Справа № 537/6133/21
Суддя: МУРАШОВА Н. В.
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/537/2/2023
Справа № 537/6133/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2023 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Мурашової Н.В.,

за участі секретаря Должаніци В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ДПП НП України - Коломієць О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м.Кременчук в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Дозорцевої Кристини Сергіївни, про визнання дій поліцейського протиправними, визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог.

01.12.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до поліцейського Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Дозорцевої К.С., в якій просила: 1) визнати протиправними дії відповідача сержанта поліції Дозорцевої К.С.; 2) визнати протиправною та скасувати постанову ЕГА №519745 по справі про адміністративне правопорушення, винесену 22.11.2021 року відповідачем сержантом поліції Дозорцевою К.С., якою позивач ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.; 3) закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначено, що 22.11.2021 року поліцейським взводу 1 роти 2 Батальйону патрульної поліції у місті Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Дозорцевою К.С. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. за те, що 22.11.2021 року о 12:19 год. під час дії карантину ОСОБА_1 перебувала в громадській будівлі без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора чи захисної маски, що закривають рот та ніс, в тому числі виготовленої самостійно, чим порушила п.п.1, п.п.2 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Проте ОСОБА_1 вважала дану постанову ЕГА №519745 від 22.11.2021 року необґрунтованою та незаконною. ОСОБА_1 визнала, що 22.11.2021 року близько 11:15 год. вона без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора чи захисної маски, що закривають рот та ніс, зайшла у приміщення спортивного клубу « Спортлайф », розташоване за адресою м. Кременчук, проспект Лесі Українки, 120 , щоб відвідати тренажерний зал за оплаченим нею річним абонементом. Однак співробітники клубу відмовили їй в доступі до приміщень тренажерної зали у зв`язку з відсутністю у неї захисної маски на обличчі, незважаючи на те, що абонемент на відвідування даного закладу нею був сплачений на рік та був дійсним. ОСОБА_1 вважала незаконними, такими, що обмежують її права та свободи, направлені на не виконання своїх зобов`язань за договором про надання послуг, вимоги працівників спортивного клубу одіти на обличчя засоби індивідуального захисту, зокрема респіратор чи захисну маску, що закривають рот та ніс, оскільки вони шкодять її здоров`ю. Разом з тим Рішенням Конституційного Суду України від 28.08.2020 року визнано неконституційними окремі положення постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів». ОСОБА_1 вважала, що у відповідності до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України, тобто лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень, при цьому не можуть бути обмежені права і свободи передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України. Такі обмеження встановлюються виключно Законом - актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України. Станом на 22.11.2021 року надзвичайний стан в Україні не було введено. Тому головний санлікар не отримав повноважень ініціювати карантин, а у Кабінету Міністрів не було підстав встановлювати карантин. Відтак, на думку ОСОБА_1 , в правовому полі чинного законодавства України карантин не було введено. А тому ОСОБА_1 вважала, що 22.11.2021 року вона мала право перебувати у приміщенні спортивного клубу без засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора чи захисної маски, що закривають рот та ніс, оскільки на той час вона мала задовільний стан здоров`я. Більш того, оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення ЕГА №519745 від 22.11.2021 року не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки в ній не зазначено технічний засіб, яким працівники поліції виконали відеозапис при складанні постанови по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.44-3 КУпАП. Верховним судом визначено, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, і відсутні інші докази вчинення правопорушення, то провадження підлягає закриттю на підставі ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. За таких обставин ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав, просила визнати протиправними дії відповідача сержанта поліції Дозорцевої К.С.; визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ЕГА №519745 від 22.11.2021 року, якою на неї накладене адміністративне стягнення; закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Короткий зміст відзивів на позов відповідачів.

13.01.2022 року відповідач поліцейський взводу 1 роти 2 Батальйону патрульної поліції у місті Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Дозорцева К.С. подала до суду письмовий відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому просила відмовити в задоволенні позову.

Відзив мотивований тим, що 22.11.2021 року сержантом поліції Дозорцевою К.С. винесено постанову серії ЕГА №519745 по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.44-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. за те, що 22.11.2021 року близько 12 год. 27 хв. під час дії карантину ОСОБА_1 перебувала в громадській будівлі, розташованій за адресою: м. Кременчук по проспекту Лесі Українки, 120 , без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора чи захисної маски, що закривають рот та ніс, в тому числі виготовленої самостійно, чим порушила п.1, п.п.2.2 КМУ №126 від 09.12.2020 року. Так, 22.11.2021 року під час несення служби у м. Кременчуці екіпажем патрульної поліції було отримано виклик на лінію «102» від ОСОБА_1 про те, що у спортивному клубі « Спортлайф » працівники відмовляють їй у доступі до тренажерного залу, незважаючи на оплачений нею річний абонемент, з підстав відсутності у неї на обличчі засобів індивідуального захисту, що закривають ніс та рот. Прибувши на місце події працівники поліції виявили ОСОБА_1 , яка підтвердила факт свого перебування в приміщенні клубу « Спортлайф » без захисної маски та повідомила про обставини тотожні змісту виклику на лінію «102», по факту чого від неї було прийнято відповідну заяву. Під час з`ясування обставин справи працівник служби охорони клубу ОСОБА_2 усно пояснив, що ОСОБА_1 є клієнтом клубу, раніше відвідувала заклад, одягнувши маску на обличчя, але цього разу 22.11.2021 року в приміщенні спортивного клубу вона відмовилася одягнути засоби індивідуального захисту, на зауваження не реагувала, своїми діями створювала конфлікту ситуацію, а тому він змушений був викликати працівників поліції, щоб не порушувати правила поведінки в громадських місцях, встановленні на час карантину. ОСОБА_1 в своїх поясненнях визнала, що в цей день перебувала у громадській будівлі спортивного клубу «Спортлайф» без захисної маски на обличчі, оскільки вважала незаконними вимоги перебувати у громадських будівля у масках, стверджувала не введення карантину на території України. Доводи позивача, викладені в позовній заяві є необґрунтованими, факту вчиненого правопорушення не спростовують, а відповідно не є підставою для скасування постанови по справі про вчинене нею адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.44-3 КУпАП. Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 року №10-р/2020 є неприйнятними, оскільки вказаним рішенням не визнавалися неконституційними чи такими, що суперечать Основному закону, положення постанов Кабінету Міністрів України про введення на території України карантину з 12.03.2020 року та в подальшому продовження його дії. В порядку ч.4 ст.161 КАС України позивачем не додано жодних доказів на підтвердження доводів, викладених в адміністративному позові, на спростування обставин, викладених в оскаржуваній постанові, а також доказів факту відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП. Отже, доводи позивача, викладені в адміністративному позові є необґрунтованими, мають судом оцінюватися критично, як єдиний спосіб позивача уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Таким чином, враховуючи факт вчинення позивачем правопорушення, усні пояснення позивача, усні та письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , було з`ясовано всі обставини справи та прийнято правомірне рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП. Позивача було повідомлено про розгляд справи, роз`яснено вимоги ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, право знайомитися з матеріалами справи, надавати докази, клопотання, пояснення, користуватися юридичною допомогою, порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок сплати адміністративного штрафу. Письмових пояснень по факту вчиненого правопорушення, а також доказів на дотримання норм законодавства в порядку ст.268 КУпАП, на місці розгляду справи позивач не надавала, жодних клопотань не заявляла. Копію постанови серії ЕГА №519745 від 22.11.2021 року ОСОБА_1 отримала на місці розгляду справи. Постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №519745 від 22.11.2021 року складена у відповідності до вимог ст.283 КУпАП, а форма та зміст відповідає вимогам «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376. Відповідач просить суд прийняти до уваги, що в адміністративному позові ОСОБА_1 не заперечує, що в день та час, вказані в оскаржуваній постанові, вона перебувала в громадській будівлі, а саме в приміщенні клубу «Спортлаф», без одягненого засобу індивідуального захисту, що закриває ніс та рот. Незгода позивача з притягненням її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення її від адміністративної відповідальності. Вимога позивача про визнання дій поліцейського та постанови протиправними не відповідає положенням статті 286 КАС України, якою встановлено вичерпний перелік повноважень місцевого загального суду як адміністративного за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. За таких обставин просили суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідач Департамент патрульної поліції подав відзив на позов, аналогічний за змістом відзиву на позов поліцейського взводу 1 роти 2 Батальйону патрульної поліції у місті Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Дозорцевої К.С., в яких також просили відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Позиція учасників справи в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що поданий позов для неї готували інші особи. ОСОБА_1 просила задовольнити її позовні вимоги з підстав, що станом на 22.11.2021 року чинним законодавством на території України не було введено карантин, а тому вимоги працівників спортивного клубу в громадському приміщенні одягнути на обличчя захисну маску - були протиправними, а тому не підлягали виконанню. ОСОБА_1 визнала, що 22.11.2021 року о 12:19 год. під час дії карантину вона перебувала в громадському спортивному клубі « Спортлайф » без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора чи захисної маски, що закривають рот та ніс. З цих підстав працівники спортивного клубу не пускали її у тренажерний зал, незважаючи на оплачений нею річний абонемент. Тому ОСОБА_1 викликала поліцію для захисту своїх прав. Також і працівники спортивного клубу викликали поліцію зі скаргою, що вона перебувала в громадському спортивному клубі « Спортлайф » без вдягнутих засобів індивідуального захисту. ОСОБА_1 вважала, що вимоги працівників спортивного клубу одягнути на обличчя захисну маску в приміщенні клубу - є протиправними, не ґрунтуються на чинному законодавстві України, а тому не підлягали виконанню. Незважаючи на наведене, працівники поліції винесли щодо неї постанову, якою її протиправно визнали винуватою за ч.2 ст.44-3 КУпАП та наклали адміністративне стягнення у виді штрафу. За таких обставин ОСОБА_1 просила визнати протиправними дії працівника поліції, скасувати винесену щодо неї постанову у справі про адміністративне правопорушення з накладенням адміністративного стягнення, а провадження у справі закрити. Разом з тим ОСОБА_1 визнала, що коли працівники поліції прибули на місце події - вони представилися, з`ясували обставини справи, роз`яснили їй права, винесли постанову про адміністративне правопорушення, яку їй тут же вручили. ОСОБА_1 повідомила, що поданий відповідачем до відзиву відеозапис з боді-камер відповідає фактичним обставинам справи.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Коломієць О.Ю. підтримала поданий відзив на позов, просила з наведених в ньому підстав відмовити в задоволенні позову.

Відповідач сержант поліції Дозорцева К.С. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, із заявами про відкладення розгляду справи не зверталася, причини неявки не повідомила.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.12.2021 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.02.2022 року залучено до участі у справі співвідповідача Департамент патрульної поліції.

Обставини справи, встановлені судом.

22 листопада 2021 року поліцейським роти 2 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП сержантом поліції Дозорцевою К.С. винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №519745, якою ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 грн. за те, що 22.11.2021 року о 12 год. 27 хв. у період дії карантину в м. Кременчук по просп. Лесі Українки, буд. 120 , ОСОБА_1 перебувала у громадській будівлі без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, що закриває ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно (а.с.17).

Норми права, які підлягають застосуванню. Висновки за наслідками розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Так, ст.29 Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 № 1645-III, передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

З 12.03.2020 року на усій території України було встановлено карантин, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами), від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», та від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, строк дії карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, від 20.05.2020 №392 та від 22.07.2020 №641, з урахуванням змін, внесених постановами КМУ №104 від 17.02.2021, №405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021, №855 від 11.08.2021, №981 від 22.09.2021, №1336 від 15.12.2021, продовжено до 31.03.2022.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 № 1000-IX, який набрав чинності 21.11.2020, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною 2 такого змісту: "Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

Крім цього, зазначеним Законом внесено зміни до ст.222 КУпАП, яка визначає повноваження органів національної поліції з розгляду справ про адміністративні правопорушення, шляхом доповнення ч.1 ст.222 КУпАП, після цифр "44" словами і цифрами "частина друга статті 44-3". Відповідно до вказаних змін, які набрали чинності 21.11.2020, до повноважень працівників органів та підрозділів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч .2 ст. 44-3 КУпАП.

Так, відповідно до ч.2 ст.44-3 КУпАП перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Із змісту ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Положення ст. 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Позивач ОСОБА_1 як на місці вчинення правопорушення, так і поданому позові, а також в судовому засіданні визнала факт, що 22.11.2021 року о 12:19 год. під час дії карантину вона перебувала в громадській будівлі без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора чи захисної маски, що закривають рот та ніс, в тому числі виготовленої самостійно, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.44-3 КУпАП.

На підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення відповідачем надано письмові пояснення свідка ОСОБА_2 та відеозапис з боді-камер працівників поліції, якими зафіксовано факт перебування 22.11.2021 року о 12:19 год. ОСОБА_1 у громадській будівлі спортивного клубу "Спортлайф" у м. Кременчук без засобів індивідуального захисту, що закривають ніс та рот, а також процесуальні дії працівників поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП. Відповідність наведених доказів фактичним обставинам справи визнавалася позивачем. Проте наведені докази не були зазначені у оскаржуваній постанові. А тому суд оцінив їх з дотриманням правової позиції ВС, викладеної у постанові від 13.02.2020. у справі №524/9716/16-а.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Вина ОСОБА_1 підтверджується її особистими поясненнями в істинності та добровільності яких сумнівів у суду не виникає. А тому суд вважає її вину доведеною.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.44-3 КУпАП, а саме перебувала в громадській будівлі під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

При цьому, суд зазначає, що положення постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09.12.2020 року на час виникнення спірних правовідносин були чинними, неконституційними не визнавались, тому були обов`язковими на всій території України.

Отже, вищенаведене свідчить про порушення позивачем карантинних обмежень, визначених постановою Кабінету Міністрів України.

Доводи позивача у змісті позову про скасування оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки відповідачем не зазначено у постанові посилання на відеозапис для підтвердження вчинення нею правопорушення, суд вважає необгрунтованими, оскільки позивач визнала факт свого перебування в період дії карантину у громадській будівлі без засобів індивідуального захисту, визнала, що працівники поліції по прибуттю за викликом представилися та роз*яснили їй права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, розглянули справу з винесенням постанови про адміністративне правопорушення, якою наклали на неї стягнення у виді штрафу, на місці вручили постанову.

В свою чергу, вищенаведені правові положення, зокрема ст. 251 КУпАП, визначають, що доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Доводи позивача про те, що відповідачем в оскаржуваній постанові не конкретизовано яку саме норму порушено позивачем, суд також вважає необгрунтованими, оскільки постанова відповідача містить посилання на ч.2 ст.44-3 КУпАП, яка не є бланкетною, оскільки її диспозиція встановлює самостійне правило поведінки та не потребує уточнення цього правила в інших нормативно-правових актах. Тобто, зміст вказаної норми є достатньо визначеним та не потребує додаткового уточнення в інших нормах.

Суд зазначає, що факт перебування позивача в громадському приміщенні спортивного клубу під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора або захисної маски, що закриває ніс та рот, нею фактично не заперечується, а доводи зводяться до незаконності введення таких обмежень в період дії карантину.

Так, стосовно доводів позивача про те, що карантинне обмеження щодо носіння маски порушує її конституційні права, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", громадяни зобов`язані, зокрема, піклуватися про своє здоров`я та здоров`я і гігієнічне виховання своїх дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян.

В свою чергу, ст.3 Конституції України задекларовано як найвищу соціальну цінність здоров`я та безпеку людини, наявність у держави позитивного обов`язку охороняти життя людини та громадянина, у т.ч. з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, не виконавши встановлені Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження, позивач свідомо поставила під загрозу життя та здоров`я інших людей.

Аналіз і співставлення доказів, наданих відповідачем свідчать, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 44-3 КУпАП.

Отже, є очевидним та доведеним факт невиконання позивачем вимог закону, що ставило під загрозу життя та здоров`я усіх осіб, які перебували на час виявлення правопорушення у приміщенні.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивача було обґрунтовано та на законних підставах притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП. Підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

А тому суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції Другого апеляційного адміністративного суду, викладеній у поставі від 19.10.2022 року у справі №637/1097/21 та інших.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Керуючись ст.ст. 77, 243-246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 251, 288 КУпАП, суд

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Дозорцевої Кристини Сергіївни, про визнання дій поліцейського протиправними, визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Інформація про сторони:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 13.05.2006 року Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області, місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: поліцейський Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Дозорцева Кристина Сергіївна, місцезнаходження: 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, проїзд Захисників Азовсталі, буд.3;

відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: 03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, буд.3.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст.286 КАС України подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 24.03.2023 року.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В.