Справа № 240/7303/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 березня 2023 року м. Житомир справа № 240/7303/23

категорія 112010203

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Окис Т.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,

установив:

17 березня 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувcя до суду з позовом, у якому просить:

1. визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Житомирській області) щодо не надання відповіді на заяву від 21 січня 2023 року та відмову у нарахування та у виплаті як інваліду першої групи по захворюванню, яке пов`язане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком, у відповідності до вимог статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 20 лютого 2021 року;

2. зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області надати відомості про отримання з 2013 року основної пенсії та її розмір як інваліда 3 групи і в подальшому інваліда 2 групи, захворювання якого пов`язане з Чорнобильською катастрофою та відомості про отримання з вересня 2014 року додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі з інвалідністю, захворювання якої пов`язане з Чорнобильською катастрофою, передбаченої статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

3. зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за період з 20 лютого 2021 року по дату прийнятого рішення відповідно до вимог статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

5. зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області нарахувати та виплатити додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю за період з вересня 2014 року по 20 лютого 2021 року;

6. зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області станом на день прийняття рішення встановити додаткову пенсію в розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, в подальшому збільшувати розмір, застосовуючи правила, передбачені статтею 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в подальшому нараховувати та виплачувати додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

7. стягнути ГУ ПФУ в Житомирській області недоплачену суму заборгованості по виплаті додаткової пенсії за шкоду заподіяному здоров`ю за даний період, яка виникне в результаті перерахунку;

8. На підставі пункту 1 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України допустити негайне виконання судового рішення у межах суми стягнення за один місяць.

Зазначений позов не може бути прийнятий до провадження суду та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статям 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Під викладом обставин розуміється обґрунтування порушених прав та інтересів позивача оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача у сфері публічно-правових відносинах.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та докази, що підтверджують вказані обставини.

Частиною 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З позовної заяви убачається, що ОСОБА_1 оскаржує неправомірними дії ГУ ПФУ в Житомирській області щодо не надання відповіді на його заяву від 21 січня 2023 року та відмову у нарахування та виплаті додаткової пенсії.

Тобто позивач оскаржує ненадання відповіді на заяву від 21 січня 2023 року, а в додатках до позовної заяви зазначає копію заяви від 01 листопада 2022 року, але додає заяву від 25 січня 2023 року.

Окрім цього, як стверджує позивач, відповідач не розглянув заяву від 21 січня 2023 року, а отже вчинив протиправну бездіяльність, відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність суб`єкта владних повноважень це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв`язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом. Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб`єкта владних повноважень будь-яких дій, що більш відповідає фактичним обставинам справи

Окрім цього, несумісною є вказана вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді з подальшим проханням визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у нарахування та виплаті додаткової пенсії, оскільки саму відповідь не було надано, а отже не могло бути відмовлено позивачу у цій виплаті.

Також, позивачу необхідно уточни позовні вимоги, які стосуються зобов`язання відповідача виплатити додаткову пенсію з 20 лютого 2021 року по дату прийнятого рішення та з вересня 2014 року по 20 лютого 2021 року, оскільки у заяві від 21 січня 2023 року до ГУ ПФУ в Житомирській області позивач указував період з 18 лютого 2018 року та з 2013 року.

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 цієї правової норми для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд звертає увагу позивача на те, що шестимісячний строк звернення до суду починає свій перебіг саме з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатись», що містяться у зазначеній правовій нормі, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Суд також зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Позивач просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за період з 20 лютого 2021 року по дату прийнятого рішення та зобов`язати нарахувати та виплатити додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю за період з вересня 2014 року по 20 лютого 2021 року.

Водночас, з позовом до суду ОСОБА_1 звернувся лише 17 березня 2023 року, що підтверджується трекінгом поштового відправлення на конверті із штриховим індетифікатором №893 з офіційного веб-сайту "Укрпошта", тобто вимоги за період з 20 лютого 2021 року по 16 вересня 2022 року та з вересня 2014 року по 20 лютого 2021 року заявлені з пропуском строку, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Однак, обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду та доказів на підтвердження підстав пропуску такого строку позивач не надав.

Посилання позивача на Віденську конвенцію про цивільну відповідальність за ядерну шкоду та тридцятирічний строк позовної давності суд до уваги не приймає, так як предметом спору є бездіяльність відповідача і спірні правовідносини не стосуються цивільної відповідальності ГУ ПФУ в Житомирській області за ядерну шкоду.

Відповідно до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом 10 днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частинами 1 та 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом 5 днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене суд уважає за необхідне запропонувати позивачу уточнити позовні вимоги та докази на їх підтвердження, у зв`язку з цим, надати уточнену позовну заяву, а також ураховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогами за період з 20 лютого 2021 року по 16 вересня 2022 року та з вересня 2014 року по 20 лютого 2021 року, наявні підстави для залишення позову без руху та надання позивачу строку для подання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску процесуального строку.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків 10 (десять) днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі неусунення недоліків у зазначений вище строк позовна заява буде повернута позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Окис