Справа № 160/3884/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 березня 2023 року Справа № 160/3884/23
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бухтіярова М.М., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому позивач просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за № 1111-13/VIII від 02.06.2022р. «Про розгляд питання щодо виконання рішення суду»;

- зобов`язати Личківську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області, у строк визначений чинним законодавством, затвердити проект землеустрою про відведення земельної ділянки з кадастровим номером №:01:002:1267, площею 2,0 га., яка знаходиться на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (за межами населених пунктів), у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства;

- стягнути з Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області на користь гр. ОСОБА_1 80000,00грн. (вісімдесят тисяч) компенсації за завдану моральну шкоду протиправними діями та бездіяльність відповідача.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовлено, адміністративний позов залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: відомостей про офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти позивача; засвідчених копій всіх сторінок копій паспорту позивача, постанови від 27.01.2022 у ВП №67648135, свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №8506/10 у відповідності до кількості учасників справи; обґрунтованого розрахунку суми, що стягується; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням обґрунтованих підстав для його поновлення та з наданням належних доказів на підтвердження обставин поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Копія ухвали суду від 03.03.2023 скерована представнику позивача адвокату Кохан В.М. засобами електронного зв`язку та доставлена 06.03.2023, про що свідчить довідка про успішну доставку електронного листа.

10.03.2023 від представника позивача надійшла заява від 10.03.2023, в якій зазначено, що позивач не має власної офіційної електронної адреси, оскільки є людиною похилого віку; щодо надання обґрунтованого розрахунку суми, що стягується зазначено, що така сума була визначена позивачем на власний розсуд. До заяви долучено засвідчені копії всіх сторінок паспорту позивача, постанови від 27.01.2022 у ВП №67648135, свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №8506/10.

Дослідивши подані документи, судом встановлено, що копії зазначених документів для примірника відповідачу не надано, не надано і доказів на підтвердження обставин поважності причин пропуску строку звернення до суду.

З метою забезпечення доступу до правосуддя та надання можливості позивачу усунути недоліки позовної заяви, що викладені в ухвалі від 03.03.2023, ухвалою від 16.03.2023 продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків позовної заяви, що викладені в ухвалі суду від 03.03.2023, на п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.

Копія ухвали суду від 16.03.2023 скерована представнику позивача адвокату Кохан В.М. засобами електронного зв`язку та доставлена 17.03.2023, про що свідчить довідка про успішну доставку електронного листа.

22.03.2023 на адресу суду від представника позивача адвоката Валерія Кохан надійшла заява, в якій він просить:

-прийняти до уваги наведені у цій заяві інформацію, обставини і факти, що так чи інакше стосуються оскарження позивачкою рішення Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за № 1111-13/УІІІ від 02.06.2022р., а також завірені належним чином копії долучених до даної заяви документів, які надаються на вимогу суду для примірника позову для відповідача;

-провести огляд матеріалів адміністративної справи за № 160/4376/21 задля перевірки інформації, наведеної позивачкою як у своєму позові, так й у цій заяві (клопотанні), зокрема тієї, яким чином і коли до позивачки потрапив Звіт про виконання рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/4376/21, який був поданий представником Відповідача до суду на виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2022р., і з якого Позивачці стало відомо про існування оскаржуваного ним рішення Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за № 1111-13/УПІ від 02.06.2022р.;

-визнати поважними і незалежними від позивачки причини пропущення нею встановленого процесуальним законодавством шестимісячного строку для оскарження в судовому порядку рішення Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за № 1111-13/У1ІІ від 02.06.2022р. «Про розгляд питання щодо виконання рішення суду».

До вказаної заяви представником позивача долучено засвідчені копії рішення Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 14.09.2020 №1043-20/VII, постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №67648135, постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №67648135 від 27.01.2022, рішення Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 05.09.2019 №469-13/ VII, Положення про громадські пасовища (Додаток 1), рішення про надання дозволу від 20.04.2021, Звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/4376/21, протоколу №13, розпорядження №61-р від 26.05.2022, порядку денного до розпорядження №61-р від 26.05.2022, рішення Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 02.06.2022 №1111-13/VIII.

Дослідивши подані позивачем документи на виконання вимог ухвали, суд доходить висновку про наявність підстав для повернення позову позивачеві, виходячи з наступного.

Ухвалою суду від 03.03.2023 було встановлено позивачу надати засвідчені копії всіх сторінок копій паспорту позивача, постанови від 27.01.2022 у ВП №67648135, свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №8506/10 у відповідності до кількості учасників справи.

На виконання вимог ухвали суду від 03.03.2023 представником позивача до заяви від 10.03.2023 долучено засвідчені копії всіх сторінок паспорту позивача, постанови від 27.01.2022 у ВП №67648135, свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №8506/10, однак, копії зазначених документів для примірника позову відповідачу представником позивача надано не було.

Засвідчених копії всіх сторінок паспорту позивача та свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №8506/10 для примірника позову відповідачу не містять і додатки до заяви від 22.03.2023.

Посилання представника на те, що копії вказаних документів надавались до позовних матеріалів, неприйнятні, оскільки копії таких документів не були засвідчені в установленому порядку, про що зазначено в ухвалі від 03.03.2023.

