Справа № 440/440/23
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2023-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/440/23
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби в Полтавській області від 04.11.2022 про скасування рішення Управління Державної міграційної служби в Полтавській області від 13.04.2020 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походження ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що 18.04.2020 їй надано статус громадянина України та відібране зобов`язання щодо виходу із громадянства РФ протягом двох років. У період з 18.04.2020 по січень 2021 року позивач намагалась самостійно вирішити дане питання, що виявилось неможливим. 15.01.2021 позивач видала довіреність про надання відповідних послуг представником. У рамках виконання зобов`язань за довіреністю представник звернулась до Федеральної податкової служби Міністерства фінансів Російської Федерації (а саме: Міжрегіональної інспекції федеральної податкової служби по централізованій обробці даних із запитом про відсутність заборгованості зі сплати податків) та до підрозділу по питанням міграції територіального органу МВС Росії м. Новий Уренгой щодо надання адресної довідки про дату припинення реєстрації позивача на території Російської Федерації.

Враховуючи відстані та можливості пересилки, адресна довідка із м. Новий Уренгой надійшла позивачу 21.02.2022, а датована 17.02.2022. Позивачем сплачений відповідний консульський збір за оформлення виходу з громадянства Російської Федерації. 21.02.2022 позивач направила у Консульський відділ посольства РФ заяву про вихід із громадянства РФ. У зв`язку з оголошенням воєнного стану на території держави указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 позивач не змогла отримати необхідну довідку з посольства Російської Федерації.

Таким чином, позивач зазначає, що з незалежних від неї причин не змогла виконати своє зобов`язання. Зазначила, що в період підготовки документів до виходу із громадянства РФ, позивач та її представник 5 (п`ять) раз відвідали Консульство РФ в Україні. На думку позивача, вона вчинила всі можливі дії, спрямовані на вихід із громадянства РФ.

Крім того, зазначає, що 15.03.2022 позивач вступила в зареєстрований шлюб з громадянином України ОСОБА_3 та змінила прізвище на ОСОБА_4 . 13.04.2022 офіційною заявою позивач повідомила уповноважений підрозділ відповідача про вступ до шлюбу та неможливість вирішити питання виходу із громадянства РФ та просила видати (продовжити строк дії) посвідчення громадянина України. До заяви додала перелік усіх необхідних документів. Відповідь на заяву не отримана.

У липні 2022 року позивачем отриманий лист від відповідача, яким їй пропонувалось надати пояснення щодо причин невиконання зобов`язань щодо виходу із громадянства РФ. Позивач через службу кур`єрської доставки направила в уповноважений орган відповідача, якого повторно просила видати їй паспортний документ, змінивши прізвище з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_4 ". Відповідно до відмітки на накладній кур`єра цей лист отриманий 12.07.2022. Відповідь на звернення не отримана. 07.07.2022 позивачем повторно направлена на ЕП консульства РФ в Україні сканкопію заяви про вихід з громадянства РФ.

30.08.2022 термін дії паспорта громадянина РФ у позивача закінчився. 13.12.2022 позивач отримала лист від відповідача, згідно з яким її позбавили громадянства України.

За доводами позивача, системно не бажаючи бути громадянкою РФ, але не маючи реальної змоги отримати довідку, яку вимагає відповідач, через воєнний стан, вона втратила громадянство обох держав. З них громадянство України повністю протиправно.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/440/23; вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні), витребувано докази.

07.02.2023 до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача зазначив, що 14.12.2019 позивачем було взято зобов`язання, що протягом двох років з моменту набуття громадянства України нею буде припинено громадянство Російської Федерації і подано до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства РФ, виданий уповноваженим на те органом цієї держави. 05.01.2023 громадянка ОСОБА_6 звернулася до УДМС із заявою довільної форми та додала декларацію про відмову від іноземного громадянства із зазначенням підстави, що вартість оформлення виходу з громадянства РФ становить 78 доларів США і станом на 04.01.2023 складає 2852,35 грн, що перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, установленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України. Дану заяву було розглянуто та 20.01.2023, надано відповідь позивачу за вихідним №5301.4.1-805/53.2-23. Особі роз`яснено, що 04.11.2022 у зв`язку з невиконання нею взятого зобов`язання припинити громадянство РФ та ненадання документа про припинення іноземного громадянства, Управлінням відповідно до статті 21 Закону було скасовано рішення про набуття громадянства України від 13.04.2020. Законом України "Про громадянство України" в статті 8 визначено вичерпний перелік незалежних від особи причин, неотримання документа про припинення іноземного громадянства, що дають їй право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства (підданства). Наведена підстава не входить до переліку причин, визначених Законом. За твердженням відповідача, підстави для подання декларації про відмову від іноземного громадянства у позивача відсутні як на момент скасування рішення про набуття громадянства України - 04.11.2022, так і на час подання звернення.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 14.12.2019 громадянкою РФ ОСОБА_2 подано до Полтавського сектору УДМС у Полтавській області заяву про оформлення набутті громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" /а.с. 93/. Додано підписане власноруч позивачем зобов`язання, що протягом двох років з моменту набуття громадянства України нею буде припинено громадянство Російської Федерації і подано до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства РФ, виданого уповноваженим на те органом цієї держави.

13.04.2020 відповідачем прийнято рішення про оформлення заявниці набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" /а.с. 94, зворот/.

15.06.2020 оформлено довідку №146/2020 про реєстрацію особи громадянином України на ім`я ОСОБА_2 , яка була надана особою при оформленні тимчасового посвідчення громадянина України /а.с.128/.

09.07.2020 органом 5301 (УДМС України в Полтавській області) на ім`я ОСОБА_2 було оформлено тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_1 строком дії до 13.04.2022 /а.с. 54/.

