Справа № 128/1341/22
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 128/1341/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Саєнко О.Б.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

23 березня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови та закриття провадження в справі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із адміністративним позовом до Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 5493972 від 17.06.2022 року.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Зокрема апелянт, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.

Сторони в судове засідання не з"явились.

Представником відповідача подано заяву про здійснення апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.06.2022 о 09:47 год. в с. Якушинці водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.49 с. Якушинці, перевищив дозволену швидкість руху на 25 км/год, рухався зі швидкістю 75 км/год. Швидкість вимірювалась за допомогою приладу Трукам 8446.

У зв"язку з недотриманням позивачем вимог п.12.4 ПДР України, а саме, порушення швидкісного режиму в немелених пунктах, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП, до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Позивач, не погодившись з притягненням його до адміністративної відповідальності та накладенням адміністративного стягнення, звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що в його діях відсутній склад правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні позивних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Судом першої інстанції не встановлено порушень при опрацюванні матеріалів в адміністративній справі, її розгляді та винесенні уповноваженим поліцейським постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та враховує наступне.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Для позначення початку та кінця населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах встановлюються знаки, передбачені п.п. 5.45 та 5.46.

Пункт 1.10 ПДР України визначає значення термінів, зокрема, населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

Згідно п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач порушив швидкісний режим, визначений п.12.4 ПДР України більш ніж на 25 км/год. Факт перевищення позивачем швидкості руху транспортним засобом, в зоні дії дорожнього знаку населений пункт, зафіксовано приладом TruCam ІІ ТС008446.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що показання вимірювання швидкості руху не відповідають дійсності, оскільки прилад знаходився в руках працівника поліції і переміщався у просторі, а не був встановлений стаціонарно, що суперечить статті 19 Конституції України та ч.1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію", оскільки, вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Алгоритм обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювання швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному та автоматичному режимах: + 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; + 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Застосування відповідачем приладу вимірювання швидкості TruCam ІІ ТС008446 відповідає завданням, покладеним на органи Національної поліції, зокрема в частині забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснювалось затвердженим до відповідної роботи засобом вимірювання швидкості, та в межах повноважень посадової особи. Лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ ТС008446 засвідчує порушення швидкісного режиму та є придатним до використання та конструктивно створений для тримання в руках під час вимірювань.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідач надав суду роздруковану фотокартку лазерного вимірювача швидкості TruCаm ІІ серійний номер ТС008446 із зображенням автомобіля «MAZDA» д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі М-30377 км. та зазначенням швидкості 75 км/год. (а.с.40).

Дослідивши долучені відповідачем до матеріалів справи фотознімки та відеофіксацію приладу TruCАМ ІІ ТС008446, яким здійснювалося вимірювання процесу порушення швидкісного режим, судом встановлено, що вказані фотознімки та відеофіксація підтверджують вчинення позивачем правопорушення. Зокрема, з долученого до матеріалів справи вищевказаного фотознімку з онлайн сервісу Googl Maps із зазначенням географічних координат, які вказані на фотознімку приладу TruCam, вбачається, що фіксування швидкісного режиму відбувалось в населеному пункті с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, тобто позивачем перевищено встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 25 км/год.

Відповідно інформації наданої Службою автомобільних доріг у Вінницькій області №977 від 27.04.2021 про наявність дорожніх знаків на автомобільній дорозі загального користування державного значення М-12 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка: с. Якушинці позначено основними та дублюючими дорожніми знаками, а саме: 5.45 «Початок населеного пункту» в обох напрямках, 5.46 «Кінець населеного пункту» та 5.70 «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» в обох напрямках.

Наказом державного підприємства «Український науково дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ) від 26.05.2021 № 191, на заміну ДСТУ 4100:2014 введено в дію з 01.11.2021 Національний стандарт України ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», відповідно до якого позначення дорожніх знаків 5.45, 5.46 та 5.70 змінено, а саме: «Початок населеного пункту» - 5.49; «Кінець населеного пункту» - 5.50 та «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» - 5.76 .

Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України від 28 квітня 2021року № 416 внесені зміни в додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 року № 55 про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, якою автодорогу загального користування державного значення М-12 (Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка) та М-04 (Знам`янка - Луганськ - Ізварино) ліквідував ці два шляхи, утворивши нову дорогу міжнародного значення М-30.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем доведено належними доказами, що 17 червня 2022 року дійсно мало місце порушення позивачем п.12.4 ПДР України, тобто був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

При цьому, суд не встановив порушень при опрацюванні матеріалів в адміністративній справі, її розгляді та винесенні уповноваженим поліцейським постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

В свою чергу, під час розгляду цієї справи, позивач не надав будь-яких доказів, які б спростовували його винуватість у вчиненні інкремінованого йому правопорушення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам сторін. Жодних нових доводів, які б вказували на порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Щодо інших доводів скаржника, зазначений у апеляційній скарзі, колегія суддів, згідно ч. 2 ст. 6 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 березня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.