Справа № 120/6178/22
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 березня 2023 року

м. Київ

справа № 120/6178/22

адміністративне провадження № К/990/8199/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2023 року у справі №120/6178/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, скасування наказів та зобов`язання вчинити дії, поновлення на посаді,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнати протиправним наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №117 від 6 липня 2022 року прийнятого за результатами службової перевірки призначеної наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21 червня 2022 року №3 (з адміністративно-господарської діяльності), щодо дотримання порядку убуття, перебування та прибуття з відрядження, звільнення з роботи, працівника Збройних Сил України ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття рішення у формі наказу про нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу та у зв`язку з призовом за штатами військового часу, на військову службу за мобілізацією, за власним бажанням виконати військовий обов`язок за статтею 65 Конституції України, без взяття їм відстрочки;

- зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 скасувати наказ №117 від 6 липня 2022 року щодо звільнення з роботи ОСОБА_1 , з поновленням йому всіх видів забезпечення з дня звільнення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення у формі наказу про нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу та у зв`язку з призовом за штатами військового часу, на військову службу за мобілізацією, за власним бажанням виконати військовий обов`язок за статтею 65 Конституції України, без взяття їм відстрочки;

- у разі необхідності вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав та інтересів позивача, у відповідності з державними гарантіями наданими Законом України №2011-ХП «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та статтею 40 Закону України №2232-ХП «Про військовий обов"язок та військову службу».

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2023 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №117 від 6 липня 2022 року щодо звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інструктора-пілота відділу контролю підготовки пошуково-рятувальних сил та засобів відповідно до пункту 4 статті 40 Кодексу Законів про працю України;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інструктора-пілота відділу контролю підготовки пошуково-рятувальних сил та засобів військової частини НОМЕР_1 з 6 липня 2022 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у період з 6 липня 2022 до 30 листопада 2022 року, включно, в сумі: 95076,70 гривень (дев`яносто п`ять тисяч сімдесят шість гривень 70 копійок, сума без сплати податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати даної суми працівнику).

Вирішено, допустити до негайного виконання рішення в частині: поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інструктора-пілота відділу контролю підготовки пошуково-рятувальних сил та засобів військової частини НОМЕР_1 ; стягнення на користь ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_1 середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в сумі 19732,90 (дев`ятнадцять тисяч сімсот тридцять дві гривні 90 копійок, сума без сплати податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати даної суми працівнику).

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття наказу про нарахування і виплати заробітної плати ОСОБА_1 та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок і виплату заробітної плати ОСОБА_1 , з урахуванням уже фактично виплачених сум, починаючи з 1 березня 2022 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Військова частина НОМЕР_1 звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 1 березня 2023 року.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2023 року у справі №120/6178/22, й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з наступних підстав.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

З 8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку та відсутнє посилання на відповідний пункт вказаної статті.

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, в частині зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій із урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України. Аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, зазначення, що судами попередніх інстанцій судові рішення ухвалені із неправильним застосуванням норм права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року і постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2023 року у справі №120/6178/22.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2023 року у справі №120/6178/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, скасування наказів та зобов`язання вчинити дії, поновлення на посаді повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду