Справа № 460/2231/19
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/2231/19 пров. № А/857/17731/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судових засідань Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державної установи «Полицька виправна колонія (№76)» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року у справі за її позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги про сплату боргу,-

суддя у І інстанції Нор У.М.,

час ухвалення судового рішення 11 год 13 хв,

місце ухвалення судового рішення м. Рівне,

дата складення повного тексту рішення 10 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Держава установа «Полицька виправна колонія (№76)» (далі ВК №76) звернулася до суду із адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Рівненській області (далі ГУ ДПС) № від 25 січня 2019 року, яким установі донараховано єдиний внесок у сумі 1 186 852,75 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 587 119,62 грн, а також вимогу відповідача про сплату боргу від 25 січня 2019 року №Ю-05 про сплату єдиного внеску у розмірі 1 186 852,75 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року, позов ВК №76 було задоволено.

Постановою Верховного суду від 02 травня 2022 року рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 460/2231/19 у задоволенні позову було відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що засуджені до позбавлення волі виконують трудові функції в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи виконання покарань, в результаті чого їм забезпечується відповідна компенсація за виконану роботу, тобто заробітна плата. Такі особи є найманими працівниками з особливим статусом та обмеженими трудовими правами, а виправна колонія у цих трудових відносинах виступає роботодавцем і зобов`язаною нарахувати, утримати та сплатити суми єдиного внеску із заробітної плати таких осіб. При цьому такі відносини за своєю сутністю і змістом є трудовими безвідносно до того, чи були дотримані встановлені трудовим законодавством вимоги щодо оформлення підстави для виникнення цих відносин.

ВК № 76 у своїй апеляційній скарзі просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позову у повному обсязі.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що засуджені прибувають в установу під вартою і у них відсутні паспорти та реєстраційний номер облікової картки платника податків, що унеможливлює укладення трудового договору з дотриманням вимог чинного законодавства.

Виправна колонія об`єктивно не може діяти у правовому режимі звичайного роботодавця, а засуджена до позбавлення волі особа не може бути кваліфікована у якості найманого працівника у зв`язку з специфікою функціонування органів, установ і підрозділів Державної кримінально-виконавчої служби України та умовами життєдіяльності засуджених осіб.

Засуджені до позбавлення волі, залучені до суспільно корисної праці оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і тому сплата єдиного соціального внеску лише при наявності трудового договору. Установа не зобов`язана укладати із засудженими договори.

ВК №76 є державною установою, яка фінансується за рахунок бюджетних коштів згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків у межах річної суми видатків та є неприбутковою організацією.

Відтак, ВК №76 у спірних правовідносинах не є роботодавцем, а особи, засуджені до позбавлення волі, не є найманими працівниками в розумінні статті 2 Кодексу законів про працю України. Всі роботи, які зазначені в акті перевірки, засуджені виконують з метою самообслуговування.

Представник ВК № 76 у судовому засіданні апеляційного суду у режимі відеоконференції підтримала подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов товариства.

Представник ГУ ДПС у ході апеляційного розгляду у режимі відеоконференції підтримала доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечила обґрунтованість апеляційних вимог та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, ГУ ДФС було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ВК №76, результатами якої оформлено актом від 03 січня 2019 року №10/17-00-13-05/08564370.

Під час перевірки контролюючий орган дійшов висновку про встановлення порушення ВК №76, зокрема:

пункту 2 статті 6, статті 8, пункту 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VI) у період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2017 року, у зв`язку із чим занижено суму нарахованого єдиного внеску на суму 1 186 589,13 грн за рахунок невключення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених, у тому числі за звітними періодами: жовтень 2016 року у сумі 30361,16 грн, листопад 2016 року у сумі 26427,04 грн, грудень 2016 року у сумі 23656,40 грн, січень 2017 року у сумі 55616,00 грн, лютий 2017 року у сумі 50688,00 грн, березень 2017 року у сумі 52096,00 грн, квітень 2017 року у сумі 52800,00 грн, травень 2017 року у сумі 54208,00 грн, червень 2017 року у сумі 42240,00 грн, липень 2017 року у сумі 52800,00 грн, серпень 2017 року у сумі 53504,00 грн, вересень 2017 року у сумі 54923,66 грн, жовтень 2017 року у сумі 61952,00 грн, листопад 2017 року у сумі 47872,00 грн, грудень 2017 року у сумі 45760,00 грн, січень 2018 року у сумі 53128,90 грн, лютий 2018 року у сумі 55696,08 грн, березень 2018 року у сумі 48324,54 грн, квітень 2018 року у сумі 46686,41 грн, травень 2018 року у сумі 53238,90 грн, червень 2018 року у сумі 45125,89 грн, липень 2018 року у сумі 58153,26 грн, серпень 2018 року у сумі 58153,26 грн, вересень 2018 року у сумі 63067,62 грн;

пункту 1 статті 4, пункту 1 частини 2 статті 6, пункту 1 статті 7, пункту 5 статті 8 Закону №2464-VI, в наслідок чого за січень 2016 року занижено суму єдиного внеску по додатковій базі нарахування із сум допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами на суму 263,62 грн.

ВК № 76 було надано письмові заперечення від 18 січня 2019 року на акт перевірки від 03 січня 2019 року №10/17-00-13-05/08564370.

З огляду на висновки, викладені у вказаному акті перевірки, ГУ ДПС було винесено рішення № від 25 січня 2019 року, яким позивачу донараховано 1 186 852,75 грн єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції у розмірі 587 119,62 грн, яке було отримане платником 12 лютого 2019 року.

Окрім того, відповідачем також сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25 січня 2019 року №Ю-05, якою зобов`язано позивача сплатити суму боргу (недоїмки) у розмірі 1 186 852,75 грн. зі сплати єдиного внеску.

ВК № 76 не погодилася із такими рішеннями ГУ ДПС та звернулася до адміністративного суду з позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регламентовано приписами Закону № 2464-VI.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 1 вказаного Закону єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За правилами абзацу другого пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Статтею 8 Кримінально-виконавчого кодексу України у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі КВК) передбачено, що одним із основних прав засуджених є право на оплачувану працю.

Як зазначено у частині 1 статті 118 КВК, засуджені до позбавлення волі мають право працювати та залучаються до суспільно корисної праці у місцях і на роботах, визначених адміністрацією колонії, з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за строковим трудовим договором, що укладається між засудженим і виправною колонією (слідчим ізолятором), за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції.

Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Праця засуджених до позбавлення волі регулюється законодавством про працю з особливостями, визначеними цим Кодексом.

У відповідності до частини 1 статті 120 КВК передбачено, що праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Частиною 1 статті 60-1 КВК передбачено, що засуджені до обмеження волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно із приписами частин 1, 2 статті 122 КВК засуджені до позбавлення волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Засуджені мають право на загальних підставах на призначення та отримання пенсії за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених законодавством про пенсійне забезпечення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що засуджені до відбування покарання в місцях позбавлення волі, які залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці за строковими трудовими договорами, є застрахованими особами, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а суми виплат, отримані ними, є базою для нарахування податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску.

Відповідно до матеріалів справи ВК №76 (Виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (Замовник) було укладено договір №Г-157 від 10 липня 2017 року, за умовами якого Виконавець надає у розпорядження Замовника згідно з його розрахунків робочу силу з числа спецконтингенту за взаємним узгодженням сторін щоденно для виконання господарських робіт. Виконавець приймає участь разом із Замовником у комплектації осіб з числа спецконтингенту згідно з наявністю спеціальностей, практичних навичок, а також враховуючи ступені їх виправлення; забезпечує своєчасний вивід робочої сили згідно із заявою чи розрахунком потреби, яку надає Замовник; Замовник щомісячно проводить закриття нарядів-завдань до 3-го числа місяця, наступного за звітний період, з подальшою передачею у планово-економічний відділ Виконавця; Замовник веде табелі на робітників за фактично відпрацьований час на об`єкті; оплата виконаних робіт проводиться на основі підписаних Замовником нарядів-завдань та актів виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця або внесення готівки в його касу; Замовник проводить оплату праці згідно із актом виконаних робіт; оплата виконаних робіт проводиться виходячи із діючої мінімальної заробітної плати, а у разі її підвищення збільшується відповідно до чинного законодавства; перерахування коштів здійснюється не пізніше 3-го числа наступного місяця.

Окрім того, ВК №76 (Виконавець) та ФОП ОСОБА_2 (Замовник) уклали договір №Г-245 від 01 жовтня 2017 року, за умовами якого Виконавець надає у розпорядження Замовника згідно з його розрахунками робочу силу з числа спецконтингенту за взаємним узгодженням сторін щоденно для виконання господарських робіт; Виконавець приймає участь разом із Замовником в комплектації осіб з числа спецконтингенту згідно з наявністю спеціальностей, практичних навичок, а також враховуючи ступені їх виправлення, забезпечує своєчасний вивід робочої сили згідно із заявою чи розрахунком потреби, яку надає Замовник; Замовник щомісячно проводить закриття нарядів-завдань до 3-го числа місяця, наступного за звітний період, з подальшою передачею у планово-економічний відділ Виконавця; Замовник веде табелі на робітників за фактично відпрацьований час на об`єкті; оплата виконаних робіт проводиться на основі підписаних Замовником нарядів-завдань та актів виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця або внесення готівки у його касу; Замовник проводить оплату праці згідно з актом виконаних робіт; оплата виконаних робіт проводиться виходячи із діючої мінімальної заробітної плати, а у разі її підвищення збільшується відповідно до чинного законодавства; перерахування коштів здійснюється не пізніше 3-го числа наступного місяця.

Також ВК №76 (Виконавець) та ФОП ОСОБА_2 (Замовник) уклали договір №Г-155 від 04 липня 2017 року, за умовами якого Виконавець надає в розпорядження Замовнику згідно з його розрахунків робочу силу з числа спецконтингенту за взаємним узгодженням сторін щоденно для виконання господарських робіт навантаження тирси; Виконавець приймає участь разом з Замовником у комплектації осіб з числа спецконтингенту згідно з наявністю спеціальностей, практичних навичок, а також враховуючи ступені їх виправлення; Замовник веде табелі на робітників із числа спецконтингенту за фактично відпрацьований час на виробничому об`єкті; оплата виконаних робіт проводиться шляхом внесення готівки в касу Виконавця, а Замовник проводить оплату згідно з протоколом погодження розмірів оплати праці з урахуванням змін в законодавстві по оплаті праці; оплата за виконані роботи здійснюється згідно з актом виконаних робіт не пізніше останнього числа звітного місяця.

Попри те, ВК №76 (Виконавець) та ФОП ОСОБА_2 (Замовник) уклали договір №Г-154 від 29 червня 2017 року, за умовами якого Виконавець надає у розпорядження Замовника згідно з його розрахунків робочу силу з числа спецконтингенту за взаємним узгодженням сторін щоденно для виконання господарських робіт навантаження тирси; Виконавець приймає участь разом із Замовником у комплектації осіб з числа спецконтингенту згідно з наявністю спеціальностей, практичних навичок, а також враховуючи ступені їх виправлення; Замовник веде табелі на робітників із числа спецконтингенту за фактично відпрацьований час на виробничому об`єкті; оплата виконаних робіт проводиться шляхом внесення готівки в касу Виконавця, а Замовник проводить оплату згідно з протоколом погодження розмірів оплати праці з урахуванням змін у законодавстві по оплаті праці; оплата за виконані роботи здійснюється згідно з актом виконаних робіт не пізніше останнього числа звітного місяця.

Окрім того, ВК №76 (Виконавець) та ФОП ОСОБА_3 (Замовник) уклали договір №Г-17 від 01 лютого 2017 року, за умовами якого Виконавець надає у розпорядження Замовника згідно з його розрахунків робочу силу з числа спецконтингенту за взаємним узгодженням сторін щоденно для виконання господарських робіт; Виконавець приймає участь разом із Замовником у комплектації осіб з числа спецконтингенту згідно з наявністю спеціальностей, практичних навичок, а також враховуючи ступені їх виправлення; забезпечує своєчасний вивід робочої сили згідно із заявою чи розрахунком потреби, яку надає Замовник; Замовник щомісячно проводить закриття нарядів-завдань до 3-го числа місяця, наступного за звітний період, з наступною передачею у планово-економічний відділ Виконавця; Замовник веде табелі на робітників за фактично відпрацьований час на об`єкті; оплата виконаних робіт проводиться на основі підписаних Замовником нарядів-завдань та актів виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця або внесення готівки у його касу; Замовник проводить оплату праці згідно з актом виконаних робіт; оплата виконаних робіт проводиться виходячи із діючої мінімальної заробітної плати, а у разі її підвищення збільшується відповідно до чинного законодавства; перерахування коштів здійснюється не пізніше 3-го числа наступного місяця.

Також ВК №76 (Виконавець) та ФОП ОСОБА_3 (Замовник) уклали договір №Г-281 від 01 листопада 2013 року, за умовами якого Виконавець надає у розпорядження Замовника згідно з його розрахунків робочу силу з числа спецконтингенту за взаємним узгодженням сторін щоденно для виконання господарських робіт; Виконавець приймає участь разом із Замовником у комплектації осіб з числа спецконтингенту згідно з наявністю спеціальностей, практичних навичок, а також враховуючи ступені їх виправлення; забезпечує своєчасний вивід робочої сили згідно із заявою чи розрахунком потреби, яку надає Замовник; Замовник щомісячно проводить закриття нарядів-завдань до 3-го числа місяця, наступного за звітний період, з наступною передачею у планово-економічний відділ Виконавця; Замовник веде табелі на робітників за фактично відпрацьований час на об`єкті; оплата виконаних робіт проводиться на основі підписаних Замовником нарядів-завдань та актів виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця або внесення готівки у його касу; Замовник проводить оплату праці згідно з актом виконаних робіт; оплата виконаних робіт проводиться виходячи із діючої мінімальної заробітної плати, а у разі її підвищення збільшується відповідно до чинного законодавства; перерахування коштів здійснюється не пізніше 3-го числа наступного місяця.

