Справа № 300/3772/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 рокуСправа № 300/3772/22 пров. № А/857/18675/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року (суддя Панікар І.В., м.Івано-Франківськ), -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУПФ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУПФ-1) в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ-1 від 18.07.2022 № 14 (далі Рішення);

визнати протиправними дії ГУПФ щодо безпідставної відмови в порядку адміністративного оскарження Рішення зарахувати військову службу до спеціального пільгового стажу;

зобов`язати ГУПФ зарахувати до спеціального страхового стажу, що дає право на виплату грошової допомоги період військової служби на посаді фельдшера військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), з 12.04.1981 по 13.06.1983 та призначити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило ГКПФ-1, яке із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі вказує, що підставою для прийняття Рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги є відсутність у позивача необхідного страхового стажу. До спеціального стажу також не враховано період проходження військової служби з 12.04.1981 по 14.06.1983, оскільки не надано уточнюючу довідку чи в/ч НОМЕР_1 належить до «Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 04.11.1993 № 909 (далі Перелік №909).

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач на час досягнення пенсійного віку, тобто станом на 03.07.2022, не отримував будь-яких пенсій, а також, стаж роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугу років становить більше обов`язкових 35 років, з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування періоду проходження військової служби з 12.04.1981 по 13.06.1983.

Такі висновки суду першої інстанції, відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 з 04.07.2022 отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Позивач 15.07.2022 звернувся до ГУПФ із заявою про виплату грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону №1058-IV.

Однак, після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності органом, що призначає пенсію визначено ГУПФ-1.

Рішенням ГУПФ-1 відмовлено ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки відсутній стаж роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII). Також повідомлено, що до спеціального стажу не враховано період проходження військової служби з 12.04.1981 по 14.06.1983, оскільки не надано уточнюючу довідку чи в/ч НОМЕР_1 належить до Переліку №909 та наказу Міністерства оборони України від 04.07.2001 № 232 «Про затвердження Переліку закладів охорони здоров`я збройних сил України» від 14.06.1995 (а.с.15-16).

В подальшому, листом ГУПФ від 21.07.2022 № 0900-0210-8/24882 надіслано позивачу вищевказане Рішення (а.с.14).

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058-IV, який набрав законної сили з 01.01.2004.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019, передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Щодо зарахування до спеціального стажу позивача період проходження військової служби з 12.04.1981 по 13.06.1983, суд зазначає наступне.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_2 , 06.04.1981 року позивач був звільнений із займаної посади завідувача фельдшерсько-акушерського пункту у зв`язку з призовом до армії та з 12.04.1981 по 13.06.1983 проходив строкову військову службу (а.с.24).

У подальшому, після закінчення проходження військової служби з 01.09.1983 позивача було прийнято на посаду фельдшера амбулаторії (а.с.25).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Абзацом 2 частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ), визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

З аналізу вищевикладеної норми вбачається, що обов`язковою умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до спеціального стажу роботи, є, зокрема, робота особи за професією або на посаді, що дає право на призначення такої пенсії, на момент призову на строкову військову службу.

Водночас, частиною третьою статті 36 Кодексу Законів про працю Української радянської соціалістичної республіки було передбачено, що однією з підстав припинення трудового договору є призов або вступ працівника на військову службу.

Суд зазначає, що згідно записів трудової книжки позивача, саме із цих підстав він був звільнений з займаної посади.

Згідно статті 62 Закону 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній» (надалі Порядок №637).

У пунктах 1 та 2 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 6 Порядку №637 на підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються:

- військові квитки;

- довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС;

- довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Із наявної в матеріалах справи копії військового квитка від 01.11.1990 НОМЕР_2 від 01.11.1990, ОСОБА_1 в період з 12.04.1981 по 14.06.1983 року проходив військову службу в армії на посаді фельдшера (а.с.12-13).

Вказане також підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.07.2022 року за № 8/2031 (а.с.11).

Розділом 2 Переліку №909 передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) наступних закладів охорони здоров`я: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

При цьому, за змістом примітки 3 до Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

На момент роботи позивача протягом спірних періодів, які не визнаються відповідачем, діяла Постанова Ради Міністрів СРСР «Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я та сільського господарства» від 17.12.1959 №1397, якою був затверджено Перелік установ, організацій та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Пунктом 1 розділу 2 цього Переліку закріплено, що право на пенсію за вислугу років мали лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери, помічники лікаря, акушери, масажисти, лаборанти та медичні сестри - всі незалежно від найменування посади, дезінфекційні інструктори, які працювали в наступних лікувально-профілактичних закладах, закладах охорони материнства і дитинства, санітарно-профілактичних установах: лікарняні установи всіх типів і найменувань, в тому числі клініки і клінічні частини, госпіталі, лепрозорії, психіатричні колонії; амбулаторно-поліклінічні заклади всіх типів і найменувань (поліклініки, амбулаторії, диспансери всіх профілів, установи швидкої медичної допомоги та переливання крові, медсанчастини, здоровпункти, медичні кабінети і пункти, фельдшерські та фельдшерсько-акушерські пункти, станції санітарної авіації, рентгенівські станції і пункти, медичні лабораторії та інші).

З урахуванням встановлених обставин та аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов правильного висновку, що відповідачем протиправно не зараховано ОСОБА_1 період його проходження військової служби з 12.04.1981 по 13.06.1983 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 24 квітня 2019 року по справі № 450/3061/16-а, 9 вересня 2020 року у справі №423/2537/16-а.

Що стосується позовної вимоги про нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, на підставі пункту 7-1 «Прикінцевих положень» Закону 1058-IV, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7-1 Закону №1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 «Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати», затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011 №1191 передбачено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З огляду на зазначене, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується законодавцем із вичерпним переліком вимог, а саме: наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах, вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Як встановлено судом згідно записів трудової книжки позивача, ОСОБА_1 з 15.11.2001 по даний час працює на посаді лікаря-стоматолога терапевта в Калуській стоматологічній поліклініці (а.с.27-28).

Суд зазначає, що ОСОБА_1 на час досягнення пенсійного віку, тобто станом на 03.07.2022 року, не отримував будь-яких пенсій, а також, стаж роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугу років становить більше обов`язкових 35 років, з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування періоду проходження військової служби з 12.04.1981 по 13.06.1983.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем протиправно відмовлено позивачу у нарахуванні і виплаті грошової допомоги в розмірі десяти пенсій з посиланням на відсутність необхідного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний