Справа № 553/2126/22
Суддя: Тимчук Р. І.
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2126/22
Провадження № 2-а/553/13/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.03.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: Тимчука Р.І.,

при секретарі: Ковпак А.І.,

за участі позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області про визнання протиправним дій поліцейського Управління патрульної поліції в Полтавській області та скасування постанови, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, ?

ВСТАНОВИВ:

Позивач 01.07.2022 року звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області, у якому просив визнати протиправними дії поліцейського УПП в Полтавській області капрала поліції Однороба Д.Є. по винесенню відносно ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 263831 за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 263831 за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП від 07.06.2022 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 06.07.2022 року позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. 13.07.2022 року недоліки були усунуті. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 22.07.2022 року відкрито провадження за правилами загального позовного.

16.09.2022 року на адресу надійшов відзив, в якому представник УПП в Полтавській області просить відмовити в задоволенні позову, вказує, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

03.10.2022 року на адресу надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить позовні вимоги задовольнити.

11.10.2022 року на адресу надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому представник УПП в Полтавській області просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10.01.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.06.2022 року відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 263831 за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

У якості підстави притягнення до адміністративної відповідальності інспектор поліції у спірній постанові зазначив наступне: 07.06.2022 року о 08:00 в м. Полтаві по вул. Панянки, 43 водій, керуючи ТЗ, не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 «Суцільна лінія», перетнувши її та на перехресті вул. Панянки та вул. А. Кукоби здійснив рух на заборонений (жовтий) сигнал світлофору, при цьому водій не мав права керувати даним ТЗ, чим порушив п. 8.5, 8.7.3 (ґ), 2.1 (а) ПДР України.

Позивачем у судовому засіданні вказав, що не погоджується з вказаною постановою, що він мав при собі посвідчення водія серії НОМЕР_1 з дозволеною категорією «В», яке пред`явив у судовому засіданні, вимог ПДР не порушував. Посилання співробітника поліції на порушення ним вимог пункту 2.1 (а) ПДР є безпідставними та такими, що суперечать фактичним обставинам. Вказав, що оскаржувана постанова має істотні недоліки, які свідчать про її протиправність і унеможливлюють встановлення істини. Так, оскаржувана постанова не містить посилань на належні та допустимі докази, на підставі яких поліцейськими зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Окрім того, як встановлено у судовому засіданні, а саме при перегляді відеозапису, на відео неможливо установити факт порушення ОСОБА_1 правил ПДР, бо долучений відповідачем до відзиву диск містить відеозапис руху та зупинки автомобіля Mercedes-Benz 420, д.н.з. НОМЕР_2 . Даний відеозапис, створений відеореєстратором, не містить доказів керування даним ТЗ ОСОБА_1 , оскільки особа, яка перебувала за кермом даного автомобіля взагалі на даному відео не зафіксована.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення. З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку про відсутність події самого правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає постанову незаконною та винесеною з грубим порушенням чинного законодавства, а також такою, що підлягає скасуванню. Зважаючи на наведені вище обставини справи та норми закону, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача у цій частині.

Стосовно вимог позивача в частині визнати протиправними дії поліцейського УПП в Полтавській області капрала поліції Однороба Д.Є. по винесенню відносно ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 263831 за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Стосовно поняття «охоронюваний законом інтерес» в тому ж рішенні Конституційного Суду України вказано, що воно означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб саме у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням владно-управлінських дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Виходячи з викладеного, саме скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, як рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, дозволить ефективно захистити та відновити (за наявності порушень) права особи, яка притягується до відповідальності, що відповідає завданням адміністративного судочинства.

Окрім цього, позивач, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, в якості співвідповідача не зазначав та не залучав працівника поліції ОСОБА_2 , дії якого просив визнати незаконними.

Суд погоджується, що позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом в якості відповідача зазначив орган, а не посадову особу.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові ВС/КАС у справі № 742/2298/17 від 17.09.2020 р. В зазначеній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адмінстягнення є орган, який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 р. у справі за №724/716/16-а. Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Також, позивач просив стягнути з відповідача на його користь кошти, понесені при подачі позову у розмірі 1488,60 грн.

Так, відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1488,60 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями.

Таким чином, враховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 744,30 грн. на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 122, 139, 159, 229, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, ст. ст. 7, 9, 247, 251, 252, 288, 289 КУпАП, суд, ?

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області про визнання протиправним дій поліцейського Управління патрульної поліції в Полтавській області та скасування постанови, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 263831 за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП від 07.06.2022 року відносно ОСОБА_1 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ? закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Полтавській області на користь ОСОБА_1 744,30 грн. судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ? відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Р. І. Тимчук