Окрім того, між ВК №76 (Виконавець) та ПАТ «Рафалівський кар`єр» (Замовник) було укладено договір №Г-16 від 01 лютого 2017 року, за умовами якого Виконавець надає у розпорядження Замовника згідно з його розрахунків робочу силу з числа спецконтингенту за взаємним узгодженням сторін щоденно для виконання господарських робіт; Виконавець приймає участь разом із Замовником у комплектації осіб з числа спецконтингенту згідно з наявністю спеціальностей, практичних навичок, а також враховуючи ступені їх виправлення, забезпечує своєчасний вивід робочої сили згідно із заявою чи розрахунком потреби, яку надає Замовник; Замовник щомісячно проводить закриття нарядів-завдань до 2 числа місяця, наступного за звітний період, з наступною передачею у планово-економічний відділ Виконавця; Замовник веде табелі на робітників за фактично відпрацьований час на об`єкті; оплата виконаних робіт проводиться на основі підписаних Замовником нарядів-завдань та актів виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця; Замовник проводить оплату праці згідно з актом виконаних робіт; оплата виконаних робіт проводиться виходячи із діючої мінімальної заробітної плати, а у разі її підвищення збільшується відповідно до чинного законодавства; перерахування коштів здійснюється не пізніше 3-го числа наступного місяця.

Попри те, ВК №76 (Виконавець) та ПАТ «Рафалівський кар`єр» (Замовник) було укладено договір №Г-106 від 03 червня 2013 року, за умовами якого Виконавець надає в розпорядження Замовника згідно з його розрахунками робочу силу з числа спецконтингенту за взаємним узгодженням сторін щоденно для виконання господарських робіт; Виконавець приймає участь разом із Замовником у комплектації осіб з числа спецконтингенту згідно з наявністю спеціальностей, практичних навичок, а також враховуючи ступені їх виправлення, забезпечує своєчасний вивід робочої сили згідно із заявою чи розрахунком потреби, яку надає Замовник; Замовник щомісячно проводить закриття нарядів-завдань до 2 числа місяця, наступного за звітний період, з наступною передачею у планово-економічний відділ Виконавця; оплата виконаних робіт проводиться на основі підписаних Замовником нарядів-завдань та актів виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця або внесення готівки у його касу; Замовник проводить оплату праці згідно з протоколом погодження оплати праці; Оплата виконаних робіт проводиться виходячи з мінімальної заробітної плати, а у разі її підвищення збільшується відповідно до чинного законодавства; перерахування коштів здійснюється не пізніше 3-го числа наступного місяця.

При цьому сторонами не заперечується те, що на виконання зобов`язань ВК № 76 за вказаними договорами було залучено до роботи 1716 засуджених. За умовами договорів №Г-157 від 10 липня 2017 року, №Г-245 від 01 жовтня 2017 року, №Г-155 від 04 липня 2017 року, №Г-154 від 29 червня 2017 року, №Г-17 від 01 лютого 2017 року, №Г-281 від 01 листопада 2013 року, №Г-16 від 01 лютого 2017 року, №Г-106 від 03 червня 2013 року оплата виконаних засудженими робіт проводиться на основі підписаних Замовником нарядів-завдань та актів виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача або внесення готівки в касу установи.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи та наданих поясненнях, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про те, ВК № 76 є роботодавцем щодо засуджених, залучених до роботи на виконання вказаних договорів, а отже про наявність у позивача обов`язку нараховувати, утримувати та сплачувати суми єдиного внеску із заробітної плати таких осіб.

При цьому апеляційний суд вважає, що в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судом першої інстанції слушно було враховано правову позицію, висловлену у постановах від 03 березня 2020 року у справі № 440/1512/19, від 17 березня 2020 року у справі № 809/710/17, від 03 квітня 2020 року у справі № 580/908/19, від 08 травня 2020 року у справі № 560/1391/19, від 10 червня 2020 року у справі №440/2590/19, від 18 червня 2020 року у справі № 240/1700/19, відповідно до якої особи, засуджені до позбавлення волі є найманими працівниками з особливим статусом та обмеженими трудовими правами, виправна колонія у цих трудових відносинах виступає роботодавцем, а відтак зобов`язана нарахувати, утримати та сплатити суми єдиного внеску із заробітної плати таких осіб.

Засуджені до позбавлення волі виконують трудові функції у місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи виконання покарань, їм гарантується виплата заробітної плати за виконану роботу, забезпечення умов охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та інших умов, встановлених законодавством про працю. Ці відносини за своєю сутністю і змістом є трудовими безвідносно до того, чи були дотримані встановлені трудовим законодавством вимоги щодо оформлення підстави для виникнення цих відносин.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувані рішення № від 25 січня 2019 року та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 25 січня 2019 року №Ю-05 прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Державної установи «Полицька виправна колонія (№76)» залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 460/2231/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова у повному обсязі складена 24 березня 2023 року.