Справа № 520/7930/22
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 р. Справа № 520/7930/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропром-17" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2022, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 03.11.22 по справі № 520/7930/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропром-17" до Державної податкової служби України, Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Харківській області, створеного на правах відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправним та скасувати рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропром-17" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України, Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Харківській області створеного на правах відокремленого підрозділу ДІІС України про визнання протиправним та скасувати рішення Комісії Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Харківській області створеного на правах відокремленого підрозділу ДІІС України (Комісія регіонального рівня), яка приймає рішення про реєстрацію або відмов) у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмов) в такій реєстрації від 23.12.2021р. №3560279/43113528, визнання протиправним та скасування рішення Комісії ДПС України (Комісія центрального рівня), яка приймає рішення за результатами скарги щодо рішення про відмов) у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 31.12.2021 р. № 62804/43113528/2; зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну №2 від 15.12.2021р. та вважати її прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано 16.12.2021 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2022 у справі №520/7930/22 позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропром-17" залишено без руху.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 у справі №520/7930/22 позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропром-17" повернуто позивачеві.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 03.11.2022 позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність ухвали суду нормам права та фактичним обставинам справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для розгляду по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги послався на те, що під час постановляння оскаржуваної ухвали суду від 03.11.2022 про повернення позову судом першої інстанції безпідставно було проігноровано посилання позивача на постанову Верховного Суду від 25.02.2021по справі № 679/219/20, а також не було ретельно вивчено всі обставини справи викладені позивачем в позові, а також в заявах з процесуальних питань по суті справи від 13.10.2022 та від 26.10.2022. Крім того вважає, що судом першої інстанції в межах адміністративної справи № 520/1547/22 не дотримано обов`язку, встановленого ст.251 КАС України, щодо належного надіслання копії ухвали про повернення позову, що спричинило порушення строків подання позову в межах справи № 520/7930/22.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що спір склався з приводу незгоди платника із рішенням ГУ ДПС у Харківській області в особі Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відмову в реєстрації податкової накладної ТОВ "Агропром-17" (ідентифікаційний код - 43113528) від 15.12.2021р. №2, прийнятим 23.12.2021р. за №3560279/43113528.

Платник застосував процедуру досудового порядку вирішення спору і 24.12.2021р. подав до ДПС України адміністративну скаргу на відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі за текстом - Реєстр).

Рішенням ДПС України від 31.12.2021р. № 62804/43113528/2 скаргу заявника було залишено без задоволення.

Позов про скасування перелічених рішень контролюючих органів було подано заявником вперше у межах справи №520/1547/22, де ухвалою суду від 20.05.2022р. позов було повернуто у зв`язку із неусуненням недоліків в оформленні.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2022р. у справі №520/1547/22 була оприлюднена - 23.05.2022р.

Повторно позов про скасування перелічених рішень контролюючих органів було подано заявником у межах справи №520/7930/22 засобами поштового зв"язку - 23.09.2022р.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2022р. у справі №520/7930/22 позов було залишено без руху, зокрема, у зв`язку із зверненням до суду поза межами процесуального строку у три місяці від дати прийняття рішення ДПС України в процедурі адміністративного оскарження рішень контролюючих органів (31.12.2021р.) і відсутністю доказів поважних причин несвоєчасного звернення до суду у межах справи №520/7930/22.

17.10.2022р. до суду надійшло клопотання заявника про поновлення строку звернення до суду, умотивоване дією правового режиму воєнного стану, військовою агресією Російської Федерації проти України, необізнаністю із станом провадження у справі №520/1547/22 (де раніше був заявлений цей же самий позов).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2022р. у справі №520/7930/22 ці мотиви заявника були визнані неповажними причинами пропуску строку на звернення до суду з огляду на відсутність будь-яких об`єктивних даних, котрі б нездоланно заважали звернутись до суду після - 20.06.2022р. (коли було відновлено загальний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень), строк усунення недоліків в оформленні позову було продовжено.

01.11.2022р. до суду надійшло клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, умотивоване необізнаністю із поверненням раніше поданого позову.

Повертаючи позовну заяву 03.11.2022 ТОВ "Агропром-17" суд першої інстанції виходив з того, що заявник не подав до суду доказів існування поважних причин непереборної дії, котрі б не залежали від вільної волі заявника на невідкладне звернення до суду після 20.06.2022р. (відновлення загального доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень) із тим же самим позовом, який був повернутий у межах справи №520/1547/22.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 4 ст.122 КАС України передбачено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком (що і мало місце у даному випадку), або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою цієї статті встановлено, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права у судовому порядку, є Податковий кодекс України (далі- ПК України).

Статтею 56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 102.2 ст. 102 ПК України визначені випадки, коли грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Таким чином, пунктом 56.18 ст. 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу.

Зміст правовідносин щодо реєстрації податкової накладної, у яких ризики порушення норм податкового законодавства несе не лише особа, яка зобов`язана забезпечити реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, не дозволяє поширити на них порядок і строки оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, визначені п. 56.18 ст. 56 ПК України, а саме - оскарження у будь-який момент після отримання такого рішення в межах 1095 днів, що дає підстави вважати, що встановлена у п. 56.18 ст. 56 ПК України можливість оскаржити «інше рішення контролюючого органу» у будь-який момент після отримання такого рішення не стосується рішень Комісії контролюючих органів щодо реєстрації податкових накладних / розрахунків коригувань до податкових накладних або відмови у їх реєстрації.

Саме такий підхід до розуміння норм права щодо строку звернення до суду з позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного із визначенням грошових зобов`язань, викладено у постанові Верховного Суду, ухваленій у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, від 11.10.2019 року у справі № 640/20468/18 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.07.2020 року у справі № 1.380.2019.006119.

Ураховуючи зміст спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що строк звернення до суду з позовом про визнання протиправним і скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН з похідною вимогою про зобов`язання її зареєструвати, у разі, коли платником податків використовувалася процедура адміністративного оскарження таких рішень як досудового порядку вирішення спору, визначається ч.4 ст.122 КАС України, де передбачено тримісячний строк звернення до суду.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду, оскільки строк звернення до суду із даним позовом сплив 31.03.2022., а повторно з позовом позивач звернувся лише 23.09.2022 року.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Частиною 2 ст. 6 КАС України унормовано, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява № 23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Судом установлено, що вперше за захистом своїх прав позивач звернувся до суду в межах процесуального строку 19.01.2022 у справі №520/1547/22, де ухвалою суду від 20.05.2022р. позов було повернуто у зв`язку із не усуненням недоліків в оформленні.

Апелянт зазначає, що ухвала суду від 20.05.2022 по справі № 520/1547/22 та будь-яких інших матеріалів справи позивачу не надходило, в зв`язку з чим він був позбавлений можливості дізнатися не лише про повернення його позову, а також не був проінформований про можливість звернутися до суду повторно в межах встановлених процесуальним законодавством строку. Зазначає, що про існування ухвали суду від 20.05.2022р в межах справи №520/1547/22 він дізнався лише 20.09.2022 з сайту судової влади.

Так, відповідно до статей 2, 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Для доступу до судових рішень Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, що є автоматизованою системою збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Відповідно до частин першої та другої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному вебпорталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Колегія суддів зазначає, що доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень, сервисів «Стан розгляду справ» та «Список справ, призначених до розгляду» було тимчасово призупинено з початку збройної агресії російської федерації, яка розпочалася 24.02.2022, та відновлено загальний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень 20.06.2022

Тобто, позивач мав можливість ознайомитись з судовим рішенням від 20.05.2022р з моменту його оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень з 20 червня 2022 року, доказів існування поважних причин непереборної дії, котрі б не залежали від вільної волі заявника на невідкладне звернення до суду після 20.06.2022р. не надав.

Крім того, під час тимчасового обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень позивач не був позбавлений можливості отримати необхідну інформацію, звернувшись із письмовим запитом до суду.

Таким чином, процесуальна поведінка скаржника не демонструє повноти використання своїх процесуальних прав, готовності брати участь у справі на всіх етапах її розгляду, достатньої зацікавленості щодо належного захисту своїх прав у судовому порядку. Позивач не довів, що в цій справі можливість вчасного подання ним апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення. Натомість пропуск строку на апеляційне оскарження судових рішень через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 20.10.2022р. у справі №9901/462/21 зазначила, зокрема, що позивач мав можливість ознайомитись з оскаржуваним судовим рішенням з моменту його оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень з 20 червня 2022 року (з дати відновлення загального доступу до цього реєстру) або ж продемонструвати зацікавленість щодо стану розгляду справи, наприклад, шляхом скерування відповідного запиту до суду, заяви про видачу копії судового рішення або ж ознайомлення з матеріалами справи, але станом розгляду власної справи не опікувався; посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги без зазначення конкретних обставин, які унеможливили своєчасне звернення до суду з апеляційною скаргою, та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги; процесуальна поведінка скаржника не демонструє повноти використання своїх процесуальних прав, готовності брати участь у справі на всіх етапах її розгляду, достатньої зацікавленості щодо належного захисту своїх прав у судовому порядку.

У рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) від 12.10.2022р. №7-р(ІІ)/2022 та у рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) від 06.04.2022р. №1-р(ІІ)/2022 констатовано, що 20.02.2014р. була розпочата агресія Російської Федерації проти України, яка набула повномасштабного характеру з 24.02.2022р.

Звідси слідує, що сама по собі обставина військової агресії Російської Федерації проти України та обставина введення у дію правового режиму воєнного стану поза межами конкретної життєвої ситуації не може автоматично виправдовувати несвоєчасність звернення до суду.

За наведених обставин, колегія суддів надає критичну оцінку посиланням позивача на те, що до 20.09.2022 ТОВ "Агропром-17" не мало реальної можливості дізнатися про наявність/відсутність ухвали суду від 20.05.2022р по справі №520/1547/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропром-17"до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Харківській області, створеного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування рішення Комісії Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Харківській області створеного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (Комісія регіонального рівня), яка приймає рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 23.12.2021р. № 3560279/43113528; визнання протиправним та скасування рішення Комісії ДПС України (Комісія центрального рівня), яка приймає рішення за результатами скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 31.12.2021р. № 62804/43113528/2; зобовязання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну від 15.12.2021 №2 та вважати її прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано - 16.12.2021 року.

Крім того, колегія суддів, не приймає до уваги посилання скаржника на обставину запровадження на території України воєнного стану з 24.02.2022 року, оскільки вважає, що питання поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. При цьому, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на звернення до суду з позовною заявою у всіх абсолютно випадках.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо: у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу

У свою чергу за змістом частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду із вказаним позовом, а тому позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропром-17" підлягає поверненню.

Інші доводи апеляційної скарги означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 311, 312, 313, 315, 316, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропром-17" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 по справі № 520/7930/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко