Справа № 120/2937/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

28 березня 2023 р. Справа № 120/2937/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Яремчук Костянтин Олександрович, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до державного реєстратора Шаргородської міської ради Вінницької області Підпалюк Лесі Вікторівни про скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до державного реєстратора Шаргородської міської ради Вінницької області Підпалюк Лесі Вікторівни.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представниця позивача зазначила, що на підставі свідоцтв про право власності серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 її довіритель є власником майнових паїв реформованого колективного сільськогосподарського підприємства "1 Травня".

З метою реєстрації права власності на об`єкти, що визначені у цих майнових сертифікатах, він звернувся до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно із заявами щодо реєстрації за ним права власності на зазначені у сертифікатах об`єкти, а саме: складу запчастин, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; гаража сільськогосподарських машин, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; будівлі АВМ за адресою: АДРЕСА_1 ; кормокухні за адресою: АДРЕСА_1 ; будівлі, арочного складу-майстерні за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте державний реєстратор Шаргородської міської ради Вінницької області Підпалюк Леся Вікторівна відмовила позивачу у державній реєстрації права власності на вказані об`єкти нерухомості, оскільки такі об`єкти вже зареєстровані на праві власності за іншими особами, зокрема за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Представник позивача не погоджується із державною реєстрацією за цими особами права власності на згадані вище об`єкти нерухомого майна, а тому звернувся до суду з позовом щодо скасування такої.

Пунктом 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, дійшов висновку, що вказаний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, зважаючи на таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому визначення публічно-правового спору наведено у пункті 2 частини 1 статті 4 КАС України, відповідно до якої під таким розуміється спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; такою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Під суб`єктом владних повноважень у пункті 7 частини 1 статті 4 КАС України розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою публічно-правового спору. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим. Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер), що є визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції.

Для встановлення характеру спору слід враховувати, що протилежним за своїм змістом є приватноправовий спір, однією з ознак якого є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника такого спору. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Окремо слід звернути увагу на приписи частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, якою передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року та ряду інших вказав, що словосполучення "суд, встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з "..." поняттями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Беручи до уваги наведене, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, зі змісту позовної заяви слідує, що позивач не погоджується із реєстраційними діями державного реєстратора щодо реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

При цьому вказує на те, що саме він як власник майнового паю має право на виділення зазначеного у майнових сертифікатах майна в натурі.

Відтак спір, що виник, стосується неможливості реалізації позивачем як власником майнових паїв на виділення майна в натурі, а визначення як відповідача державного реєстратора Шаргородської міської ради Вінницької області не свідчить про те, що такий спір набуває ознак публічно-правового.

На підтвердження того, що спірні правовідносини мають цивільно-правовий характер вказує те, що позивачем оскаржуються рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за третіми особами, незважаючи на те, що ці об`єкти нерухомого майна зазначені в майнових сертифікатах, які видані позивачеві.

Разом із тим Великою Палатою Верховного Суду сформовано правову позицію (викладену у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16), згідно з якою якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято спірне рішення, здійснено оскаржуваний запис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що в такій категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасувати державну реєстрацію, і особами, за якими зареєстровано право чи обтяження, а тому такі справи мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Подібні правові висновки також викладені у постановах Верховного Суду від 30 січня 2023 року у справі № 360/16738/21, від 15 березня 2023 року у справі № 826/18003/16 та ряду інших.

За таких обставин поданий для вирішення адміністративним судом спір не є публічно-правовим, що виключає можливість його вирішення адміністративним судом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак наявні підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Водночас у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (частина 6 статті 170 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відтак, зважаючи на суб`єктний склад учасників спірних правовідносин та характер таких відносин, розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 2, 4, 19, 170, 171, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Шаргородської міської ради Вінницької області Підпалюк Лесі Вікторівни про скасування державної реєстрації права власності.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович