Справа № 600/4500/22
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/4500/22

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство у справах ветеранів України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації щодо припинення дії посвідчення Інвалід війни серія НОМЕР_1 , видане 11.03.2011 року ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації поновити ОСОБА_1 на обліку як інваліда війни та вважати дійсним посвідченням Інваліда війни від 11 березня 2011 року серії НОМЕР_1 з наданням відповідних пільг і гарантій з 01 серпня 2022 року, встановлених законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

В обґрунтування позову указано, що позивач виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі в/ч НОМЕР_2 , у зв`язку з чим йому було встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, про що видане відповідне посвідчення серія НОМЕР_3 . 21 листопада 2003 року позивачу встановлено статус інвалід війни ІІІ групи та видане посвідчення №697400, яким встановлюється що пред`явник цього посвідчення є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. 11 березня 2011 року ОСОБА_1 видано посвідчення Інвалід війни серія НОМЕР_1 , посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України. 26 травня 2022 року довідкою обласної МСЕК, серія 12 ААВ №577198, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності із зазначенням причини інвалідності «захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС». Однак Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації на підставі вищевказаної довідки обласної МСЕК серія 12 ААВ №577198 прийняло рішення про припинення позивачу дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_1 та надання відповідних пільг і гарантій, передбачених законом, що, на думку позивача, є порушенням з боку державного органу його прав та охоронюваних законом інтересів. Вказано, що позивач, враховуючи наявні документи, відповідно до статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту належить до осіб з інвалідністю внаслідок війни та має відповідні пільги і гарантії, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Ухвалою суду від 30 грудня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, залучено до участі у розгляду справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство у справах ветеранів України, встановлено строки для подання заяв по суті справи, витребувано докази.

Відповідачем подано до суду відзив, у якому суб`єкт владних повноважень просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому вказано про правомірність оскаржуваних позивачем дій. Наголошено, що згідно довідки МСЕК, серія 12 ААВ №577198, від 26 травня 2022 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності та зазначено причину інвалідності «захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС». Оскільки таке формулювання причини інвалідності не підпадає під жоден пункт статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, то в Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації не було підстав для надання позивачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. Вказано, що у зв`язку зі зміною причин інвалідності, у відповідності до пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суд від 03 листопада 2022 року у справі №600/2868/22-а Управлінням було повторно розглянуто заяву позивача від 08 серпня 2022 року та прийнято рішення про відмову в наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок Великої Вітчизняної війни згідно наказу від 30 листопада 2022 року №85-С. Інформація про вилучення посвідчення надіслана Мінветеранів згідно додатку 2 до вказаної постанови.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерства у справах ветеранів України, надійшли до суду пояснення, у яких викладені обставини, що передували зверненню позивача до суду з цим позовом, та вказано про правомірність дій відповідача щодо вилучення у позивача посвідчення інваліда війни у зв`язку зі зміною причин інвалідності позивача.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій вказано про безпідставність та необґрунтованість позиції відповідача у спірній ситуацій. При цьому вказано, що з наявних документів вбачається причинно-наслідковий зв`язок інвалідності ОСОБА_1 з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС та його участь як військовослужбовця, який став інвалідом внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і відповідно до статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту належить до інвалідів війни.

Ухвалою суду від 20 лютого 2023 року призначено розгляд цієї справи в судовому засіданні з викликом сторін на 28 лютого 2023 року о 12:00.

В судовому засіданні судом з`ясовано позиції сторін щодо заявлених вимог, заслухано їх пояснення щодо спірних відносин та досліджені наявні у справі письмові докази.

Вислухавши додаткові пояснення, судом постановлено ухвалу про закінчення з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, після чого суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у справі.

Під час ухвалення рішення у цій справі виявилися потреба з`ясувати певні обставини.

Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року поновлено судовий розгляд даної справи. Витребувано у Обласної комунальної медичної установи Центр медико-соціальної експертизи належним чином засвідчені копії матеріалів медико-експертної справи ОСОБА_1 , які брались до уваги ОКМУ Центр МСЕ та про які вказано у листі ОКМУ Центр МСЕ від 08 вересня 2022 року №232, направленому Управлінню соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації на лист №08-13/1963 від 01 вересня 2022 року. Встановлено строк для подання доказів.

У зв`язку з цим в судовому засіданні оголошено перерву.

Обласною комунальною медичною установою Центр медико-соціальної експертизи подано до суду документи: копія заключення Львівської регіональної міжвідомчої експертної ради від 18 вересня 1992 року №941 та копія Акту огляду МСЕК №35/1 від 25 травня 2022 року.

Поряд з цим від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації щодо припинення статусу інвалід війни ОСОБА_1 , яке підтверджувалося посвідченнями, виданими безтерміново Хотинським управлінням праці та соціального захисту населення серії ІІ №697400, дата видачі 21 листопада 2003 року, та посвідченням серії НОМЕР_1 від 11 березня 2011 року;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації поновити статус інвалід війни та видати посвідчення інвалід війни ОСОБА_1 з наданням відповідних пільг і гарантій з 01 серпня 2022 року, встановлених законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Від відповідача до суду надійшов лист, у якому суб`єкт владних повноважень просить суд не брати до уваги заяву позивача про уточнення позовних вимог. Водночас наведено підстави, за яких позивача позбавлено статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та вказано про те, що позивача з 01 серпня 2022 року в частині надання пільг на житлово-комунальні послуги переведено на іншу категорію особи ЧАЕС І категорії. Повідомлено про відсутність законних підстав для повернення позивачу посвідчення за довідкою МСЕК №220909 від 18 листопада 2003 року та надання відповідних пільг. Також вказано, що наразі Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації немає повноважень призначати, нараховували та виплачувати пільги на оплату житлово-комунальних послуг, всі рахунки по даних програмах закриті, кошти в Державному бюджеті на 2023 рік для виплати пільг органами соціального захисту населення не передбачені.

Позивачем подано до суду пояснення щодо тверджень, наведених у вказаному вище листі відповідача, у яких позивач просить суд позовні вимоги згідно заяви про їх уточнення задовольнити.

Поряд з цим з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у заяві від 24 лютого 2023 року просив суд справу розглядати у його відсутність; представником позивача 21 березня 2023 року подано до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами, за його відсутності; відповідач у заяві від 16 березня 2023 року просив суд справу розглянути без участі свого представника; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у поданих до суду поясненнях та у клопотанні від 15 березня 2023 року також просила суд справу розглянути за відсутності свого представника.

Так, відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи подання всіма учасниками цієї справи клопотань про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача та скасувати відмову Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації у встановленні ОСОБА_1 статусу особа з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, оформлену листом від 09 серпня 2022 року №08-06-412/2;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації () встановити ОСОБА_1 статус особа з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни з наданням відповідних пільг і гарантій з 01 серпня 2022 року, відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суд від 03 листопада 2022 року у справі №600/2868/22-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 08 серпня 2022 року. Зобов`язано Управління соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 серпня 2022 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вказане судове рішення набрало законної сили 06 грудня 2022 року.

Згідно частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене, суд звертає увагу на те, що рішенням суду у адміністративній справі №600/2868/22-а, що набрало законної сили, встановлені такі обставини.

ОСОБА_1 з 28 вересня 1987 року по 08 січня 1988 року виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції.

Як наслідок, йому було надано статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1.

Статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивач отримав на підставі даних військового квитка НОМЕР_4 та довідки військової частини НОМЕР_2 за №621/13 про те, що він був призваний Жмеринським РВК на збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі в/ч НОМЕР_2 - 103 дні.

У 2003 році позивачу встановлено статус інвалід війни ІІІ групи та відповідно видане посвідчення серії НОМЕР_5 .

11 березня 2011 року ОСОБА_1 видано посвідчення Інвалід війни серія НОМЕР_1 , посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України.

Згідно довідки обласної МСЕК серія 12 ААВ №577198 від 26 травня 2022 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, що пов`язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

08 серпня 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій на підставі довідки МСЕК просив здійснити заміну раніше виданого посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

За результатами розгляду указаного звернення Управління соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації листом від 09 серпня 2022 року за №08-06-415/2 повідомило позивача, що у ув`язку зі зміною причини інвалідності та у відповідності до пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» Управлінням прийнято рішення про припинення дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_1 та надання відповідних пільг і гарантій, передбачених вищезазначеним законом з 01 серпня 2022 року.

Поряд з цим з матеріалів цієї справи також вбачається, що Управління соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації зверталося до Обласної комунальної медичної установи Центр медико-соціальної експертизи із листом №08-13/1963 від 01 вересня 2022 року щодо надання роз`яснення на підстави яких документів чи обставин ОСОБА_1 було змінено причину захворювання.

На вказаний лист Обласна комунальна медична установа Центр медико-соціальної експертизи надала відповідь листом від 08 вересня 2022 року №232, у якому вказано, що ОСОБА_1 будучи цивільною особою був залучений до виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС по лінії військомату у період з 28 вересня 1987 року по 08 січня 1988 року. При цьому у листі вказано, що ОКМУ Центр МСЕ брались до уваги матеріали медико-експертної справи ОСОБА_1 .

Згідно листа Обласної комунальної медичної установи Центр медико-соціальної експертизи від 09 березня 2023 року №58, при останньому освідченні ОСОБА_1 МСЕК брались до уваги копія заключення Львівської регіональної міжвідомчої експертної ради від 18 вересня 1992 року та копія акту огляду МСЕК №35/1 від 25 травня 2022 року.

Також з наявного у цій справі листа Управління соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації від 14 грудня 2022 року №01-13/2848 вбачається, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суд від 03 листопада 2022 року у справі №600/2868/22-а, Управлінням повторно була розглянута заява ОСОБА_1 від 08 серпня 2022 року та прийнято рішення про відмову у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок Великої Вітчизняної війни згідно наказу від 30 листопада 2022 року №85-С. Інформація про вилучення посвідчення надіслана Мінветеранів згідно додатку 2 до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302. Також вказано, що згідно листа управління від 09 серпня 2022 року №08-06-4158/2 припинено дію посвідчення «Інвалід війни» серії НОМЕР_1 , видане 11 березня 2011 року ОСОБА_1 та вилучено його. Крім цього, у листі повідомлено щодо надання ОСОБА_1 з 01 серпня 2022 року пільг на житлово-комунальні послуги як особі ЧАЕС І категорії та про те, що з 01 жовтня 2022 року та з 01 грудня 2022 року повноваження з виплати та призначення житлових субсидій та пільг на житлово-комунальні послуги відносяться до компетенції органів Пенсійного фонду України.

Так, відповідно до наказу Управління соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації від 30 листопада 2022 року №85-С «Про відмову у наданні статусу особа з інвалідністю внаслідок Великої Вітчизняної війни» відмовлено ОСОБА_1 у заміні раніше виданого посвідчення «Інвалід війни» серії НОМЕР_1 , виданого 11 березня 2011, у зв`язку із зміною причин інвалідності.

Підставою для видачі вказаного наказу зазначено: заява ОСОБА_1 від 08 серпня 2022 року вх.№01-02/2852; довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №577198 від 26 травня 2022; експертне заключення Львівської регіональної міжвідомчої експертної ради №941 від 18 вересня 1992 року.

За таких обставин ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовий статус ветеранів війни визначає, а також забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі Закон №3551-XII у редакції на час виникнення спірних відносин).

Згідно статті 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Відповідно до частини першої статі 7 Закону №3551-XII До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Згідно пункту 2 частини першої статті 7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Частиною першою статті 18 Закону №3551-XII передбачено, що ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни (далі Положення №302 в редакції на час виникнення спірних відносин).

Згідно абзацу першого пункту 2 Положення №302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Відповідно до абзацу другого пункту 7 Положення №302 Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, Посвідчення учасника війни і відповідні нагрудні знаки, Посвідчення члена сім`ї загиблого, Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.

Абзацом першим пункту 10 Положення №302 передбачено, що "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Згідно абзацу другого пункту 10 Положення №302 особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що до ветеранів війни належать особи з інвалідністю внаслідок війни, до яких, у свою чергу, належать особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Статус ветеранів війни підтверджується посвідченням, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації. Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни видаються, зокрема, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних держадміністрацій за місцем реєстрації громадянина на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення. У випадку ж зміни медико-соціальною експертною комісією групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи, які завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення №302.

Зміст поданих сторонами заяв по суті справи та наданих у судовому засіданні пояснень свідчить про те, що звернення до суду з цим позовом обумовлено незгодою ОСОБА_1 із діями відповідача-суб`єкта владних повноважень щодо позбавлення його статусу Інвалід війни та невидачею відповідного посвідчення.

При цьому таке посвідчення ОСОБА_1 просив видати у заяві від 08 серпня 2022 року шляхом заміни безтермінового посвідчення серія НОМЕР_1 від 11 березня 2011 року (згідно якого ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни) на аналогічне посвідчення ІІ групи.

Така вимога ОСОБА_1 була пов`язана із тим, що згідно довідки обласної МСЕК серія 12 ААВ №577198 від 26 травня 2022 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності.

Водночас, оскільки у названій довідці зазначено причину інвалідності «захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС», то відповідач не задовольнив заяву ОСОБА_1 від 08 серпня 2022 року та, в подальшому, виніс наказ від 30 листопада 2022 року №85-С, яким відмовив заявнику у заміні раніше виданого посвідчення «Інвалід війни» серії НОМЕР_1 , виданого 11 березня 2011 року, у зв`язку із зміною причин інвалідності.

Під «зміною причин інвалідності» відповідач має на увазі ту обставину, що у довідці МСЕК серії 2-18 АД №220909 від 18 листопада 2003 року, згідно якої ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, зазначено причину інвалідності «захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» (на підставі цієї довідки позивачу і було видано безтермінове посвідчення Інвалід війни серії НОМЕР_5 від 21 листопада 2003 року). Натомість у довідці обласної МСЕК серія 12 ААВ №577198 від 26 травня 2022 року, згідно якої ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, зазначено причину інвалідності «захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС».

Поряд з цим відповідачем також було взято до уваги і твердження у листі ОКМУ Центр медико-соціальної експертизи від 08 вересня 2022 року №232 про те, що ОСОБА_1 був залучений до виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС по лінії військомату у період з 28 вересня 1987 року по 08 січня 1988 року будучи цивільною особою.

Вирішуючи спір, суд зауважує, що особливістю адміністративного судочинства, порівняно з іншими видами судочинства, є обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до приписів статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно положень статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Однак Управлінням соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації як суб`єктом владних повноважень, дії якого оскаржуються позивачем, не доведено суду обґрунтованості та законності своїх дій у спірних відносинах.

У ході судового розгляду цієї справи відповідачем не надано суду належних та достовірних доказів на підтвердження своєї позиції як про «зміну причин інвалідності» позивача у довідці обласної МСЕК серія 12 ААВ №577198 від 26 травня 2022 року, так і про те, що позивач у період з 28 вересня 1987 року по 08 січня 1988 року був залучений до виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС будучи цивільною особою, а не як військовослужбовець.

Так, згідно довідки обласної МСЕК серія 12 ААВ №577198 від 26 травня 2022 року ОСОБА_1 за результатом повторного огляду встановлено ІІ групу інвалідності, при цьому зазначено причину інвалідності «захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС».

Між тим, на переконання суду, указане формулювання причини інвалідності помилково було розцінене відповідачем саме як «зміна причини інвалідності» (порівняно із формулюванням причини інвалідності у довідці МСЕК серії 2-18 АД №220909 від 18 листопада 2003 року - «захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС»), оскільки у матеріалах особової справи ОСОБА_1 , які брались до уваги відповідачем при вченні оскаржуваних дій та були надані суду при дослідженні доказів по цій справі, відсутні документи, які б давали беззаперечні підстави так вважати.

До матеріалів судової справи відповідачем не подано таких письмових доказів.

Як вбачається зі встановлених обставин справи, формулювання у довідці обласної МСЕК серія 12 ААВ №577198 від 26 травня 2022 року причини інвалідності позивача «захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» пов`язано із тим, що у експертному заключенні Львівської регіональної міжвідомчої експертної ради від 18 вересня 1992 року №941 відносно ОСОБА_1 зазначено в графі «заключення»: «захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС».

Отже, фактично, у довідці обласної МСЕК серія 12 ААВ №577198 від 26 травня 2022 року було продубльовано фразу з експертного заключення Львівської регіональної міжвідомчої експертної ради від 18 вересня 1992 року №941 відносно ОСОБА_1 - «захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС».

Водночас суд звертає увагу на те, що не зважаючи на указане в експертному заключенні від 18 вересня 1992 року №941 формулювання причини інвалідності позивача, в подальшому у довідці МСЕК серії 2-18 АД №220909 від 18 листопада 2003 року, згідно якої ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, зазначено причину інвалідності «захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС», на підставі чого і було видано безтермінове посвідчення Інвалід війни серії НОМЕР_5 від 21 листопада 2003 року. А згодом позивачу видано і безтермінове посвідчення серія НОМЕР_1 від 11 березня 2011 року, згідно якого ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі письмових доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у даній ситуації не було «зміни причин інвалідності» позивача, як помилково вважав відповідач.

Ні відповідачем на підтвердження своєї позиції у цій справі, ні ОКМУ Центр медико-соціальної експертизи на підтвердження своїх тверджень у листі від 08 вересня 2022 року №232, який також враховувався відповідачем при вчиненні оскаржуваних дій, на ухвалу суду про витребування доказів не було надано належних доказів того, що позивач у період з 28 вересня 1987 року по 08 січня 1988 року виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС будучи саме цивільною особою.

Поряд з цим з наявних у справі матеріалів (архівна довідка галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 09 лютого 2012 року №71014, довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13 грудня 2000 року №442, довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15 червня 2000 року №4/10, довідка командира військової частини НОМЕР_2 №621/13, військовий квиток НОМЕР_4 , довідка МСЕК серії 2-18 АД №220909 від 18 листопада 2003 року) вбачається, що у вказаний період ОСОБА_1 виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме як військовослужбовець, тобто фактично виконував обов`язки військової служби, внаслідок чого і отримав захворювання, у зв`язку з чим йому правомірно у відповідності до приписів пункту 2 частини першої статті 7 Закону №3551-XII було встановлено статус особи з інвалідністю (ІІІ група) внаслідок війни з видачою відповідних безтермінових посвідчень Інвалід війни серії НОМЕР_5 від 21 листопада 2003 року та серії НОМЕР_1 від 11 березня 2011 року.

За таких обставин та керуючись принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 8 Конституції України, частина перша статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України), суд вважає, що відповідач не вправі був вилучати у позивача наявне у нього посвідчення Інвалід війни серії НОМЕР_1 від 11 березня 2011 року, тим самим позбавивши його статусу «особи з інвалідністю внаслідок війни».

Встановлені обставини цієї справи дають суду підстави для висновку про те, що у даній ситуації мала місце лише зміна медико-соціальною експертною комісією групи інвалідності позивача з ІІІ на ІІ (згідно довідки обласної МСЕК серії 12 ААВ №577198 від 26 травня 2022 року). А тому, враховуючи, що позивач уже мав статус «особи з інвалідністю внаслідок війни», якій групу інвалідності було встановлено без терміну перегляду з видачою безтермінового посвідчення, зокрема, серії НОМЕР_1 від 11 березня 2011 року, відповідач у відповідності до вимог абзацу другого пункту 10 Положення №302 повинен був у вказане посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеїти новий бланк, до якого внести відповідні записи із їх завіренням відповідно до пункту 8 Положення №302.

Однак відповідачем внаслідок помилкової оцінки змісту довідки обласної МСЕК серії 12 ААВ №577198 від 26 травня 2022 року та помилкової оцінки суті вимог ОСОБА_1 у заяві від 08 серпня 2022 року було допущено порушення указаних вище норм, що, по суті, і призвело до помилкового вилучення у ОСОБА_1 його безтермінового посвідчення «Інвалід війни» серії НОМЕР_1 від 11 березня 2011 року та, фактично, безпідставного позбавлення статусу «особи з інвалідністю внаслідок війни».

На переконання суду, при вирішенні поставленого позивачем у поданій ним заяві та документах питання відповідачем досить буквально та нерозсудливо надано їм оцінку, в той час як позивач, вже будучи «особою з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи» та подаючи відповідачу довідку обласної МСЕК серії 12 ААВ №577198 від 26 травня 2022 року, згідно якої йому встановлено ІІ групу інвалідності, мав правомірні очікування на отримання «посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи» та встановлення відповідних пільг.

До цього варто зазначити, що поняття «легітимні очікування», головним чином походять від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. У юридичній практиці зазначений термін також має такі альтернативні назви як правомірні, законні, розумні або виправдані сподівання.

Принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України).

Реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими.

Принцип легітимних очікувань властивий, головним чином, для публічно-правових спорів, що вирішуються адміністративними судами, оскільки у сукупності з принципами правової визначеності та належного урядування створює надійну основу для гарантування реалізації в Україні основної ідеї/мети системи адміністративних судів, а саме, захисти «малої людини» від «великої держави», в особі її багаточисленних суб`єктів владних повноважень, які наділені множинністю повноважень та низкою механізмів владного примусу.

Відповідно до частини другої статі 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, за змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності, при цьому державні органи повинні дотримуватися принципу належного урядування (рішення ЄСПЛ «Суханов та Ільченко проти України», «Рисовський проти України», «Лелас проти Хорватії», «Копецький проти Словаччини» тощо).

Принцип захисту законних очікувань та принцип правової визначеності є невід`ємними елементами правової держави та принципу верховенства права, яким суд і керується при вирішенні цього спору.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи дії (рішення) суб`єкта владних повноважень, які зумовили звернення позивача до суду з цим позовом, на відповідність їх критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що при їх вчиненні (прийнятті) відповідач:

- діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

- необґрунтовано;

- нерозсудливо;

- без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія (рішення).

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно положень частини другої статі 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З обставин справи вбачається, що за результатом розгляду заяви позивача від 08 серпня 2022 року та довідки обласної МСЕК серії 12 ААВ №577198 від 26 травня 2022 року відповідачем було винесено наказ від 30 листопада 2022 року №85-С, яким відмовлено ОСОБА_1 у заміні раніше виданого посвідчення «Інвалід війни» серії НОМЕР_1 , виданого 11 березня 2011 року, у зв`язку із зміною причин інвалідності, а також було вилучено у позивача безтермінове посвідчення «Інвалід війни» серії НОМЕР_1 від 11 березня 2011 року.

З огляду на викладене у своїй сукупності, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача у даній ситуації буде визнання протиправним та скасування названого наказу, визнання протиправними дій відповідача щодо вилучення у позивача безтермінового посвідчення «Інвалід війни» серії НОМЕР_1 від 11 березня 2011 року із зобов`язанням відповідача на підставі довідки обласної МСЕК серії 12 ААВ №577198 від 26 травня 2022 року у безтермінове посвідчення серії НОМЕР_1 від 11 березня 2011 року (на правій внутрішній стороні) вклеїти новий бланк, до якого внести завірені записи про зміну позивачу групи інвалідності з ІІІ на ІІ відповідно до вимог абзацу другого пункту 10 Положення №302, а також видати його позивачу.

Саме такий спосіб захисту порушених прав позивача відповідає об`єкту порушеного права й у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним.

Керуючись статтями 6, 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство у справах ветеранів України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації від 30 листопада 2022 року №85-С «Про відмову у наданні статусу особа з інвалідністю внаслідок Великої Вітчизняної війни», яким відмовлено ОСОБА_1 у заміні раніше виданого посвідчення «Інвалід війни» серії НОМЕР_1 , виданого 11 березня 2011 року, у зв`язку із зміною причин інвалідності.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації щодо вилучення у ОСОБА_1 безтермінового посвідчення «Інвалід війни» серії НОМЕР_1 від 11 березня 2011 року.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації на підставі довідки обласної МСЕК серії 12 ААВ №577198 від 26 травня 2022 року у безтермінове посвідчення серії НОМЕР_1 від 11 березня 2011 року (на правій внутрішній стороні) вклеїти новий бланк, до якого внести завірені записи про зміну ОСОБА_1 групи інвалідності з ІІІ на ІІ, та видати таке посвідчення ОСОБА_1 .

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 27 березня 2023 року.

Повне найменування учасників процесу: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), відповідач - Управління соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації (60100, Чернівецька область, Дністровський район, смт. Кельменці, пл. Центральна, 4, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство у справах ветеранів України (01001, м. Київ, пров. Музейний, 12, ).

Суддя О.П. Лелюк