Справа № 300/5110/22
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" березня 2023 р. справа № 300/5110/22
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дрогомирецький Ігор Миколайович, до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206050/2022/002324 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206050/2022/000074/2 від 29.08.2022, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач, ФОП ОСОБА_1 , декларант), в інтересах якого діє адвокат Дрогомирецький Ігор Миколайович (надалі по тексту також представник позивача, адвокат), звернувся в суд з позовною заявою до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (надалі по тексту також відповідач, Митниця, митний орган) про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206050/2022/002324 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206050/2022/000074/2 від 29.08.2022 (надалі по тексту також оскаржувані рішення).
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару: "Інвентар та обладнання для занять фізкультурою, гімнастикою, легкою атлетикою, іншими видами спорту…", та обраний метод його визначення, а саме основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним), внаслідок чого прийнято оскаржувані картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206050/2022/002324 та рішення про коригування митної вартості товарів за №UA206050/2022/000074/2 від 29.08.2022.
На переконання представника позивача, відповідач безпідставно поставив під сумнів подані товаросупровідні документи, що підтверджують вартісні характеристики товару, і необґрунтовано витребував додаткові документи, а саме: висновок про вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. За доводами позивача, у відповідача не було підстав вважати, що заявлена митна вартість товару нижча від подібних і аналогічних товарів. Зокрема, не вказав обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей; не зазначив, які саме складові митної вартості є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, кількісні та якісні показники підданого митному оформленні товару, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. За вказаних обставин, представник позивача вважає протиправним застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару, оскільки товар правомірно задекларовано за першим методом за ціною товару.
На підставі таких мотивів, а також враховуючи те, що збільшення митної вартості з 26 226,00 USD до 68 153,76 USD суттєво порушує права позивача, просить суд визнати протиправними та скасувати Картку №UA206050/2022/002324 та Рішення №UA206050/2022/000074/2 від 29.08.2022.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.65-66 том І).
Митний орган скористався правом на подання відзиву на позовну заяву №7.21-10/6/172 від 28.12.2022, який із відповідними письмовими доказами надійшов на адресу суду 28.12.2022 (а.с.71-76, 77-123 том І). У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами і доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне. Як вказує відповідач, під час митного оформлення позивачем товару в підтверджуючих документах виявлено розбіжності, а саме: зазначені різні умови поставки в комерційному рахунку, проформі рахунку, комерційній угоді, специфікації до угоди, митній декларації країни відправлення. Так, в графі 20 митної декларації №206050/2022/011153 визначено умови поставки "FОВ". Згідно з підпунктом 3.3 пункту 3 умов договору від 24.11.2021 за №24112021 "поставка товарів здійснюється на умовах "FCA" (доставка вантажу, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до місця (Тяньцзінь, Китай) ("Порт призначення") відповідно до правил Інкотермс 2010". Натомість у інвойсі товарній накладні, в рахунку-фактурі та декларації зазначено умови доставки "FOB" "XINGANG".
Також, за доводами відповідача, декларантом, як складову митної вартості, заявлено транспортні втрати в розмірі 472 615,49 гривень, натомість доказів щодо транспортних витрат надано не було. У CMR (міжнародній товаро-транспортній накладній) інформація про перевізника зазначена "AVTOSVIT" ( НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ), а декларантом долучено довідку про транспортні витрати, де вказано фірму "LAMAN" (KA3879AC/BC2584XF). Будь які договори, рахунки про оплату та акти виконаних робіт для підтвердження транспортних витрат декларантом не долучено.
Додатково відповідач звернув увагу, що у ціновій довідці використовувались документи, які стосуються ФОП ОСОБА_1 , та документів що не подавались до митного оформлення. Окрім вказаного, під час обґрунтування рівня вартості експерт посилається на один і той самий сайт, не додані роздруківки з сайтів із відповідною ціновою інформацією. Зазначене є порушенням вимог пункту 54 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 за №1440, де вказано що зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього.
На думку представника відповідача, вказані розбіжності впливають на митну вартість товару, а тому відповідач запропонував надати додаткові документи: каталоги, інформацію про товар з інтернет ресурсів, копію митної декларації країни відправлення, а у разі відсутності таких документів, вказано на необхідність подання експертного висновку про вартісні характеристики, підготовленого спеціалізованими експертними організаціями.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на переклад в сумі 1 960,00 гривень, то представник відповідача вважає, що позивачем не долучено до позовної заяви детальний розрахунок таких витрат, лише вказано загальну суму. Також відсутній будь який договір про надання послуг перекладача, відсутній платіжний документ, який би підтвердив оплату саме за вказані послуги, зазначену суму. Крім того, відсутній акт виконаних робіт, невідома вартість послуг та об`єм виконаної роботи.
Враховуючи наведене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, а оскаржувані рішення прийнятими відповідно до закону та з урахуванням усіх обставин.
Представник позивача, в свою чергу, подав 30.12.2022 відповідь на відзив від 28.12.2022 (а.с.124-128 том І), в якому заперечив доводи відповідача, наведені у відзиві на позов. Зокрема представник позивача стверджує, що митним органом не наведено обґрунтованих сумнівів щодо достовірності заявленої вартості товарів, тоді як саме лише спрацювання системи АСАУР не може стати достатньою підставою для здійснення додаткового контролю, шляхом витребування документів, без належного аналізу первинно поданих декларантом документів. Водночас представник позивача вказав на помилковість доводів представника відповідача про те, що на митну вартість впливають розбіжності умов поставки Інкотермс 2010 у договорі, рахунку та інвойсі. Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів впливу вищевказаних розбіжностей у визначенні умови поставки ("FОВ"/"FCA") на митну вартість, а також не надано жодних пояснень, як саме ці розбіжності вплинули чи могли вплинути на митну вартість товару. Під час подання митної декларації позивач чітко відобразив умови поставки товару, які визначені в контракті, а саме "FOB". Усі додані до митної декларації документи та фактичні обставини поставки підтверджують, що поставка товару відбулася на вказаних умовах. Всі документи, додані до митної декларації при митному оформленні товарів, в тому числі контракт та інвойс та інші документи дублюють одні й ті ж дані про товар та його вартість. Так, у своїх повідомленнях при здійсненні митних формальностей відповідач не вказував на можливі сумніви щодо умов поставки на умовах "FOB". Натомість, просив декларанта надати висновок про вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованою експертною установою.
Водночас представник позивача не погоджується із доводами відповідача щодо транспортних витрат, оскільки такі, як і умови поставки, не були підставою для прийняття оскаржуваних рішень. Послуги щодо транспортування надавалися позивачу ТОВ "Ламан Шипінг", які були оплачені відповідно до наданих при декларуванні рахунків. Жодної різниці у числових значеннях вартості транспортування товару відповідачем не виявлено. На думку представника позивача, ТОВ "Ламан Шипінг" не позбавлене можливості залучати до виконання покладених на нього обов`язків третіх осіб.
Щодо цінової довідки, позивач звернув увагу на той факт, що така довідка видана на підставі документів про аналогічну поставку, яка відбулась в той самий час, що й поставка по якій прийняте оскаржуване рішення. Проте, митний орган не взяв до уваги інформацію про повністю аналогічну поставку а скоригував митну вартість з 1,50 USD до 3,76 USD за митною декларацією про поставку товарів на зовсім інших умовах.
Відтак позивач вважає не доведення відповідачем належним чином коригування митної вартості для всього товару по одній ціні із прив`язкою такої до ваги самого товару.
Представник митниці подав суду заперечення на відповідь на відзив від 09.01.2023 за №7.21-10/6/7, який зареєстрований в канцелярії суду 09.01.2023 із відповідними доказами (а.с.132-135, 136-150 том І).
За аргументами відповідача, у декларації №206050/2022/011153 декларант задекларував товар загальна маса брутто 18 821,80 кг за першим методом на суму 26 226,00 USD по курсу 36,5686 гривень, що склало 959 032,37 гривень, та включив як складову митної вартості, транспортні витрати у розмірі 472 615,49 гривень, визначивши умови поставки "FOB". Інспектор здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості виявив наступні розбіжності:
Додатково за аргументами відповідача, банківський платіжний документ на суму 24 658,20 USD від 18.01.2022, в якому містяться відомості про оплату по договору №24112021, також відсутня інформація по якій специфікації проведено оплату та за який товар.
Враховуючи наявність коментованих розбіжностей, відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та спрацювання під час проведення митних формальностей за МД ризиків (АСАУР), які є обов`язковими для інспектора, посадова особа митниці надіслала декларанту повідомлення про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана.
Декларант, на виконання письмової вимоги митного органу здійснив досилку додаткових документів (інвойс, банківський платіжний документ, декларація країни відправлення, цінову довідку), однак такі не підтверджували заявлену митну вартість.
Як пояснив відповідач, цінова довідка, долучена декларантом, не взята до уваги, так як стосувалась іншої операції, яка містить відомості про інший контракт з іншою особою та інший інвойс.
Позивач 10.01.2023 і 25.01.2023 подав суду додаткові пояснення від 10.01.2023 і від 24.01.2023 щодо фактичних обставин справи та докази на їх підтвердження (а.с.151-166 том І, а.с.20-21 том ІІ).
Відповідач також подав суду додаткові пояснення від 16.01.2023 за №7.21-10/6/14 із відповідними доказами, реєстрацію яких здійснено у канцелярії суду 18.01.2023 (а.с.167-250 том І, а.с.1-19 том ІІ).
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими статтею 262 КАС України дану адміністративну справу, вивчивши адміністративний позов, зміст відзиву на позов та відповіді на відзив, заперечення та письмові пояснення, дослідивши і оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
24.11.2021 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) і нерезидентом "ШАНКСІ РЕДЖЕНТ ВОРКС ІНК" (Китайська Народна Республіка) (продавець), укладений зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу №24112021 (надалі по тексту також Договір), згідно підпунктом 1.1 пункту 1 якого продавець продає покупцю спортивне обладнання відповідно до специфікації до цього договору (а.с.43-45 том І).
Відповідно до підпункту 3.3 пункту 3 коментованого Договору, поставка товарів здійснюється на умовах "FCA" (доставка вантажу, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до місця (Тяньцзінь, Китай) ("Порт призначення") відповідно до правил Інкотермс 2010.
Ціни за товари визначені у Специфікації до цього договору, яка є невід`ємною частиною цього договору (підпункт 4.1 пункт 4 Договору).
Згідно з підпунктом 5.2 пунктом 5 Договору оплата здійснюється у доларах США за договором відповідно до специфікації до цього договору на банківський рахунок.
- AFI-180-2 Пряма штанга, 180 см, діаметр 28 мм, в кількості 1 650 одиниць, вартість за одиницю 12,0000 доларів США, на загальну вартість 19 800,00 доларів США;
- AFI-120-2 W-подібна штанга, 120 см, діаметр 28 мм, в кількості 600 одиниць, вартість за одиницю 9,0000 доларів США, на загальну вартість 5 400,00 доларів США;
- AFI-FM-24 Модульне підлогове покриття 24 квадратних футів, в кількості 108 наборів, вартість за одиницю 9,5000 доларів США, на загальну вартість 1 026,00 доларів США.
Товариством з обмеженою відповідальністю "Адель Сервіс" на виконання умов договору на проведення митно-брокерської діяльності в інтересах позивача подано до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України електронну митну декларацію №UA206050/2022/011153 від 29.08.2022, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: "Інвентар та обладнання для занять фізкультурою, гімнастикою, легкою атлетикою, іншими видами спорту. Спортивний снаряд для підняття ваги у важкій атлетиці та пауерліфтингу. Гриф штанги металевий стрижень різного діаметру. На його кінці надягають диски, а основа служить для утримання штанги в руках. Навантаження закріплюється за допомогою втулок і замків:
- AFI-180-2 Прямий Гриф, 180 см, діаметр 28 мм, в кількості 1 650 штук, прямий універсальний варіант, підходить для більшості вправ;
- AFI-120-2 W-образний Гриф, 120 см, діаметр 28 мм, в кількості 600 штук, забезпечує більш природне положення зап`ястя при підйомі штанги на біцепс;
- покриття для підголи, для занять фізкультурою або фітнесом, з ЕVA (полівінілацетату) у вигляді пластин з вирізаними по краях виступами для з`єднання типу "пазл" AFI-FM-24, матовий килимок для підлоги (мат-пазл) Floor Mat-24SQ FT кількість 108 штук, чорного кольору, розмірами 600х600х19 мм.
Фірма виробник Shanxi Regent Works Inc. "ШАНКСІ РЕДЖЕНТВОРКС ІНК." (Китайська Народна Республіка, "СN") (а.с.79-80 том І).
В зазначеній митній декларації декларант самостійно визначив митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а саме згідно рахунку-фактури №AF121004 від 24.11.2021, за ціною 26 226,00,00 доларів США.
Окрім вказаного, судом встановлено, та не заперечується сторонами, що декларантом одночасно із митною декларацією надано відповідачу такі документи:
- пакувальний лист (Packing list) Б/Н від 08.01.2021 (а.с.27 том І);
- рахунок-проформа (Proforma invoice) №241120211 від 24.11.2021 (а.с.85 том І);
- банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 01.12.2022 та від 18.01.2022 (а.с.35 том І);
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікація б/н від 25.11.2021 (а.с.39 том І);
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №24112021 від 24.11.2021 (а.с.43-45 том І);
Відповідач підтвердив обставину подання всіх вказаних документів у відзиві на позов, долучивши їх засвідчені копії, перелік яких визначений у графі 44 електронної митної декларації UA206050/2022/011153 від 29.08.2022 (зворотній бік а.с.71 том І).
29.08.2022 митним органом розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: каталоги, інформацію про товар з інтернет ресурсів; копію митної декларації країни відправлення; у разі відсутності таких документів експертний висновок про вартість товару, підготовлений спеціальною експертною організацією (а.с.94 том І).
Як пояснив відповідач у відзиві на позов, на вимогу митниці декларант надіслав банківські платіжні документи, рахунок проформу, експортну декларацію, відомості із інтернет ресурсів про товар і його вартість, цінову довідку від 25.08.2022 (а.с.85, 86, 104-114, 115-117 том І), та одночасно повідомив про неможливість надати інші документи для підтвердження митної вартості товару (а.с.74).
Івано-Франківська митниця Державної митної служби України, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації від 29.08.2022 та доданих до неї документів, відмовила у митному оформленні (випуску) товарів у відповідності до Картки №UA206050/2022/002324 (а.с.24-25 том І).
У зв`язку з наведеним, Івано-Франківською митницею Державної митної служби України прийнято оскаржуване Рішення №UA206050/2022/000074/2 від 29.08.2022, в графі 33 якого в розділі "обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначені ті ж причини що й в Картці відмови (а.с.22-23 том І).
При цьому, Івано-Франківською митницею Державної митної служби України за резервним методом скориговано задекларовану митну вартість товару (26 226,00 USD) і визначено її в розмірі (68 153,76 USD) (а.с.1 том І).
Позивач на підставі оскаржуваного Рішення 30.08.2022 подав декларацію №UA206050/2022/011185, в графі 43 якої метод визначення митної вартості позначив "6", при цьому в графі 47 нарахування платежів визначив із скоригованих відповідачем показників (а.с.102 том І).
Не погоджуючись із такою відмовою відповідача у прийнятті митної декларації та коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом скасування оскаржуваних рішень від 29.08.2022.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 (надалі по тексту також МК України, Кодекс).
Митне оформлення за правилами регулювання положень частини 1 статті 248 коментованого Кодексу розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 статті 257 МК України).
Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 МК України).
Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).
Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Кодексу слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
У частині 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Як визначено частиною 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 1 статті 58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. В частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується. А саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Порядок визначення митної вартості за резервним методом регламентований положеннями статті 64 МК України.
Так, згідно зі статтею 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.
Із наведених положень слідує, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості, у тому числі якщо декларант самостійно визначає митну вартість за резервним методом. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині 3 статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.
Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів у разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.
Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.
Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.
Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, митну вартість імпортованого товару, що вказана декларантом у графі 43 митної декларації №UA206050/2022/011153 від 29.08.2022, визначено за основним (1) методом (а.с.79-80 том І).
Так, на підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №UA206050/2022/011153 від 29.08.2022 митної вартості товару та обраного методу її визначення (за ціною договору), разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме:
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу спортивного обладнання №24112021 від 24.11.2021, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) і нерезидентом Shanxi Regent Works Inc. ("СN", Китайська Народна Республіка) (продавець), та доповнення до нього специфікація б/н від 25.11.2021 (а.с.39, 43-45 том І);
- пакувальний лист (Packing list) Б/Н від 08.01.2021 (а.с.27 том І);
- рахунок-проформа (Proforma invoice) №241120211 від 24.11.2021 (а.с.85 том І);
- банківські платіжні документи, що стосується товару б/н від 01.12.2022 на суму 10 567,80 USD та від 18.01.2022 на суму 24 658,20 USD (а.с.35, 36 том І);
- інформацію з інтернет ресурсів (а.с.104-114 том І);
- цінову довідку Івано-Франківської торгово-промислової палати №В-326 від 25.08.2022 (а.с.115-117 том І).
Вищевказані документи підтверджують факт виконання зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу спортивного обладнання №24112021 від 24.11.2021 на загальну суму 26 226,00 доларів США:
- AFI-180-2 пряма штанга, 180 см, діаметр 28 мм, в кількості 1 650 одиниць, вартість за одиницю 12,0000 доларів США, на загальну суму 19 800,00 доларів США;
- AFI-120-2 W-подібна штанга, 120 см, діаметр 28 мм, в кількості 600 одиниць, вартість за одиницю 9,0000 доларів США, на загальну суму 5 400,00 доларів США;
- AFI-FM-24 модульне підлогове покриття 24 квадратних футів, в кількості 108 наборів, вартість за одиницю 9,5000 доларів США, на загальну суму 1 026,00 доларів США.
Зазначені документи містять усі необхідні реквізити сторін: продавця Shanxi Regent Works Inc. ("СN", Китайська Народна Республіка) та покупця ФОП ОСОБА_1 , особисті підписи, а також відтиск печатки фірми (нерезидента) продавця. Окрім цього, такі документи містять детальний опис товару, який дає можливість ідентифікувати його, а також кількість та ціну товару.
Суду не знайшов фактичних і юридичних підставі вважати, що подані декларантом позивача 29.08.2022 до митного оформлення документи - декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура про отримання товару та банківські платіжні документи щодо сплати коштів за нього, за назвою і змістом не відповідали вимогам пунктів 1-4 частини другої статті 53 МК України.
Зокрема, згідно акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 30.08.2022, такий огляд проведено з частковим вивантаженням та з частковим розпакуванням вантажних місць. Повного перерахування місць не проводилось. У оглянутих місцях опис, маркування товарів візуально відповідає заявленому у ЕЕ та ТСД (а.с.81-82 том І).
Банківські платіжні документи від 01.12.2021 і від 18.01.2022, які стосуються товару, підтверджують факт виконання покупцем зобов`язання щодо оплати за товар, що відповідає правовій природі договору-купівлі продажу та реальному характеру його виконання (а.с.35-36 том І).
Згідно пояснень позивача, підтверджені матеріалами справи, товари за зовнішньоекономічним договором (контрактом) купівлі-продажу №24112021 від 24.11.2021, рахунком-проформою (Proforma invoice) №241120211 від 24.11.2021 та специфікацією №25112021 від 25.11.2021 (а.с.28, 39, 43-45 том І) були ввезені позивачем на митну територію України двома поставками, які проходили митне оформлення окремо.
Окрім цього, за доводами позивача, розмитнення другої поставки товару також здійснювалося через Івано-Франківську митницю, тобто, дана інформація є в розпорядженні відповідача. Для визначення митної вартості по другій поставці також використовувалися ті ж зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №24112021 від 24.11.2021 та рахунок-проформа (Proforma invoice) №241120211 від 24.11.2021, які є спільними для таких двох операцій із митного оформлення товару, одна із яких перевіряється у даній справі.
Відповідач не заперечив вказаної обставини.
В матеріалах справи наявна інша (друга) електронна митна декларація №UA206050/2022/011245 від 31.08.2022 (а.с.220 том І), якою ФОП ОСОБА_1 через два дні від першого оформлення (29.08.2022) задекларовано для митного оформлення решту товару, який ввозиться на територію України, а саме: "Інвентар та обладнання для занять фізкультурою, гімнастикою, легкою атлетикою, іншими видами спорту. Спортивний снаряд для підняття ваги у важкій атлетиці та пауерліфтингу….", попередньо визначивши митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а саме згідно рахунку-фактури №AF121004 від 24.11.2021, за ціною 9 000,00 USD (а.с.220 том І).
Таким чином, суд констатує, що суми числових значень за двома поставками (26 226,00 USD + 9 000,00 USD) точно відображають відомості рахунку-проформі (Proforma invoice) №241120211 від 24.11.2021 щодо загальної вартості придбаного товару за контрактом (35 226,00 USD), та по яких позивачем у відповідача оформлено дві різні митні декларації - №UA206050/2022/011153 від 29.08.2022 і №UA206050/2022/011245 від 31.08.2022.
В межах одного контракту мало місце оплата (35 226,00 USD) двома банківськими платежами за товар по рахунку-проформі (Proforma invoice) №241120211 від 24.11.2021, що проведено 01.12.2022 на суму 10 567,80 USD та 18.01.2022 на суму 24 658,20 USD відповідно (а.с.35, 36 том І);
Відповідач, ні на час проведення процедури розмитнення товару: "Інвентар та обладнання для занять фізкультурою, гімнастикою, легкою атлетикою, іншими видами спорту…", ні на час судового розгляду в цій справі, не подав суду доказів недостовірності відомостей щодо ціни товару (вартісних характеристик), зазначених у поданих разом з митною декларацією №206050/2022/011153 від 29.08.2022 документах, отриманих в установленому законом порядку.
Перебування у віданні відповідача інформації про декларування в один місяць (серпень 2022 року) і практично в один період (із розбіжністю в два дні) товару через один зовнішньоекономічний контракт двома різними митними деклараціями (№UA206050/2022/011153 від 29.08.2022 і №UA206050/2022/011245 від 31.08.2022), на переконання суду, мало б виключити виникнення таких сумнівів.
А тому, у спірному випадку у суду відсутні підстави для висновку про не подання декларантом документа, визначеного пунктом 8 частини другої статті 53 МК України, зокрема, висновку про вартісні характеристики товарів, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, з підстав, викладених у відзиві на позов.
Також, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що подані декларантом документи містять розбіжності у відомостях, що підтверджують митну вартість товару, а саме: зазначено різні умови поставки в комерційному рахунку, проформі рахунку, комерційній угоді, специфікації до угоди, митній декларації країни відправлення.
Так, в графі 20 митної декларації №206050/2022/011153 визначено умови поставки "FОВ". Згідно з підпунктом 3.3 пункту 3 умов договору від 24.11.2021 за №24112021 "поставка товарів здійснюється на умовах "FCA" (доставка вантажу, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до місця (Тяньцзінь, Китай) ("Порт призначення") відповідно до правил Інкотермс 2010". Натомість у інвойсі товарній накладні, в рахунку-фактурі та декларації зазначено "FOB" XINGANG.
За аргументами представника відповідача, вказані розбіжності впливають на митну вартість товару.
Однак суд вважає коментоване обґрунтування Митниці, такими, що не заслуговують на увагу, та звертає увагу на висновки і мотиви в даній частині досліджуваних обставин, що визначені нижче по тексту судового рішення.
Інкотермс (англ. Incoterms, International commercial terms) це офіційні правила, розроблені Міжнародною торговою палатою для тлумачення термінів, що стосуються внутрішньої та міжнародної торгівлі. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі.
Відповідно до Інкотермс-2010 термін "FOB (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження)" означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом. Тобто, при постачанні товару на умовах FOB за рахунок продавця мають бути вчинені наступні дії: контроль безпеки, перевірка якості, кількості, ваги, розміру, пакування, маркування товару, отримання ліцензії, дозволу, виконання експортних митних формальностей, навантаження та доставка товару в порт відвантаження і навантаження товару на судно в порту відвантаження, тоді як покупець несе витрати на доставку товару з порту відвантаження, виконання транзитних та імпортних митних формальностей.
Термін "FCA (…named place) англ. Free Carrier, або Франко перевізник (…назва місця)" згідно із Інкотермс-2010 означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Слід зазначити, що вибір місця постачання вплине на зобов`язання з навантаження і розвантаження товару в даному місці. Якщо постачання здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе. Таким чином, під час постачання товару на умовах FCA контроль безпеки, перевірка якості, кількості, ваги, розміру, пакування, маркування товару, виконання експортних митних формальностей, а також навантаження товару на транспортний засіб, якщо відвантаження здійснюється в приміщенні продавця, доставка товарів до місця поставки (наприклад, морському перевізнику, указаному покупцем) здійснюються за рахунок продавця, а покупцем сплачується навантаження товару на транспортний засіб, якщо відвантаження здійснюється не в приміщенні продавця; виконання транзитних та імпортних митних формальностей; доставка товару.
Отже, базис "FOB" регулює договірні відносини, за яких продавець не оплачує основне перевезення товару. Термін використовується лише для водного транспорту. За умов поставки FOB відповідальність за вантаж переходить від продавця на покупця після розміщення вантажу на борту судна, основне перевезення (морський фрахт) оплачує покупець.
Водночас згідно з умовами "FCA" відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно. При цьому всі експортні формальності і мита повинен здійснити і оплатити продавець, а витрати на доставку та митне оформлення для імпорту залишається на покупцеві.
У розглядуваному випадку, відповідно до підпункту 3.3 пункту 3 договору №24112021 від 24.11.2021 поставка товарів здійснюється на умовах "FCA" (доставка вантажу, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до місця (Тяньцзінь, Китай) ("Порт призначення") відповідно до правил Інкотермс 2010 (а.с.43 том І).
Так, разом з митною декларацією UA206050/2022/011153 від 29.08.2022 декларант надав митному органу довідку ТОВ "Ламан Шипінг" №240822-1 від 24.08.2022 про транспортні витрати на перевезення вантажу, а саме: морське перевезення вантажу за межами державного кордону України; транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону України; міжнародне автоперевезення за межами державного кордону України (а.с.37, 80 том І).
З огляду на зміст поданих разом з митною декларацією UA206050/2022/011153 від 29.08.2022 документів, поставка товару "Інвентар та обладнання для занять фізкультурою, гімнастикою, легкою атлетикою, іншими видами спорту…" фактично здійснена на умовах "FOB".
Щодо зазначення у договорі №24112021 від 24.11.2021 умов поставки товару - "FCA", то це є помилкою, допущеною продавцем, в підтвердження чого позивачем надано суду лист нерезидента Shanxi Regent Works Inc. ("СN", Китайська Народна Республіка) від 30.12.2022 (а.с.154).
Крім того, виходячи із матеріалів справи, саме ТОВ "Ламан Шипінг" надавало позивачу послуги щодо транспортування товару, про що вказують відомості довідки №240822-1 від 24.08.2022 (а.с.37 том І).
Водночас, як свідчить зміст довідки ТОВ "Ламан Шипінг" від 03.01.2022 за №030122-2, перевезення вантажу для ФОП ОСОБА_1 оплачене в повному обсязі, претензій до отримувача немає. Також, згідно договору про транспортно-експедиторське обслуговування №ТЕО-03112020, компанія ТОВ "Ламан Шипінг" має право при необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором, укладати від свого імені договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання та другими організаціями (а.с.155 том І).
В досліджуваному випадку суд також виходить із того, що в електронному повідомленні від 29.08.2022 про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, Івано-Франківська митниця не вказала, яка саме невідповідність виявлена в документах, які підтверджують митну вартість товару, що об`єктивно позбавило можливість декларанта надати власні пояснення для спростування виявленої митним органом невідповідності умов поставки товару під час митних консультацій (а.с.94 том І).
Також незрозумілою є вимога митного органу надати декларантом експертний висновок про вартість товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, оскільки такий висновок не може усунути виявлену в документах невідповідність саме умов поставки товару.
З приводу застосування відповідачем у спірному випадку резервного методу (стаття 64 Митного кодексу України) та відсутності можливості послідовного використання методів визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів за статтями 59 і 60 Митного кодексу України, суд виходить із наступних аргументів та мотивів.
Так як за приписами частини 2 статті 64 Митного кодексу України митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті Кодексу (резервний метод), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, то суд відзначає, що при розгляді справи Митниця подала відомості із відповідного програмного забезпечення "Центральна база даних" Державної митної служби України - "Рівень цін по Центральній базі Даних (ЦБД)" (а.с.95, 98-101 том І).
Саме такими відомостями із Центральної бази Даних представник відповідача обґрунтовує доводи на підтвердження опрацювання цінової політики.
На переконання суду такі відомості не можливо врахувати у справі як належний доказ.
По перше, із вказаного відстеження неможливо зробити висновок, чи здійснено пошук аналогічного, чи ідентичного товару, в тому числі за фактичними обставинами, так як відповідачем обрано умови пошуку "100 найдешевших за кг" та не обрано "100 найдешевших за одиницю", не зважаючи на те, що товар заявлений позивачем до розмитнення за одиницю.
Доказів здійснення пошуку "100 найдешевших за одиницю" відповідач суду не надав.
По третє, відмінною є і загальна вага товару за такими деклараціями, зокрема, позивач декларує 18 821,80 кг, а за вказаною відповідачем декларацією лише 4 500,00 кг.
"Free on Board / Вільно на борту" (FOB) означає, що обов`язки продавця вважаються виконаними після його поставки товару на борт судна, призначеного продавцем, у пойменованому порту відвантаження.
"Ex Works / Франко завод" (EXW) означає, що обов`язки продавця щодо поставки вважаються виконаними після того, як він надав покупцеві товар на своєму підприємстві (фабриці, складі, заводі). Крім того, продавець не відповідає за вантаження товару і надані покупцем транспортні засоби, а також не відповідає за очищення товару від мит, якщо не було домовленості про інше.
Є очевидним, що обрання тої чи іншої умови поставки ("FOB", "EXW") суттєво впливають на вартість товару за контрактом. В розгляді справи відповідач не пояснив, яким чином ним співставлено такі різні умови постав і як це враховано при коригування митної вартості товару.
Є очевидним, що вказана інша поставка мала місце по митному оформленню партії із повністю готових, зібраних і готових до експлуатації спортивного інвентарю, спортивних снарядів і тренажерів, що явно повинно бути дорожчим від вартості товару, які ввозив позивач, який є лише складовою таких снарядів та інвентарю відповідно.
Окремо суд вважає за потрібне звернути увагу на положення пункту 2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України за №598 від 24.05.2012, за змістом яких у рішенні про коригування орган доходів і зборів:
- поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо;
- у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Суд констатує, що відповідач визначений обрахунок скоригованої вартості грубо порушує правила, встановлені для складання рішень про коригування митної вартості, адже, митний орган знівелював різницю в якісних, кількісних показника та виду товару, що завозився позивачем, від тих випадків, які використані у оскаржуваних рішеннях
З урахуванням вказаного, на переконання суду, позивачем подано до Митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом.
Правильність визначення митної вартості позивачем відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Протиправність рішень Митниці, на переконання суду, обґрунтовується наданням декларантом документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за основним методом та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.
По перше, суд констатує, що відповідач, реалізовуючи своє право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого статтею 64 МК України, не довів перед судом про наявність обґрунтованих застережень щодо застосування у спірних відносинах шостого методу, в тому числі в частині:
- не підтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості;
- наявності достатніх умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості товару.
По друге, відповідач не зміг аргументовано довести, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі обґрунтувати невірне визначення митної вартості товару.
По третє, відповідач ні під час здійснення митного контролю спірного товару, ні у відзиві на позов не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подані декларантом при митному оформленні товару, в яких наявні розбіжності, ознаки підробки, зміни і підтирання окремих/усіх числових значень нанесених машинописним чи рукописним способом, або не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за такий товар.
Суд зазначає, що згідно пункту 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA206050/2022/000074/2 від 29.08.2022 не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Верховний Суд в постанові від 02.07.2020 за результатом розгляду справи №804/2061/17 зазначив:
"…Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів №500060702/2017/000010/1 від 25.02.2017 року, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
При цьому Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган…".
Зрештою, суд вважає, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Однак, контролюючим органом не доведено, що подані позивачем документи не підтверджують митну вартість товару, а також те, що позивач мав надати саме ті документи, які витребувано митним органом (загальна вимога надати банківські чи інші бухгалтерські документи, що підтверджують вартість самого товару, або за їх відсутності - висновок експертної організації), з огляду на зауваження щодо розбіжностей в митній декларації та долучених до неї документах щодо умов поставки (тобто фактично щодо можливого понесення позивачем додаткових витрат, які мали б бути включені до митної вартості товару тощо).
Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може бути самостійною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю (іншим обраним законним методою) та, як наслідок, коригування митної вартості таких товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Суд вказує на право декларанта (його уповноваженої особи) визначити митну вартість за основним методом. При визначенні вартості товару особа має надати митному органу необхідні і достатні відомості про митну вартість, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних.
Проте, митниця не спростувала належними і допустимим доказами відомості, зафіксовані в документах, наданих митному органу разом з митною декларацією №UA206050/2022/011153 від 29.08.2022.
Враховуючи вищевказане, суд констатує, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206050/2022/002324 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206050/2022/000074/2 від 29.08.2022 в порушення пунктів 1, 2 і 4 частини другої статті 55 МК України не містить:
- належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
- наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, заявленої декларантом;
- належного обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відтак Митниця, приймаючи Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення і Рішення про коригування митної вартості товарів, діяла не на підставі законів України, а також без урахування усіх обставин. Таким чином, суд дійшов висновку, що Картка і Рішення від 29.08.2022, є протиправними та такими, що підлягають до скасування.
Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в загальному розмірі 4 962,00 гривень, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи платіжні доручення №142 від 02.11.2022 на суму 992,40 гривень і №143 від 02.11.2022 на суму 992,40 гривень, платіжні інструкції №152 від 22.11.2022 на суму 1 488,60 гривень і №153 від 22.11.2022 на суму 1 488,60 гривень (а.с.1-4 том І).
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 139 КАС України).
Відтак, підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 4 962,00 гривень.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 132 КАС України).
Позивач 02.02.2023 зареєстрував в суді клопотання про відшкодування судових витрат на правову допомогу в розмірі 7 000,00 гривень, та просить їх стягнути із відповідача.
Відповідач, в свою чергу, направив через систему Електронний суд клопотання від 08.02.2023 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, заперечив щодо стягнення судом витрат з відповідача в розмірі 7 000,00 гривень, вказуючи на обставину їх не співмірності.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.
За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Окрім зазначеного, частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження факту залучення адвоката і понесення позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 гривень, позивачем долучено: договір №2022/26 від 18.10.2022 про надання професійної правничої допомоги, укладений між адвокатом Дрогомирецьким І.М. та ФОП ОСОБА_1 (а.с.59-61 том І); ордер на надання правової допомоги серії АТ №1033533 від 07.12.2022 (а.с.62 том І); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 001503 від 10.04.2019; копію акта приймання-передачі послуг від 26.01.2023 за договором про надання професійної правничої допомоги №2022/26 від 18.10.2022 (а.с.24 том ІІ); платіжна інструкція №163 від 26.01.2023 про сплату за послуги за договором про надання професійної правничої №2022/26 від 18.10.2022 в сумі 7 000,00 гривень, отримувач ОСОБА_2 (а.с.25 том ІІ).
Згідно акта приймання-передачі послуг від 26.01.2023 за договором про надання професійної правничої допомоги №2022/26 від 18.10.2022 адвокатом Дрогомирецьким І.М. надано такі адвокатські послуги: проведення попереднього аналізу справи, у тому числі ознайомлення з матеріалами справи, збір інформації та документів, оформлення доказової бази відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України; підготовка позовної заяви; опрацювання поданого відповідачем відзиву на позов та підготовка відповіді на відзив на позов. Загальна вартість наданих послуг складає 7 000,00 гривень без ПДВ (а.с.24 том ІІ).
Відтак, представником позивача надані належні документи, що дають підстави для розгляду судом питання відшкодування витрат на користь ФОП ОСОБА_1 .
Так, оцінюючи характер наданої адвокатом Дрогомирецьким І.М. правничої допомоги відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №2022/26 від 18.10.2022 та згаданого акта приймання-передачі послуг від 26.01.2023, слід виходити із наступного.
Суд звертає увагу на те, що розгляд даної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами.
Відповідно до частини другої статті 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справ.
Таким чином, справа №300/5110/22 відноситься до справ незначної складності, а тому не потребує значних зусиль для підготовки позовної заяви та доказів до неї.
При цьому, суд звертає увагу на те, що Єдиний державний реєстр судових рішень містить велику кількість аналогічних справ за предметом спору адміністративних справ незначної складності, які могли бути використані представником позивача як правові позиції суду під час підготовки позовної заяви та значно спростили процес та час, затрачений на її написання та визначення обсягу необхідних доказів у справі.
Окрім цього, суд зазначає, що зібрані представником позивача та подані суду докази не становили значний обсяг та в своїй основі складалися з тих документів, які були долучені позивачем митному органу в процесі митного оформлення товару.
"74. Водночас колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
75. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
76. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним."
З огляду на вищевказане, суд переконаний, що розмір витрат на правничу допомогу, заявлений до відшкодування за рахунок відповідача, є дещо завищеним та неспівмірним із складністю і характером даної справи.
Підсумовуючи свої аргументи і мотиви, суд вважає справедливим можливе відшкодування позивачу судових витрат на професійну правничу допомогу в розмрі 4 000,00 гривень, які також підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Також згідно позовної заяви представник позивача просив суд стягнути з відповідача 1 960,00 гривень витрат на послуги з перекладу ФОП ОСОБА_3 на замовлення позивача з англійської та з китайської на українську мову. На підтвердження таких витрат представник позивача надав суду акт виконаних робіт №3972if/3973if/3974if від 20.10.2022 та платіжне доручення №147 від 02.11.2022 на суму 1 960,00 гривень (а.с.57, 63 том І).
Верховний Суд в постанові від 31.03.2020 за результатом розгляду справи №160/7049/19 зазначив:
"…Склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має з`ясувати, чи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тощо…".
З огляду на зміст акту виконаних робіт №3972if/3973if/3974if від 20.10.2022, який долучений до позовної заяви, здійснено переклад з англійської мови на українську мову на суму 860,00 гривень та переклад з китайської мови на українську мову на суму 1 100,00 гривень.
Водночас неможливо встановити обсяг виконаних робіт з перекладу (кількості аркушів, документів, тощо), а також те, чи здійснено переклад саме тих документів, які мають відношення до цієї адміністративної справи №300/5110/22.
За відсутності інших доказів на підтвердження судові витрати на оплату послуг перекладача, суд вважає, що позивачем не доведено обґрунтованість таких витрат та їх пов`язаність з цією справою, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат на оплату послуг перекладача.
Сторонами не подано будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці Державної митної служби України №UA206050/2022/002324.
Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці Державної митної служби України №UA206050/2022/000074/2 від 29.08.2022.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 43971364) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 4 962,00 гривень (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні нуль копійок).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 43971364) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 гривень (чотири тисячі гривень нуль копійок).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), АДРЕСА_1 ;

представник позивача Дрогомирецький Ігор Миколайович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001503 від 10.04.2019, ордер на надання правничої допомоги серії АТ №1033533 від 07.12.2022), вул. Індустріальна, 34, офіс 222, м. Івано-Франківськ, 76014;

відповідач Івано-Франківська митниця Державної митної служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 43971364), вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ, 76005.

Суддя Чуприна О.В.