Листом УДМС України в Полтавській області витребувано від позивача письмові пояснення щодо обставин, які перешкоджали виконати взяте зобов`язання припинити іноземне громадянство, та у разі наявності долучити підтверджуючі документи /а.с. 33/.

12.07.2022 позивачем подано пояснення від 11.07.2022 щодо обставин, які перешкоджали виконати взяте зобов`язання припинити іноземне громадянство /а.с. 175/.

Відповідачем складено довідку про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням за формою 42, затверджене наказом МВС України 16.08.2021 № 715 /а.с. 176/.

Заступником начальника Полтавського відділу УДМС Полтавської області Вощинською О.В. 21.10.2022 підготовлено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України /а.с.172/.

04.11.2022 Управлінням Державної міграційної служби України в Полтавській області прийнято рішення про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 13.04.2020 про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто, але не виконано поданого зобов`язання про припинення іноземного громадянства, тобто неподання документа про припинення цього громадянства, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують /а.с.172, зворот/.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-III (далі за текстом - Закон №2235-III, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до визначень, які містить частина перша статті 1 Закону №2235-III, громадянство України це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Статтею 6 Закону №2235-III закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини першої цієї статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Так, особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням (частина перша статті 8 Закону №2235-III).

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону №2235-III іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

При цьому, зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (частина перша статті 1 Закону №2235-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 8 Закону №2235-III особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яких визнано біженцями або яким надано притулок в Україні.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №2235-III декларацією про відмову від іноземного громадянства є документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Частиною першою статті 9 Закону №2235-III передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 9 Закону №2235-III однією з умов прийняття до громадянства України, зокрема, є подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

У статті 9 цього Закону також передбачено, що іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

При цьому, незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури (частина перша статті 1 Закону №2235-III).

Указом Президента України від 27.03.2001 №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі за текстом - Порядок).

Зазначений Порядок визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до пункту 28 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої народилися до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону України "Про громадянство України"), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку:

а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням;

б) дві фотокартки (розміром 35х45 мм);

в) один із таких документів: - декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства; - зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; - декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; - декларацію про відмову особи, яка є громадянином Російської Федерації і зазнала переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для іноземців, які є громадянами Російської Федерації та зазнали переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності; - заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту;

а також: а) документ, що підтверджує факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Судом встановлено, що 13.04.2020 відповідачем прийнято рішення про оформлення заявниці набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" /а.с. 94, зворот/; 15.06.2020 оформлено довідку №146/2020 про реєстрацію особи громадянином України на ім`я ОСОБА_2 , яка була надана особою при оформленні тимчасового посвідчення громадянина України /а.с.128/; 09.07.2020 органом 5301 (УДМС України в Полтавській області) на ім`я ОСОБА_2 було оформлено тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_1 строком дії до 13.04.2022 /а.с. 54/.

При цьому, позивачем 14.12.2019 подано зобов`язання, що протягом двох років з моменту набуття громадянства України нею буде припинено громадянство Російської Федерації і подано до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України документ про припинення громадянства РФ, виданого уповноваженим на те органом цієї держави.

Як вищенаведено, відповідно до статті 1 Закону №2235-III зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Згідно зі статтею 8 Закону №2235-III іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України.

Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Відповідно до статті 1 Закону №2235-III незалежними від особами причинами неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно було надати документ про припинення громадянства Російської Федерації до УДМС України в Полтавській області або її територіальних підрозділів до 13.04.2022.

Як встановлено судом, у визначений законодавством термін позивачем не надано підтверджуючих документів про існування незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства та не надано документ про припинення громадянства Російської Федерації.

Керівництвом УДМС України в Полтавській області прийнято рішення про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 13.04.2020 про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто, але не виконано поданого зобов`язання про припинення іноземного громадянства, тобто неподання документа про припинення цього громадянства, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують /а.с.172, зворот/.

Суд зауважує, що позивач не була позбавлена можливості здійснити процедуру виходу з громадянства Російської Федерації шляхом подання як клопотання (заяви) про припинення іноземного громадянства, так і декларації про відмову від громадянства Російської Федерації до уповноваженого органу цієї держави чи до консульства Російської Федерації в Україні (поштою або через представника) у строки, передбачені Законом.

У позовній заяві позивач зазначає, що 21.02.2022 направила у консульський відділ посольства РФ заяву про вихід із громадянства РФ. У матеріалах справи наявна заява позивача від 21.02.2022 про видачу довідки про вихід з громадянства Російської Федерації /а.с.29/, проте, у матеріалах справи відсутні докази належним чином направлення цієї заяви до консульського відділу посольства РФ та/або отримання нарочно посольством. Наявна у матеріалах копія витягу з електронної пошти gmail містить інформацію про відправлення заяви ОСОБА_7 від Галини Марченко (представника позивача), проте, датовано 07.07.2022 /а.с. 166 зворот/, тобто вже після 13.04.2022.

Отже, цей доказ не є допустимим, достовірним, тому суд не бере до уваги заяву позивача від 21.02.2022 про видачу довідки про вихід з громадянства Російської Федерації.

При цьому, також відсутні інші докази, які б підтверджували здійснення дій позивачем до 21.02.2022 щодо виходу з громадянства Російської Федерації. Наявні копії з електронної пошти gmail про запис на прийом щодо питання громадянства не підтверджують факту прибуття на прийом до Консульства РФ в Україні.

Інші доводи позивача є безпідставними та не впливають на висновки суду.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення правомірно прийнято відповідачем, з урахуванням пасивної поведінки позивача та ігноруванням нею вимог чинного законодавства України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.06.2022 у справі №280/7910/20.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Проте у цій справі суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування судових витрат, понесених позивачем.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (вул. Пушкіна, 63, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна