Справа № 260/2911/22
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 березня 2023 року м. Ужгород№ 260/2911/22

Закарпатський окружний адміністративний суд в особі судді Гаврилко С.Є. розглянувши в письмовому проваджені заяву в порядку статті 383 КАС України у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2022 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), в якому просить: "1. Прийняти позов до провадження та розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження; 2. Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 02.06.2022 року № 15, прийняте Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, за наслідками розгляду моєї заяви про призначення пенсії від 25.05.2022 року за № 1176; 3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути мою заяву про призначення пенсії за віком від 25.05.2022 року та прийняти рішення про призначення мені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213-VІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі №360/3611/20-а, відповідно до заяви про призначення пенсії за віком від 25.05.2022 року за № 1176; 4. Розгляд справи провести без моєї участі. На позовних вимогах наполягаю у повному обсязі; 5. Стягнути на мою користь за рахунок Державного бюджету України з відповідача по справі сплачений мною судовий збір.".

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 15 від 02 червня 2022 року "Про відмову у призначенні пенсії". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 25 травня 2022 року на пільгових умовах, відповідно до статті 13 пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VІІ. У задоволенні позову у частині інших позовних вимог відмовлено.

16 березня 2023 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся позивач із заявою в порядку статті 383 КАС України, у якій просив суд: "1. Визнати протиправним рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у призначенні пенсії на виконання Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року по справі № 260/2911/22; 2. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області усунути порушення п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. №213- VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року та виконати Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року по справі № 260/2911/22 з урахуванням висновків суду, зокрема щодо мого права виходу на пенсію на пільгових умовах із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону України "Про пенсійне забезпечення" на 1 рік за кожний повний рік роботи за списком № 1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць" (а.с.а.с. 107-113).

Вказана заява обґрунтована тим, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року по справі № 260/2911/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 25 травня 2022 року на пільгових умовах, відповідно до статті 13 пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VІІ. Відповідачем на виконання рішення повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 25 травня 2022 року на пільгових умовах, відповідно до статті 13 пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення" та відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, у зв`язку з ненастанням пенсійного віку (50 років). Заявник вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області без урахування висновків рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, розглянуло повторно його заяву від 25 травня 2022 року, на свій розсуд, та не у відповідності до висновків суду, прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із не досягненням відповідного віку. Однак належне виконання рішення суду полягає у прийнятті рішення про призначенні йому пенсії, оскільки право виходу на пенсію на пільгових умовах, зі зменшенням пенсійного віку.

Розглянувши подану заяву, дослідивши необхідні для розгляду заяви матеріали адміністративної справи, суд приходить наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок. Відтак, учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до статті 383 частини 1 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Статтею 383 частиною 3 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Суд зауважує, що для визнання дій або бездіяльності протиправними недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання відповідачем обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправності дій або бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність таких дій для прав та інтересів заінтересованої особи.

Згідно із статтею 383 частинами 5-6 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому стате 249 зазначеного Кодексу.

Як зазначалося вище, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 15 від 02 червня 2022 року "Про відмову у призначенні пенсії". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 25 травня 2022 року на пільгових умовах, відповідно до статті 13 пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VІІ. У задоволенні позову у частині інших позовних вимог відмовлено.

Матеріали справи свідчать, що на виконання вказаного судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 25 травня 2022 року на пільгових умовах, відповідно до статті 13 пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення" та відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, у зв`язку з ненастанням пенсійного віку (50 років), про що листом від 13 березня 2023 року № 0700-0302-8/11549 позивача було повідомлено (а.с. 114).

Таким чином судом не було встановлено, що відповідачем не виконано обов`язок щодо здійснення повторного розгляду заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 25 травня 2022 року на пільгових умовах, відповідно до статті 13 пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VІІ. на виконання рішення суду.

У відповідності до статті 2 частини 1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином судом резюмується необхідність при вирішенні конкретного спору встановлення наявність порушень з боку суб`єктів владних повноважень, зокрема, щодо прав, свобод та інтересів фізичних осіб у спірному випадку позивача.

Із врахуванням встановлених вище обставин судом резюмується наявність протиправної поведінки відповідача по відношенню до позивача з приводу відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, у зв`язку з ненастанням пенсійного віку (50 років).

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Конституція України, таким чином, надає громадянам право безпосередньо звертатися до суду із скаргою на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. У цьому відношенні не може бути будь-яких винятків щодо здійснення громадянами України конституційного права безпосередньо звертатися до суду зі скаргами на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Конституційне право на судовий захист належить до невідчужуваних та непорушних. Кожен під час розгляду будь-якої справи має право на правосуддя, яке відповідало б вимогам справедливості.

Відповідно до статті 8 частини 3 Основного Закону держави, в Україні ґарантується звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод безпосередньо на підставі Конституції України.

Право на судовий захист забезпечується конституційними гарантіями здійснення правосуддя судами, утвореними на підставі Конституції України, та у визначеному законом порядку.

Аналізуючи ці норми КАС України у взаємозв`язку із статтею 8 частиною 3, статтею 55 Конституції України, суд дійшов висновку про можливість оскарження спірних правовідносин у випадках, коли закон не містить прямої заборони на таке оскарження.

Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод. У правовій державі звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Право кожного на судовий захист є однією з конституційних гарантій реалізації інших прав і свобод, захисту їх від порушень і протиправних посягань (підпункт 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 2015 року № 3-рп/2015).

Право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац восьмий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого статтею 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

Судовий захист передбачає здійснення правосуддя з метою захисту або відновлення порушених оспорюваних прав і свобод.

Таким чином суд вважає, що захист порушених прав позивача буде ефективним шляхом вирішення спору розглядом по суті відповідного позову.

Вирішувати питання, які не були предметом розгляду даної справи та зобов`язувати відповідача вчиняти певні дії суперечило б статті 383 КАС України.

Судом не було встановлено протиправності рішень, дій чи бездіяльності, вчинених, зокрема, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області на виконання ухваленого рішення саме у справі № 260/2911/22.

Відповідно до статті 5 частини 1 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, суд акцентує, що у даному випадку позивач у разі незгоди, на його думку, з рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, у зв`язку з ненастанням пенсійного віку (50 років) у відповідності до ухваленого Закарпатським окружним адміністративним судом рішення у справі № 260/2911/22, має право звернутися до адміністративного суду з окремим позовом у передбаченому приписами КАС України.

Судом не було встановлено протиправності рішень, дій чи бездіяльності, вчинених, зокрема, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на виконання ухваленого рішення саме у справі № 260/2911/22.

Разом з тим, як передбачено статтею 383 пунктом 7 частиною 2 КАС України у заяві зазначається інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Тобто, передумовою звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України є пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Водночас, ОСОБА_1 в заяві зазначає, що виконавче провадження ще не відкривалося, оскільки останній направив виконавчий лист на примусове виконання, але копія постанови про відкриття виконавчого провадження йому ще не надходила.

Отже, на момент звернення позивача із заявою поданою у порядку статті 383 КАС України державним виконавцем не відкрито виконавче провадження. Інформація щодо здійснення державним виконавцем будь-яких інших виконавчих дій, матеріалах справи відсутня.

Таким чином, звернення позивача з метою визнання судом протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, є передчасним.

Відповідно до статті 383 частини 6 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості вищеозначеної заяви ОСОБА_1 та відповідно відсутності законодавчо передбачених підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 166, 370, 382 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі № 260/2911/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено КАС України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.Є. Гаврилко