Справа № 280/1799/23
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

27 березня 2023 року Справа № 280/1799/23 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сіпака А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними т скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати у повному обсязі постанову державного виконавця від 14.03.2023 року про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому проваджені №69324240;

визнати протиправною та скасувати у повному обсязі постанову державного виконавця від 14.03.2023 року про арешт коштів боржника у виконавчому проваджені № 69324240;

визнати протиправною та скасувати у повному обсязі постанову державного виконавця від 14.03.2023 року про арешт майна боржника у виконавчому проваджені N°69324240.

Крім того, у позовній заяві, просить суд: витребувати від державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 69068, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Брюллова, будинок 5) - Кабаченко Юлії Юріївни належним чином засвідчені копії з матеріалів виконавчого провадження N°69324240 у повному обсязі та судове засідання у справі провести в режимі відео конференцзв`язку за допомогою системи "Електронний Суд", що фактично є клопотаннями про витребування доказів та про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 27.03.2023 повернуто позивачу заяву про забезпечення адміністративного позову у справі №280/1799/23 без розгляду.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2023 - 2684,00 грн.

Таким чином, за подання фізичною особою до суду адміністративного позову, який містить три вимоги немайнового характеру, ставка судового збору становить 3220,80 грн.

Водночас, у зв`язку з початком функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), а саме: «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистеми відеоконференцзв`язку, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» було доповнено ч. 3, згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки у цій справі позовну заяву подано в електронній формі через підсистему "Електронний суд", то за подання адміністративного позову станом на момент подачі позивачу необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 2576,64 грн. (3220,80 грн. * 0,8).

До позову не надано позивачем документа про сплату судового збору у розмірі 2576,64 грн.

У позовні заяві вказано про те, що перелік позовних заяв (заяв, скарг, дій), за подання яких до суду або за вчинення яких судом установлено ставки судового збору, міститься у пунктах 1, 4 ч.2 ст. 4 Закону №3674-VI і за своїм змістом є вичерпним. Враховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, ані приписами ст.287 КАС України, ані Законом України «Про судовий збір» не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги (позовної заяви) на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а відтак - за подання відповідної позовної заяви - судовий збір не сплачується.

Суддя зазначає, відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 44 КАС України, передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Такими процесуальними обов`язками учасників справи визначено, крім іншого, виконання встановлених законом вимог щодо оформлення апеляційної скарги, зокрема, надання документу про сплату судового збору, у тому числі, на підставі ухвали суду про залишення скарги без руху.

Таким чином, позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного їй права на розгляд позовної заяви, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, щодо надання документа про сплату судового збору, для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством, або надати клопотання та відповідні документи, що звільняють її від сплати судового збору.

Із змісту ст. 132 КАС України вбачається, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Як визначено ч.1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року №12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: "У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого ст. 55 Конституції України.

При цьому, суддя враховує положення п.1 ч.2 ст. 129 Конституції України, згідно із яким, однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Суддя також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.

Відповідно до практики ЄСПЛ п.1 ст. 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у ст. 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх "цивільних прав та обов`язків" (Рішення ЄСПЛ у справі "Гоффман проти Німеччини" ("Hoffmann v.Germany") від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі "Кудла проти Польщі" ("Cudla v.Poland") від 26 жовтня 2000 року).

Таким чином, суддя дійшов висновку, що необхідною умовою розгляду судом позовної заяви є сплата особою, яка звертається з цією заявою, судового збору у визначеному законом розмірі.

Згідно з ч.1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також, якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, спеціальною нормою Закону чітко визначено, що до суду подається у такому спорі позовна заява, а не скарга, як на те посилається позивач.

З огляду на викладене, суддя наголошує, що в межах спірних правовідносин, в розумінні КАС України, ОСОБА_1 звернулась до суду не зі скаргою на дії державного виконавця, а з адміністративним позовом, що за своєю правовою природою є різними поняттями, та, відповідно, регулюються різними нормами законодавства.

Частина 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" визначає перелік заяв, клопотань, позовних заяв судовий збір за подання яких не справляється. До переліку справ по яких не справляється судовий збір, визначених ст. 3 Закону не входить подання позовної заяви про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у справі №915/955/15 від 29 травня 2018 року.

ОСОБА_1 не належить до пільгової категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору, а відтак за подання до суду позовної заяви у цій справі судовий збір має справляється на загальних підставах.

Разом з тим, суддя вважає необґрунтованим посилання позивача на постанову Верховного Суду України №589/6044/2013, як підставу для несплати позивачем судового збору за подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки висновки викладені в даній постанові стосуються розгляду справ за правилами ЦПК України, разом з тим, ОСОБА_1 звернулась із даною заявою до Запорізького окружного адміністративного суду, розгляд якої за правилами КАС України передбачено виключно у позовному провадженні, зі сплатою судового збору.

Згідно з частиною першою статті 169 КАС України позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовну заяву необхідно залишити без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними т скасування постанов, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом подання до суду оригіналу платіжного документу на підтвердження сплати судового збору в розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» (сплатити 2576,64 грн.) на р/р UA4008512, отримувач ГУК у Зап.обл/м.Зап. Дніпров./22030101, , банк Казначейство України (ЕАП), МФО 899998.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Сіпака