Справа № 320/2625/23
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року м. Київ № 320/2625/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Панченко Н.Д., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України вм. Києві (далі по тексту також відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві, , адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови призначити позивачу пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з моменту звернення за призначенням, а саме з 21 жовтня 2022 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві призначити позивачу пенсію відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з моменту звернення за призначенням, а саме з 21 жовтня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем зроблено помилкові висновки щодо переходу позивача з одного виду пенсії на інший, оскільки при переході з одного виду пенсії, призначеної Законом №1788-ХІІ на інший згідно Закону №1058-IV фактично відбувається нове призначення пенсії, яка, в свою чергу, повинна бути призначена з дня звернення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року відкрито провадження у справі №320/2625/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідач правом на надання відзиву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення на електронну адресу копії ухвали про відкриття провадження у цій справі, підписану кваліфікованим електронним підписом головуючого судді, що підтверджується звітом про доставку від 13 лютого 2023 року.

Відтак останнім днем на подання відзиву на позовну заяву було 28 лютого 2023 року.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія паспорта НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_3 .

Заявою від 21 жовтня 2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві про призначення, переведення з одного виду на інший з пенсії водія міського транспорту на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту Закон № 1058-IV).

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 10 листопада 2022 року №2600-0208-8/147198 за наслідками розгляду заяви позивача від 03 листопада 2022 року щодо переходу на пенсію за віком згідно Закону № 1058-IV повідомлено про прийняття рішення про відмову в переведенні з пенсії зі зниженням пенсійного віку на пенсію за віком згідно Закону № 1058-IV, оскільки ОСОБА_1 вже призначена пенсія за віком з травня 2011 року (призначена пенсія зі зниженням пенсійного віку як водію пасажирського транспорту і великовантажних автомобілів згідно підпункту «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на підставі статті 26 Закону № 1058-IV протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон № 1058-IV, який є спеціальним законом, що визначає призначення, перерахунок і виплату пенсій.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Водночас, положеннями статті 2 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення (далі по тексту закону №1788-ХІІ) визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

З наведених положень законодавства вбачається, що пенсія за віком може призначатися як за Законом № 1788-XII та і за Законом № 1058-IV.

Згідно пункту «з» статті 13 Закону України на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 0 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що позивачу з травня 2011 року була призначена пенсія за віком на пільгових умовах як водію міського пасажирського транспорту і великовантажних автомобілів. Водночас, суд вважає, що відповідач у листі від 10 листопада 2022 року №2600-0208-8/147198 допустив описку, зазначивши, що пенсія позивачу призначена за підпунктом «ж» статті 13 Закону №1788-ХІІ, оскільки право на пенсію за віком водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв передбачено підпунктом «з» зазначеної статті.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон №1058-IV.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 27 Закону №1058-IV встановлено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп, Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Згідно статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Положеннями частини четвертої статті 42 Закону №1058-IV визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Тобто, особи, передбачені пунктом «з» - водії міського пасажирського транспорту і великовантажних автомобілів - в питаннях пенсійного забезпечення мають пільгу, яка виражається у зниженні пенсійного віку, проте, вид пенсії, що їм призначається - це пенсія за віком, яка згідно з вищенаведеними положеннями законодавства призначається, перераховуються та виплачується у відповідності з Законом №1058-IV.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходиться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством.

Водночас, у випадку задоволення заяви позивача про призначення його на пенсію за віком на загальних підставах, буде відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена йому відповідно до статті 13 Закону №1788-XII є різновидом пенсії за віком зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком на загальних підставах повторно у зв`язку з досягненням загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV передбачено, що визначена частиною другою статті 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовуються лише у випадку переведення з одного виду пенсії на інший або призначення пенсії вперше.

З огляду на викладене, заява позивача до пенсійного органу стосувалась призначення того ж виду пенсії (пенсії за віком), що призначена йому у 2011 році, а тому такий самий вид пенсії не може бути призначений повторно на підставі положень Закону №1058-IV та, відповідно, не може бути застосований при обчисленні пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три останні роки.

При цьому, суд зазначає, що у випадку продовження позивачем після призначення пенсії за віком на пільгових умовах працювати може бути підставою для перерахунку пенсії, а не її призначення.

Вищевказані висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі №185/1473/17, та у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 185/1389/17, від 27 березня 2020 року у справі № 335/8983/17, від 15 травня 2020 року у справі № 334/13/16-а.

Таким чином, з урахуванням правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд доходить до висновку про відсутність підстав для повторного призначення позивачу пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах була призначена позивачу у 2011 році, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком повторно у зв`язку із досягненням загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV.

Щодо посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року по справі №876/5312/17, суд зазначає наступне.

Зі змісту наведеної постанови слідує, що позивач оскаржував відмову в призначенні йому пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону №1058-ІV, з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки. При цьому, зі встановлених обставин вищевказаної справи слідує, що «у листопаді 2007 року ОСОБА_3 звільнився з роботи, і починаючи з 01 січня 2008 року, отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до п. «а» ст. 55 Закону № 1788-XII (робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах). 18 травня 2017 року ОСОБА_3, досягнувши 60-річного віку, звернувся до Конотопського об`єднаного УПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV. Конотопське об`єднане УФПУ листом від 26 травня 2017 року повідомило позивача, що право призначення довічної пенсії ним використано, тому немає підстав розглянути заяву від 18 травня 2017 року про первинне призначення пенсії за віком. Також роз`яснено його право на переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, але при здійсненні розрахунку із застосуванням показника заробітної плати, що враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, встановлено, що її розмір зменшиться, а тому такий перехід є недоцільним».

Тобто, спірні правовідносини у вказаній постанові стосувалися питання обчислення розміру пенсії позивача при переведенні з одного виду пенсії - за вислугою років, на інший - за віком, що у розрізі обставин вказаної справи вважалося призначенням особі нової пенсії.

Разом з тим, правовідносини у даній справі стосуються призначення позивачу фактично того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була йому призначена, а не переведення на інший вид пенсії.

За таких обставин, суд вказує, що посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17 є безпідставним, оскільки остання ухвалена за інших фактичних обставин та з іншим правовим регулюванням щодо призначення пенсії.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності сторін, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Тобто, обов`язок доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень одночасно покладено на усіх учасників процесу.

Водночас, відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність вчинених дій, а тому з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, то відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 73 - 77, 90, 94, 241, 245, 246, 250, 259 - 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

рішення виготовлене у повному обсязі та підписане 27.03.2023

Суддя Панченко Н.Д.