІ); зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 24 червня 2021 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

14 березня 2023 року до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшла заява позивача (стягувача) про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2022 року у справі №140/16963/21 щодо припинення нарахування ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, після набрання рішенням суду законної сили та застосування до таких виплат розрахункової величини два прожиткових мінімуми.

Заява обґрунтована тим, що на виконання вказаного рішення суду відповідач провів позивачу нарахування підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону №796-ХІІ з 24 червня 2022 року по 14 квітня 2022 року та нарахував доплату в сумі 37323,00 грн, виходячи з величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а не розміру мінімальної заробітної плати, а також обмежив нарахування та виплату датою набрання чинності рішенням суду.

Такі дії суб`єкта владних повноважень, на думку позивача, є протиправними, оскільки застосуванню підлягає розмір мінімальної заробітної плати, установлений на відповідний календарний рік, з урахуванням зміни такого розміру протягом відповідного року. Більше того, у рішенні суду не було вказано часовий проміжок, протягом якого відповідач повинен здійснювати нарахування та виплату позиву підвищення до пенсії, а позиція боржника про те, що нарахування та виплата підвищення до пенсії за вказаним рішенням суду повинні відбуватися лише по день набрання законної сили рішенням суду є безпідставною та не має правового обґрунтування у жодному нормативно-правовому акті.

Заявник просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ України у Волинській області, вчинені на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2022 року у справі №140/16963/21 щодо припинення нарахування та виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, після набрання рішенням суду законної сили та застосування до таких виплат розрахункової величини два прожиткових мінімуми, а не дві мінімальні заробітні плати (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік та з урахуванням змін розміру мінімальної заробітної плати протягом відповідного року), до зміни законодавства або зміни правового статусу та зобов`язати відповідача вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року призначено розгляд заяви у порядку письмового провадження.

У письмових поясненнях від 22 березня 2023 року (а.с.49) ГУ ПФУ у Волинській області просило відмовити у задоволенні вказаної заяви, зазначивши, що на виконання рішення суду від 15 березня 2022 року у цій справі здійснило нарахування ОСОБА_1 підвищення до пенсії з 24 червня 2021 року по 14 квітня 2022 року, а у березні 2023 року проведено також нарахування підвищення до пенсії без обмеження виплати кінцевою датою. Крім того, відповідач вказав, що з 01 січня 2017 року розрахункова величина мінімальна заробітна плата застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що зазначену заяву необхідно залишити без задоволення з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно із частиною шостою статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2021 року у справі №9901/235/20 вказала, що стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви. Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою. Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України Про виконавче провадження, і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

При вирішенні заяви ОСОБА_1 суд встановив такі обставини.

02 лютого 2023 року на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2022 року, яке набрало законної сили 15 квітня 2022 року, позивачу було видано виконавчий лист №767/2023 в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 24 червня 2021 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

На звернення позивача щодо виконання рішення Волинської окружного адміністративного суду від 15 березня 2022 року у справі №140/16963/21 ГУ ПФУ у Волинській області листом від 26 січня 2023 року №2022-1669/М-02/8-0300/23 повідомило, що рішення суду виконано в межах покладених зобов`язань. Сума нарахувань на виконання рішення суду за період з 24 червня 2021 року по 14 квітня 2022 року становить 37323,00 грн (а.с.38).

З відомостей автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що 02 березня 2023 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області відкрито виконавче провадження №71155124 (а.с.39).

Також судом встановлено, що на виконання рішення суду від 15 березня 2022 року у цій справі ГУ ПФУ у Волинській області в добровільному порядку проведено з 24 червня 2021 року нарахування підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ, із застосуванням пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII (далі Закон № 1774-VIII), що підтверджується листом ГУ ПФУ у Волинській області від 26 січня 2023 року №2022-1669/М-02/8-0300/23 (а.с.38).

Суд вважає такі дії відповідача щодо застосування пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1774-VIII правомірними та відхиляє доводи позивача про те, що боржник протиправно здійснив нарахування підвищення до пенсії із розрахунку двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а не мінімальних заробітних плат з огляду на таке.

З тексту постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у зразковій справі №240/4937/18 вбачається, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року №6-р/2018 та статті 39 Закону №796-ХІІ із 17 липня 2018 року непрацюючий пенсіонер, який проживає на території радіоактивного забруднення, має право на щомісячне отримання підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат, як установлено статтею 39 Закону №796-ХІІ (у редакції, чинній до 01 січня 2015 року), а не у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд зазначає, що в мотивувальній частині судового рішення від 15 березня 2022 року було зазначено таке: Додатково суд звертає увагу, що 01 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України та за змістом пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 58 постанови від 11 грудня 2019 року у зразковій справі №240/4946/18 вказала, що за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом №1774-VIII, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення статті 37 Закону №796-ХІІ щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Верховний Суд від згаданого висновку щодо застосування пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1774-VIII із застосуванням виняткового механізму, закріпленого частиною першою статті 346 КАС України, не відступав, на що звернута увага в ухвалах Верховного Суду від 29 грудня 2022 року у справі №240/13159/22, від 11 січня 2023 року у справі №240/3309/22.

На думку суду, вказаного правового підходу щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини необхідно дотримуватися і при визначенні конкретного розміру підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, передбаченого статтею 39 Закону №796-ХІІ.

Отже, враховуючи приписи пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1774-VIII щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача, вчинених на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2022 року у справі №140/16963/21, в частині застосування при нарахуванні підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ, розрахункової величини прожиткові мінімуми, а не мінімальні заробітні плати.

Перевіряючи доводи позивача стосовно протиправності дій ГУ ПФУ у Волинській області, які полягають у припиненні нарахування підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону №796-ХІІ, з дня набрання рішенням законної сили, то суд зазначає, що дійсно на виконання рішення суду від 15 березня 2022 року відповідач здійснив нарахування спірного підвищення лише за період з 24 червня 2021 року по 14 квітня 2022 року. Разом з тим, з рішення від 21 березня 2023 року №69 про перерахунок пенсії видно, що ГУ ПФУ у Волинській області провело нарахування підвищення до пенсії, встановленого статтею 39 Закону №796-ХІІ, з 24 червня 2021 року без обмеження строку виплати кінцевою датою (довічно) (а.с.50 зворот 51).

Таким чином, станом на момент вирішення судом цієї заяви, відповідачем в добровільному порядку проведено нарахування ОСОБА_1 спірного підвищення до пенсії без обмеження будь-яким строком.

Крім того суд звертає увагу, що виконавчий лист, виданий Волинським окружним адміністративним судом у цій справі на зобов`язальну частину рішення суду від 15 березня 2022 року, перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області та по якому лише 02 березня 2023 року було відкрите виконавче провадження, яке триває і на час розгляду цієї заяви (а.с.39). Примусове виконання судового рішення (у тому числі щодо виплати нарахованих сум) забезпечується визначеними Законом України Про виконавче провадження заходами.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Керуючись статтями 248, 256, 383 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк