Справа № 440/10000/22
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. ПолтаваСправа №440/10000/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шевякова І.С.

за участю:

секретаря судового засідання Оніщенко В.В.

представника позивача Васюта А.І.

представника відповідача Солоп І.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги:

визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.08.2022 №6.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (далі також позивач, КП ПОР "Полтававодоканал") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі також відповідач, ГУ ДПС в Полтавській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №44/10000/22, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 21.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог КП ПОР "Полтававодоканал" стверджувало про необґрунтованість та протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Податковим органом було застосовано штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних. Не заперечуючи факт несвоєчасності, платник стверджував, що затримка у реєстрації певних податкових накладних та розрахунків коригувань відбулася з вини держави та, певною мірою, самого органу державної податкової служби. Платник вказував на особливості правового регулювання своєї господарської діяльності з боку держави. Пояснював несвоєчасну реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування у вересні-грудні 2019 року, січні-лютому 2020 року. Підставами несвоєчасної реєстрації стало те, що законодавство у сфері регулювання житлового-комунальних послуг, зокрема, Закон України "Про житлово-комунальні послуги" та Закон України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", визначало особливий порядок регулювання господарської діяльності позивача з боку Держави шляхом встановлення тарифу на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Позивач стверджував, що неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації підприємством податкових накладних відбулося з вини контролюючого органу, що виключає протиправність діянь платника податків, та як наслідок, притягнення його до відповідальності. Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

На підтвердження протиправності податкового повідомлення-рішення позивач посилався на рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справах №440/2278/19, №440/5106/19, №440/1994/20 та постанови Верховного Суду у справах 520/7343/2020, №520/9254/19, №818/1070/17, №820/3375/16.

У відзиві на позов представник відповідача проти позову заперечував, стверджуючи про правомірність та обґрунтованість прийнятого рішення. Зазначав, що платником зареєстровано податкові накладні з періодом виписки вересень-грудень 2019 року, січень-лютий 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням термінів, встановлених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог /том ІІ, а.с. 1-4/.

09.12.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначав, що контролюючим органом не враховано обставини відсутності субвенційного фінансування, протиправної бездіяльності органів державної влади та недоліків технічного функціонування системи електронного адміністрування з податку на додану вартість, які в свою чергу свідчать про відсутність у даному випадку вини підприємства, яка є визначальною складовою поняття податкового правопорушення, за вчинення якого контролюючим органом і було притягнуто позивача до відповідальності у вигляді штрафу /том ІІ, а.с. 43-47/.

20.12.2022 до суду надішли заперечення на відповідь на відзив, у яких представник відповідача наполягав на тому, що підприємство позивача мало можливість для реєстрації податкових накладних на підставі реєстраційної суми (ліміту), обрахованої з урахуванням вимог пункту 2001.9 статті 2001 Податкового кодексу України. Звертав увагу суду на правові позиції Верховного Суду, відображені в постановах від 13 серпня 2019 року у справі № 2040/7988/18, від 07 лютого 2019 року у справі № 808/3250/17, від 11 грудня 2018 року по справі № 807/68/18, від 04 вересня 2018 року у справі № 816/1488/17 /том ІІ, а.с. 50-51/.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, які містяться в матеріалах справи, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти заявлених позовних вимог у повному обсязі з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити позивачеві в задоволенні позову повністю.

Фактичні обставини

Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (ідентифікаційний код 03361661) зареєстроване юридичною особою, перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Полтаві ГУ ДПС у Полтавській області та є, зокрема, платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №23478399, виданого ДПІ у м. Полтаві, індивідуальний податковий номер 14 /том І, а.с. 21/.

06.07.2022 ГУ ДПС у Полтавській області проведена камеральна перевірка КП ПОР "Полтававодоканал" з питання своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних за вересень-грудень 2019 року, січень-лютий 2020 року /том І, а.с. 22/.

За наслідками проведеної перевірки КП ПОР "Полтававодоканал" відповідачем складено акт від 06.07.2022 №2367/16-31-18-06-03/03361661, яким зафіксовані порушення законодавчо встановлених термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування за вересень-грудень 2019 року, січень-лютий 2020 року:

- на суму ПДВ 2794283,55 грн до 15 календарних днів по 1614 податкових накладних;

- на суму ПДВ 6773,20 грн від 16 до 30 календарних днів по 36 податкових накладних;

- на суму ПДВ 31,22 грн від 31 до 60 календарних днів по 2 податковим накладним;

- на суму ПДВ 37826,07 грн від 61 до 365 календарних днів по 3 податковим накладним.

У зв`язку із встановленням в ході перевірки порушень вимог податкового законодавства ГУ ДПС у Полтавській області було винесено податкове повідомлення-рішення від 04.08.2022 № 6, яким до КП ПОР "Полтававодоканал" застосовано штраф у загальному розмірі 295 922,79 грн за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в ЄРПН у строки визначені Податковим кодексом України /том ІІ, а.с. 20/.

КП ПОР "Полтававодоканал", не погодившись із висновками акту перевірки та податковим повідомленням-рішенням, подало скаргу до ДПС України.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 12.10.2022 №12555/6/99-00-06-03-01-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Із даним рішенням позивач не погодився та оскаржив податкове повідомлення - рішення до суду.

Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України (надалі - ПК України). Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 ПК України/.

Зокрема, як визначено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 187.10 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що платники податку, які постачають теплову енергію, природний газ (крім скрапленого), надають послуги з транспортування та/або розподілу природного газу, інші житлово-комунальні послуги, перелік яких визначений законом, послуги (роботи), вартість яких включається до складу плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чи послугу з управління багатоквартирним будинком, фізичним особам, бюджетним установам, незареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, управителям багатоквартирних будинків, квартирно-експлуатаційним частинам, об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Згідно підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата віднесення сум податку до податкового кредиту визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким запроваджено нові правила функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Так, система електронного адміністрування податку на додану вартість запроваджена поетапно відповідно до пункту 35 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України.

Норми пункту 120 1.1 статті 120 1 цього Кодексу не застосовуються при порушенні термінів реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених до 1 жовтня 2015 року.

Період з 1 лютого 2015 року до 1 липня 2015 року є перехідним періодом, протягом якого реєстрація податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється без обмеження сумою податку, обчисленою за формулою, визначеною пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

Основні принципи функціонування системи електронного адміністрування ПДВ визначено статтею 2001 розділу V Кодексу, відповідно до якої система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлено та затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року N 569, що визначає механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.

Система електронного адміністрування податку запроваджується поетапно:

на перехідний період (до 1 липня 2015 р.) - у тестовому режимі;

із зазначеної дати - на постійній основі.

Відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (SНакл), обчислену за такою формулою: еНакл = еНаклОтр + еМитн + еПопРах + еОвердрафт - еНаклВид - еВідшкод - еПеревищ, де: SНаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних; SМитн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України; еПопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника податку рахунка в системі електронного адміністрування податку, в тому числі рахунків у системі електронного адміністрування податку платника - сільськогосподарського підприємства, що обрало спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, зазначених у підпунктах "а" - "в" пункту 200 1.2 цієї статті.

Абзацом третім пункту 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України встановлено, що у разі проведення органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону України про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, термін сплати яких настав, що обліковується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, до виконання в повному обсязі за коригуючими реєстрами.

Порядок та строки врахування таких сум зменшення в поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2001.2 статті 2001 Податкового кодексу України з урахуванням змін, внесених Законом N 643 встановлено, що платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - електронні рахунки).

На електронний рахунок платником перераховуються кошти з власного поточного рахунку в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 Кодексу (реєстраційної суми), а також в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ (пункт 200 1.4 статті 200 1 Кодексу).

Сума поповнення електронного рахунку є складовою формули, визначеної пунктом 2001.3 статті 2001 Кодексу, для обрахунку реєстраційної суми (далі - формула).

Відповідно до пункту 2001.5 статті 2001 Податкового кодексу України з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

У відповідності до частини 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Положеннями частини 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

З 1 липня 2015 року на рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ платники податку зараховують також кошти у сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України та надає право для реєстрації в ЄРПН податкових накладних / розрахунків коригування.

Так, відповідно до підпункту "в" пункту 2001.4 статті 2001 Податкового кодексу України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти, крім іншого, з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України.

Даний пункт внесений до Податкового кодексу України Законом України від 16 липня 2015 року № 643-VІІІ Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість, що набрали чинності з 29 липня 2015 року.

Пунктом 34 підрозділу 2 розділу XX Кодексу передбачено, що формула (всі її складові) на початок третього робочого дня після набрання чинності Законом N 643 "обнуляється", за винятком окремих її складових (сума податку за виданими і отриманими податковими накладними та сума податку за митними деклараціями, аркушами коригування і додатковими деклараціями), що були сформовані починаючи з 1.07.15.

Після такого "обнуління" значення реєстраційної суми автоматично збільшується контролюючим органом, зокрема, на суму помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість станом на 1.07.15.

Таким чином, відповідно до пункту 34 підрозділу 2 розділу XX Кодексу на суму помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість збільшується реєстраційна сума, а не сума ПДВ на електронному рахунку платника податку. Водночас на таку суму зменшується сума податку, задекларована до сплати до бюджету за звітний період червень 2015 року, або збільшується сума від`ємного значення податку, сформована у декларації за липень 2015 року. При цьому, такі помилково та/або надміру сплачені грошові зобов`язання з ПДВ вважаються погашеними.

Порядок та строки врахування таких сум у системі електронного адміністрування податку встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.14 № 569 затверджено "Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість, який передбачає спрощення порядку збільшення реєстраційної суми на суму коштів, отриманих платником в рахунок погашення заборгованості з різниці в тарифах".

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.15 № 967 внесено зміни до Порядку № 569 в частині збільшення реєстраційної суми на суму коштів, отриманих платником у рахунок погашення заборгованості з різниці в тарифах.

Так, пунктом 9 Порядку № 569 було доповнено абзацом наступного змісту: "У разі проведення органами Казначейства розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення електронного рахунка враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, за коригуючими реєстрами".

Постановою Кабінету Міністрів України від 4.06.15 № 375 затверджено Порядок та умови надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах /далі - Порядок №375/, відповідно до якого підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні під час здійснення розрахунків за електричну енергію та природний газ, згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату укладення такого договору.

Аналогічні за змістом положення містяться і у затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 № 332 Порядку та умови надання у 2017 році субвенції з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах підприємствам, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення /далі - Порядок №332/.

Відповідальність платника податків за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлена статтею 120-1 Податкового кодексу України.

Пунктом 120-1.1 цієї статті передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів.

Податковими правопорушеннями в розумінні пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Висновки щодо правозастосування

Щодо порушення позивачем термінів реєстрації податкових накладних з періодом виписки вересень-грудень 2019 року, січень-лютий 2020 року, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що Комунальним підприємством Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" у період вересень-грудень 2019 року, січень-лютий 2020 року були виписані податкові накладні згідно з переліком у інформації щодо несвоєчасно зареєстрованих податкових накладних позивача, що є додатком до акту перевірки від 06.07.2022 /том ІІ, а.с. 9-18/, які були зареєстровані з порушенням строку їх граничної реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зазначені обставини сторонами не заперечуються та були підтверджені в судовому засіданні.

Проте позивач наполягає на тому, що несвоєчасна реєстрація податкових накладних та розрахунків коригування відбулася не з вини підприємства, а внаслідок протиправної бездіяльності органів державної влади, зокрема Державної фіскальної служби та Міністерства фінансів України. У зв`язку з цим реєстраційний ліміт комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" функціонував протягом перевіряємого періоду без врахування 8 882 540,85 грн субвенції на погашення різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виділялася у 2017 році.

Також позивач наголошує на відсутності перерахування субвенції у 2017 році, яка виділялася для погашення податкового боргу позивача з податку на додану вартість, однак через протиправну бездіяльність Міністерства фінансів України та ДПС України КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" було позбавлене можливості поповнити реєстраційний ліміт.

У підтвердження зазначених доводів позивач посилається на рішення Полтавського окружного адміністративного суду, залишені без змін постановами Харківського апеляційного адміністративного суду по справах №816/1031/17, №440/4713/18.

Окрім того, позивач зазначає, що з 01.01.2017, на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21.12.16 № 1797-VІІІ, положення статті 200-1 Податкового Кодексу України було доповнено нормами п.200-1.9 статті 200-1 Податкового Кодексу України, якими платник податку наділяється правом реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування, незважаючи на недостатність коштів реєстраційного ліміту в системі електронного адміністрування з податку на додану вартість у разі, якщо у платника податку загальна сума задекларованих податкових зобов`язань перевищує суму податку зареєстрованих податкових накладних та лише в тих періодах, в яких виникло таке перевищення.

Зазначена норма введена в дію без відтермінування її вступу у дію та/або без зазначення будь-яких застережень в Розділі XX "Перехідні положення".

Відтак право реєстрації податкових накладних у межах суми перевищення (SПеревищ) без врахування показнику реєстраційного ліміту виникло у позивача починаючи з 01.01.2017.

Матеріалами справи підтверджено, що листами №4/2625 від 01.09.2017 та №4/3123 від 19.10.2017 позивач звернувся до Державної фіскальної служби України з проханням надати індивідуальну податкову консультацію щодо пункту 200 1.9 статті 2001 Розділу V Податкового кодексу України /том І, а.с. 60-61/.

15.12.2017 позивачу надана індивідуальна податкова консультація, яка зводилась до цитування норм ПКУ. В цій же консультації ДФС України визнано факт, що система електронного адміністрування ПДВ потребує доопрацювання /том І, а.с. 62/.

Таким чином, недосконалість СЕА ПДВ не дала можливості позивачу зареєструвати видані податкові накладні протягом 2019 - 2020 років.

Листом №4/3819 від 05.10.2018 та повторно листом №4/4928 від 26.12.2018 позивач звернувся до ДФС України з проханням налаштувати роботу електронного кабінету платника податків, оскільки некоректна робота електронного кабінету, крім іншого, прямо впливає на можливість реєструвати податкові накладні та тягне за собою негативні податкові наслідки для підприємства /том І, а.с. 68, 70/.

У відповідь на лист Державна фіскальна служба України 12.11.2018 надала лист №36789/6/99-99- 08-02-01-15, в якому фактично проігнорувала прохання позивача про налаштування електронного кабінету та обмежилася цитуванням нормативної бази /том І, а.с. 69/.

ДФС України 31.01.2019 надано лист №5133/6/99-99-08-02-01-15, в якому зазначено про технічні можливості СЕА ПДВ, про створення комфортних та сприятливих умов для платників, про реалізацію сервісу щодо отримання інформації стосовно суми податку, обрахованих із урахуванням вимог п.20019 шляхом надсилання відповідної форми запиту (J/F1304001) та повідомлено номер телефону для надання оперативної допомоги /том І, а.с. 71/.

Однак, вказана форма відповіді запиту (J/F1304001) не мала всіх складових формули розрахунку показника суми податку обрахованої з урахуванням вимог 2001.9 ПКУ.

Лише починаючи з 01.08.2018 платники податку отримали технічну можливість реалізувати передбачене пунктом 200-1.9 статті 201 Податкового Кодексу України, в зв`язку з чим слід дійти висновку, що право на здійснення реєстрації податкових накладних у всіх звітних періодах, в яких сума задекларованих податкових зобов`язань з ПДВ перевищувала суму зареєстрованих податкових накладних в ЄРПН було наявне починаючи з 01.01.2017, але фактично (технічно) це стало можливим лише з 01.08.2018, у зв`язку з технічною недосконалістю програмного забезпечення СЕА з ПДВ.

Листом від 02.04.2019 позивач знову звернувся до відповідача з питань практичного застосування пункту 2001.9 ПКУ. До вказаного листа позивачем було надано витяги щодо даних показника суми перевищення та копію відповідного платіжного доручення /том І, а.с. 98/.

У відповідь на лист відповідач 03.06.2019 надав позивачу відповідь за №25521/6/99-99-12-03-09-15, яким повідомив про стан функціонування СЕА ПДВ та не надав конкретної відповіді щодо складових розрахунку суми податку відповідно до п. 2001.9 ПКУ та можливості їх перегляду в ЕКПП чи в формі відповіді до запиту (J/F1304001), зазначив про те, що розрахунок показників здійснюється як наростаючим підсумком, так і в розрізі окремих періодів /том І, а.с. 113/.

Листом від 12.03.2020 позивач звернувся до ДПС України з листом №4/1106 щодо отримання пояснень причин несвоєчасної реєстрації податкових накладних за січень 2020 року в ЄРПН СЕА ПДВ /том І, а.с. 123-124/.

Листом від 17.04.2020 №132822/6/99-00-04-01-04-06 ДПС України, крім цитування норм Податкового кодексу України, зазначила, що в рамках СЕА ПДВ виключена можливість реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування, які не забезпечені грошовими коштами, або "вхідним" податковим кредитом, що зі свого боку відповідає принципу функціонування СЕА ПДВ, визначеному статтею 2001 Кодексу та мінімізує можливість окремим платникам безпідставно формувати податковий кредит з контрагентами /том І, а.с. 180-182/.

Відповідач не заперечував, що КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" мало право на отримання субвенцій з державного бюджету. Разом з тим зазначав, що норми Податкового кодексу України не звільняють позивача від відповідальності за пропущення граничного строку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування.

Отже суть предмету спору полягає у досліджені правомірності застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених пунктом 120-1.1 та пунктом 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що фактично у періоді, що перевірявся, КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" забезпечувало централізоване водовідведення та водопостачання м. Полтави та населених пунктів Полтавської області, а саме: здійснювало прийом, відведення, перекачку та повну біологічну очистку стічної рідини, яка надходить від населення, комунально-побутових та промислових підприємств м. Полтава; експлуатацію магістральних колекторів ливневої мережі та об`єктів водозниження м. Полтава, видобуток, виробництво, обробку питної води, подачі, транспортування, розподіл і реалізацію, експлуатацію, планово-попереджувальні, капітальні та поточні ремонти систем водопостачання.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" державна політика у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується, зокрема, на таких принципах: регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги у випадках, визначених законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку споживача, місцезнаходження та форми власності юридичних осіб тощо; дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг.

З метою забезпечення доступності мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановлюються тарифи на деякі види житлово-комунальних послуг, зокрема, на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Разом з тим, встановлені тарифи, як правило, не покривають фактичних витрат надавачів житлово-комунальних послуг.

У зв`язку з цим та з метою забезпечення відшкодування різниці між встановленими тарифами та фактичними витратами надавачів послуг, безперебійного надання житлово-комунальних послуг належної якості держава запровадила механізм субвенцій, які перераховуються з державного бюджету місцевим бюджетом з подальшим перерозподілом між постачальниками житлово-комунальних послуг.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.02.2019 № 820/1410/18.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання вищезазначеного порядку від 18.05.2017 №332 про надання субвенції з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах у 2017 році КП ПОР "Полтававодоканал" та поповнення відповідного рахунку, здійснення обов`язкових платежів позивачем укладено Договори про організацію проведення розрахунків за якими підприємство повинно було отримати 12 850 802,44 грн /том І, а.с. 218-225/.

При цьому, як стверджує позивач, умови договорів на суму 8 882 540,85 грн до цього часу не виконані. Зазначене твердження відповідачем не спростовано.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Зокрема, відповідно до обставин, які були встановлені рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2017 у справі №816/1031/17, яке набрало законної сили 12.07.2018, бездіяльність ДФС України щодо незарахування на рахунок КП ПОР "Полтававодоканал" у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника коштів у розмірі 3 526 877,96 грн з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам шляхом збільшення суми з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України, призвела до порушення права позивача на автоматичне збільшення реєстраційної суми у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 3 526 877,96 грн.

Крім того, як встановлено в ході судового розгляду, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Полтавській області, Управлінням житлово-комунального господарства Полтавської облдержадміністрації, Департаментом фінансів Полтавської облдержадміністрації, Управлінням житлово-комунального господарства Полтавської облдержадміністрації та Комунальним підприємством Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" укладено Договір про організацію взаєморозрахунків №3-ДФС від 18.07.2017, №4-ДФС від 01.08.2017, №6-ДФС від 12.12.2017 /том І, а.с. 218-225/.

Згідно підпункту 2 пункту 10 вказаних договорів - сторони, з метою виконання цих договорів зобов`язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

У зв`язку із укладенням вищевказаних договорів про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок та строки погашення податкової заборгованості позивача перед державним бюджетом з ПДВ на загальну суму 9 963 027,49 грн, за рахунок перерахування на користь позивача з державного бюджету цільових субвенцій з різниці в тарифах, на суму 9 963 027,49 грн, які мали б спрямуватись позивачем до державного бюджету для погашення вищевказаного податкового зобов`язання.

У свою чергу Міністерством фінансів України у порушення пункту 8 Порядку № 332 не було прийнято рішення про перерахування субвенції згідно з розподілом відповідно до визначених вище договорів про проведення взаєморозрахунків до постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.17 №332 та не доведено їх до Казначейства, внаслідок чого виникли обставини, які позбавили позивача можливості своєчасно розрахуватися з бюджетом в установленому Урядом порядку, що призвело до збільшення відповідних податкових боргових зобов`язань останнього.

Відповідно до обставин, які були встановлені рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі №440/4713/18, яке набрало законної сили 09.07.2019, визнано протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України при виконанні Державного бюджету України на 2017 рік в частині незабезпечення сплати (перерахування) на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування та залишилася непогашеною станом на 01 січня 2016 року на загальну суму 9 963 027,49 грн. Зобов`язано Міністерство фінансів України прийняти рішення про перерахування субвенції відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 травня 2018 року №332 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2017 році субвенції на загальну суму 9 963 027,49 грн. з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування" та Договорів про організацію взаєморозрахунків №4-ДФС від 01 серпня 2017 року та №6-ДФС від 12 грудня 2017 року.

Аналіз викладеного обумовлює висновок про те, що обставини протиправної бездіяльності Міністерства фінансів України щодо неперерахування субвенції відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 травня 2018 року №332 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2017 році субвенції на загальну суму 9 963 027,49 грн., обумовила у подальшому відсутність на рахунку КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" у системі електронного адміністрування з податку на додану вартість 9 963 027,49 грн.

Відповідачем не заперечується, що реєстраційний ліміт позивача не набував позивного значення у спірний період - 2019-2020 роки. А тому від`ємна реєстраційна сума не дозволяла позивачу здійснювати реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача, що вищевказаними судовими рішеннями встановлено факт бездіяльності Державної фіскальної служби України та Міністерства фінансів України, що призвело до негативного впливу на господарську діяльність КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", а саме неможливості реєстрації податкових накладних, виписаних за вересень-грудень 2019 року, січень-лютий 2020 року в межах граничних термінів.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 569 показники системи електронного адміністрування з податку додану вартість обліковуються у розрізі платників податку наростаючим підсумком.

Показники системи електронного адміністрування розраховуються у порядку п. 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України та пункту 9 Порядку № 569 й функціонують на засадах нерозривності показників формули під час розрахунку реєстраційного ліміту платника податку.

У зв`язку з цим, суд погоджується з доводами КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" про те, що від`ємні показники реєстраційного ліміту в системі електронного адміністрування з податку на додану вартість впливають та, у випадку переважання від`ємних показників, які сформувались у попередньому часовому проміжку, формують від`ємний показник формули при новому розрахунку.

Формування від`ємного значення рахунку КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" в системі електронного адміністрування з податку на додану вартість обумовлене, в тому числі відсутністю джерела поповнення такого рахунку - субвенції з державного бюджету на погашення різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення через протиправну бездіяльність Міністерства фінансів України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що від`ємні показники реєстраційного ліміту КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" у 2017 - 2020 роках були сформовані у порядку пункту 11 Постанови №569: накопичувальним принципом шляхом врахування від`ємних показників рахунку позивача у системи електронного адміністрування з податку на додану вартість за 2017-2020 роки.

У контексті вказаного, суд звертає увагу на показник SПеревищ, який позначає загальну суму перевищення задекларованих податкових зобов`язань над сумою податку, яка зареєстрована в ЄРПН.

З 01.01.2017, на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21.12.2016 № 1797-VІІІ, положення ст.200-1 Податкового Кодексу України було доповнено нормами п.200-1.9 статті 200-1 Податкового Кодексу України. Так, законодавець визначив, що у тому разі якщо у платника податку загальна сума задекларованих податкових зобов`язань перевищує суму податку зареєстрованих податкових накладних, а сума реєстраційного ліміту є недостатньою для реєстрації податкової документації, платник податку уповноважений реєструвати податкові накладні в ЄРПН за рахунок суми показнику SПеревищ без обмежень показнику реєстраційного ліміту та лише в тих періодах, в яких виникло перевищення суми задекларованих податкових зобов`язань над сумою зареєстрованих податкових накладних.

Вказана норма набула нормативного характеру без відтермінування її вступу у дію та/або без зазначення будь-яких застережень в Розділі XX "Перехідні положення".

Відтак право реєстрації податкових накладних у межах суми SПеревищ без врахування показнику реєстраційного ліміту виникло у позивача починаючи з 01.01.2017.

Проте, як встановлено судом та не заперечувалось в судовому засіданні представником відповідача, позивач не мав змоги реалізувати право на реєстрацію податкових накладних за рахунок суми SПеревищ, оскільки така можливість не була передбачена програмним забезпеченням СЕА з ПДВ, про що вказував також фіскальний орган у своїх листах від 19.09.2017 №1365/99-99-15-03-01-18 та від 11.01.2018 № 968/7/99-99-12-03-01-2017.

Лише починаючи з 01.08.2018 платники податку отримали технічну можливість реалізувати передбачене 200-1.9 ст.201 Податкового Кодексу України, в зв`язку з чим слід дійти висновку, що право на здійснення реєстрації податкових накладних у всіх звітних періодах, в яких сума задекларованих податкових зобов`язань з ПДВ перевищувала суму зареєстрованих податкових накладних в ЄРПН було наявне починаючи з 01.01.2017, але фактично це стало можливим лише з 01.08.2018 в зв`язку з технічними змінами та внесенням змін до форми податкової декларації з податку на додану вартість.

Беручи до уваги технічну недосконалість програмного забезпечення СЕА з ПДВ, суд вважає цілком прийнятними доводи позивача стосовно неможливості реєстрації податкових накладних поза межами граничного строку реєстрації у зв`язку з технічними можливостями системи електронного адміністрування ПДВ.

Податкового правопорушення визначене в статті 109 Податкового кодексу України як протиправна бездіяльність платника податків щодо реєстрації ним податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у визначені законодавством строки.

На увагу в цьому визначенні заслуговує саме наявність вини (умисної або по необережності) з боку платника податків, протиправний характер діяння, з врахуванням об`єктивних обставин, які призвели до неможливості виконати платником податків передбачений Податковим кодексом України обов`язок щодо своєчасної реєстрації податкових накладних.

Суд зауважує, що відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

У межах спірних відносин судом встановлено, що неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації позивачем податкових накладних відбулось з вини контролюючого органу та Міністерства фінансів України, що виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності.

Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює висновок про протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 03.05.2018 у справі №818/1070/17, від 02.07.2019 у справі №826/10414/16.

З огляду на вищевикладене суд вважає цілком прийнятним у контексті цієї справи застосувати висновки Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі "Рисовський проти України" від 20.10.2011 особливу важливість набуває принцип "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належній і якомога послідовніший спосіб.

У контексті обставин справи суд наголошує на змісті пункті 71 рішення по справі "Рисовський проти України", що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків, а ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Встановлені судом фактичні обставини засвідчують, що притягнення КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" до відповідальності згідно з пунктом 120-1.1 статті120-1 Податкового кодексу України, у той час, коли положення пункту 200-1.9 статті 200-1 Податкового кодексу України передбачали право на здійснення реєстрації податкових накладних та розрахунків при недостатності коштів на рахунку платника, але фіскальний орган не мав змоги технічно забезпечити реалізацію такого права - є протиправним та не може відповідати принципу "належного урядування".

Суд вважає помилковим посилання відповідача на правові позиції Верховного Суду, відображені в постановах від 13 серпня 2019 року у справі № 2040/7988/18, від 07 лютого 2019 року у справі № 808/3250/17, від 11 грудня 2018 року по справі № 807/68/18, від 04 вересня 2018 року у справі № 816/1488/17, оскільки правовідносини у вказаних справах не є подібними спірним правовідносинам.

Суд звертає увагу відповідача, що відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій. В межах спірних правовідносин неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації позивачем розрахунку коригування до податкової накладної відбулось не з вини останнього, що виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності.

Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 09.10.2018 у справі №818/1073/17.

Крім того, суд звертає увагу на наявність чіткої та послідовної практики, а саме постанови від 20 березня 2018 року у справі № 819/777/17, від 20 лютого 2020 року у справі № 820/3375/16 та від 09 березня 2021 року у справі №520/9254/19, у яких Верховний Суд, перевіряючи правомірність поведінки платника податків в контексті виконання обов`язку щодо реєстрації податкових накладних у визначені законодавством строки, фактично надав оцінку обставинам щодо наявності вини платника податків у випадках, коли державні органи не дотримуються власних процедур, пов`язаних із зарахуванням коштів на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Крім того, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 у справі № 440/1994/20, залишеним без змін постановою Другого окружного адміністративного суду від 24.11.2020, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 20.12.2019 №, яким до підприємства було застосовано штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних з періодом виписки січень, лютий, травень, червень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень, 2018 року, січень-вересень 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, податкове повідомлення-рішення, що оскаржується у даній справі, також містить штрафні санкції нараховані за вересень 2019 року, хоч і за порушення строків реєстрації дещо інших податкових накладних.

Разом з тим, правомірність застосувань до позивача штрафних санкцій за вересень 2019 року була предметом судового розгляду, і хоч суд і не вбачає в цьому преюдиційності, однак вважає за доцільне вказати на повністю аналогічний характер як поведінки сторін спірних правовідносин, так і судової оцінки цієї поведінки.

Згідно частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність податкового повідомлення-рішення №6 від 04.08.2022, в той час як доводи позивача підтверджені матеріалами справи, у зв`язку з чим позовні вимоги КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 4 438,85 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 03.11.2022 №13732 /том І, а.с. 19/.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 4 438,85 грн належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Полтавській області.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (вул. Пилипа Орлика 40-а ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська 4 м. Полтава ) - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Полтавській області №6 від 04.08.2022.

Стягнути на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області витрати зі сплати судового збору у загальній сумі 4 438 грн 85 коп. (чотири тисячі чотириста тридцять вісім гривень вісімдесят п`ять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10 лютого 2023 року.

Головуючий суддя І.С. Шевяков