Справа № 380/4085/23
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4085/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» (82464, Львівська область, Стрийський район, с. Станків, вул. Січових Стрільців, 79) з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська 35), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області про відмову у підтвердженні статусу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця», як платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік, що оформлене листом від 11.04.2022 №6111/6/13-01-18-13-11;

- зобов`язати відповідача внести до реєстру платників єдиного податку відомості про Товариство з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця», як платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік, та видати довідку щодо підтвердження статусу такого платника;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач грубо порушив процедуру анулювання реєстрації платником податку, а тому дії Головного управління Державної податкової служби у Львівській області щодо анулювання реєстрації Товариство з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» платником єдиного податку четвертої групи з 01.01.2022 шляхом виключення Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» з реєстру платників єдиного податку є протиправними, та такими, що порушують норми податкового законодавства, з огляду на що реєстрація позивача платником єдиного податку підлягає поновленню.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Ухвалою про відкриття провадження запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Відповідно до п.п. 298.8.1 п. 298.8 статті 298 Податкового кодексу передбачено щорічне підтвердження статусу платника єдиного податку шляхом подачі до 20 лютого поточного року відповідної податкової звітності. З урахуванням наявності податкового боргу в сумі 2335,47 грн., контролюючим органом правомірно було відмовлено у включенні позивача до реєстру платників єдиного податку 4 групи на 2022 рік, відповідно до листа від 11.04.2022 №6111/6/13-01-18-13-11.

Частиною 1 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» зареєстроване як юридична особа з 17.07.2007 року; основний вид діяльності згідно КВЕД - 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів.

Позивач з метою щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік підтвердження перебування на спрощеній системі оподаткування - єдиному податку четвертої групи до Головного управління ДПС у Львівській області подана наступна звітність: податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи «звітна загальна» № із відомостями про наявність земельних ділянок, «звітна» № із відомостями про наявність земельних ділянок, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробника № для підтвердження статусу платника єдиного податку на 2022 рік.

Листом від 11.04.2022 №6111/6/13-01-18-13-11 відповідач повідомив позивача про те, що останнім не дотримано вимоги підпункту 291.51.3 пункту 291.51 статті 291 Податкового кодексу України та втратило статус платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік.

Підставою не підтвердження позивачу статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік слугувало те, що підприємство станом на 01.01.2022 року має податковий борг у розмірі 2335,47 грн. з орендної плати за землю за кодом класифікації доходів бюджету .

Позивач вважаючи винесення рішення від 11.04.2022 №6111/6/13-01-18-13-11 протиправним, подав скаргу до Державної податкової служби України.

За результатами розгляду скарги рішенням від 14.11.2022 №14453/6/99-00-06-03-02-06 Державної податкової служби України скаргу ТОВ «Стрийтеплиця» залишено без задоволення, а рішення ГУ ДПС у Львівській області без змін.

Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо не підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України, при цьому правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлені Розділом XIV цього кодексу (статті 291-300).

Відповідно до пункту 298.8 ст.298 Податкового кодексу України порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.8 цієї статті.

Положеннями пункту 298.1 статті 298 Податкового кодексу України регульовано порядок переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

Відповідно до підпункту 298.1.1 пункту 298.1 статті 298 Податкового кодексу України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву.

При цьому, підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України передбачено, що сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

З системного аналізу викладених норм вбачається, що з метою підтвердження статусу платника єдиного податку такий платник податку повинен подати контролюючому органу визначений підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України перелік документів до 20 лютого поточного року.

Згідно матеріалів справи, між сторонами відсутній спір щодо подання позивачем усіх необхідних документів для підтвердження у 2022 році статусу платника єдиного податку четвертої групи.

У листі Головного управління ДПС у Львівській області від 11.04.2022 №6111/6/13-01-18-13-11 відсутні зауваження щодо подання чи оформлення позивачем відповідних документів.

Відповідач посилається на норми підпункту 291.51.3 пункту 291.51 статті 291 Податкового кодексу України згідно якого не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи: суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Наведена обставина стала єдиною підставою для прийняття відповідачем рішенням про відмову позивачу у набутті статусу платника єдиного податку 4 групи на 2022 рік.

Проте, доводи контролюючого органу про наявність податкового боргу у позивача, як підстава відмови у набутті статусу платника єдиного податку четвертої групи з посиланням на норми підпункту 291.5-1.3 статті 291 Податкового кодексу України суд вважає помилковими, оскільки ці норми встановлюють умови, за якими суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи. Умовою, яка виключає набуття цього статусу, серед іншого, є податковий борг станом на 1 січня базового (звітного) року, і ця умова не стосуються підтвердження статусу такого платника.

Суд звертає увагу, що наявність боргу на перше січня поточного року є підставою для відмови у набутті статусу платника єдиного податку лише для тих, хто вперше набуває цей статус. У даному випадку іде мова про підтвердження статусу платника єдиного податку, а не про обрання або перехід на спрощену систему оподаткування, оскільки позивач вже мав цей статус, що підтверджується матеріалами справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 07.02.2019 у справі №804/3117/17, від 26.02.2019 у справі №816/513/17, від 05.03.2019 у справі №818/606/17, від 19.04.2019 у справі №822/2037/18, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина п`ята статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому суд зауважує, що порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку врегульований статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно пункту 299.2 ст.299 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Як передбачає пункт 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Таким чином, випадки анулювання реєстрації платником єдиного податку чітко окреслені пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, є вичерпними та перелік таких підстав, їхній зміст та документальне підтвердження наявності таких підстав у діяльності суб`єкта господарювання не підлягають розширеному тлумаченню як з боку платників податку, так і з боку контролюючих органів.

Суд наголошує, що серед випадків, визначених у статті 299 Податкового кодексу України відсутня така підстава для анулювання реєстрації суб`єкта господарювання платником єдиного податку четвертої групи, як наявність податкового боргу станом на 1 січня звітного року.

У разі наявності в контролюючого органу підстав вважати, що позивач не може бути платником єдиного податку, він згідно з пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України може прийняти рішення про анулювання реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №816/543/17 та від 29.03.2018 у справі №804/2321/17.

Як встановлено судом, у рішенні відповідача, що оформлене листом від 11.04.2022 №6111/6/13-01-18-13-11, Головне управління ДПС у Львівській області не зазначає про наявність жодної із підстав, передбачених пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України для анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи з 1 січня 2022 року.

Відтак, відсутність рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи свідчить про недоведення податковим органом дотримання ним як суб`єктом владних повноважень способу реалізації владних управлінських функцій, а також доводить безпідставність та протиправність дій податкового органу щодо не підтвердження позивачу статусу платника єдиного податку четвертої групи у 2022 році.

За викладених обставин, суд доходить висновку, що відмовляючи позивачу у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи в 2022 році відповідач діяв протиправно.

Суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява №38722/02)).

Відтак, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

У розумінні частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного кодексу України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, з урахуванням вимог частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача шляхом: визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи в 2022 році та зобов`язання відповідача внести до реєстру платників єдиного податку відомості щодо позивача як платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік та надати позивачу відповідний витяг (довідку) з реєстру платників єдиного податку четвертої групи в 2022 році.

Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Отже, відповідно до положень ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 2684,00 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 94, 139, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Львівській області щодо відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи в 2022 році.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Львівській області внести до реєстру платників єдиного податку відомості щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» як платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік та надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» відповідний витяг (довідку) з реєстру платників єдиного податку четвертої групи в 2022 році.

Стягнути з Головного управління ДПС в Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» сплачений судовий збір в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кухар Н.А.