Щодо повторного клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Відповідно до статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частинами першою-другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини шостої статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини другої якої, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналогічна позиція застосована Верховним Судом, зокрема, у постановах від 6 лютого 2018 року у справі № 607/6231/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 438/769/13-а (2а/438/29/13), від 24 квітня 2018 року у справі № 357/18214/14, від 26 червня 2018 року у справі № 663/1012/16-а, від 10 липня 2018 року у справі № 820/4856/17, від 28 серпня 2018 року у справі № 826/11545/17, від 9 листопада 2018 року у справі № 334/3536/17(2-а/334/402/17), від 27 листопада 2018 року у справі № 537/2348/16-а, від 27 листопада 2018 року у справі № 305/2056/15-а, від 20 грудня 2018 року у справі № 756/513/17, від 20 грудня 2018 року у справі № 712/7831/16-а, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017), від 7 лютого 2019 року у справі № 802/497/16-а, від 14 травня 2019 року у справі № 826/26174/15, від 21 грудня 2019 року у справі №826/12776/15 та від 5 травня 2022 року у справі № 240/10663/20.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Вжиття конструкції «повинен був дізнатись» в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

При цьому, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права, інтересу або коли саме вона повинна була дізнатись про це, і обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Наведені ж представником позивача у заяві від 22.03.2023 доводи на обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом аналогічні тим, що були викладені ним у первинній заяві про поновлення строку та у заяві від 10.03.2023 на виконання вимог ухвали.

Представник позивач повторно зазначає, що позивач дізналась про існування оскаржуваного рішення відповідача зі Звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №160/4376/21, зі змістом якого представнику вдалось ознайомитись лише в середині 2022 року.

Однак, доказів на підтвердження обставин ознайомлення зі Звітом лише в середині серпня 2022 року (після 15.08.2022), з якою позивач пов`язує початок відліку процесуального строку звернення до суду із цим позовом, представником позивача повторно не надано.

Долучена копія клопотання від 15.08.2022 про ознайомлення зі справою №160/4376/21 не містить відомостей про фактичне ознайомлення зі справою, відтак не може підтвердити доводи представника на обґрунтування поважності пропуску строку.

Посилання представника позивача на те, щоб суд самостійно провів огляд матеріалів адміністративної справи за № 160/4376/21 задля перевірки інформації, наведеної позивачем позові та у цій заяві (клопотанні), яким чином і коли до позивача потрапив Звіт про виконання рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/4376/21, який був поданий представником відповідача до суду на виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2022р., і з якого позивачці стало відомо про існування оскаржуваного ним рішення Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за № 1111-13/УПІ від 02.06.2022р., суд вважає неприйнятними.

Відповідно до положень частиною першою, четвертою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини першої статті 80 КАС України чітко передбачає право учасника справи подати клопотання про витребування доказів, у разі неможливості самостійно надати докази.

При цьому, будь-яких обставин щодо унеможливлення самостійного надання позивачем та/або її адвокатом належних доказів на підтвердження обставин, зазначених у позові та заявах, а також заходів, які позивач та/або її представник адвокат Кохан Валерій вживали для отримання цих доказів самостійно та (або) причини неможливості самостійного отримання таких доказів, не наведено, позовні матеріали не містять.

Суд повторно зауважує, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права, інтересу або коли саме вона повинна була дізнатись про це, і обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

КАС України не визначає обов`язку суду у питанні поновлення строку звернення до суду самостійно збирати докази в обґрунтування та/або підтвердження обставин поважності пропуску строку звернення до суду.

Посилання представника позивача на лист-звернення від 01.09.2022 Адвокатського об`єднання «Бірюк, Мігульов і Партнери» до ОСОБА_1 , не змінює момент, з якого позивач дізналась про порушення прав, а свідчить про вчинення активних дії Адвокатського об`єднання щодо реалізації захисту прав та інтересів позивача в суді у зв`язку із рішенням відповідача від 02.06.2022 №1111-13/VIII і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Щодо посилань представника позивача на те, що оскарження рішення Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за № 1111-13/VIII від 02.06.2022р. фактично здійснюється в умовах повномасштабної воєнної агресії російської федерації проти України, запровадження воєнного стану, Дніпропетровщина визнана прифронтовим регіоном, суд зазначає наступне.

Сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду позивачем у встановлені строки у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22.

У кожному конкретному випадку суд досліджує обставини, зазначені позивачем, у їх сукупності із наданими доказами на їх підтвердження.

Однак, позивачем не наведено обставин та не надано належних доказів, що причини пропуску строку зумовлені саме запровадженням воєнного стану.

Водночас, з моменту запровадження на території України воєнного стану Дніпропетровський окружний адміністративний суд не припиняв свою роботу, позивачем (представником) не доведено неможливості вчасного звернення до суду за захистом своїх прав шляхом надіслання позовної заяви засобами електронного зв`язку, в тому числі за допомогою підсистеми Електронний суд.

З огляду на викладене, заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду не містить належних доказів того, що пропуск строку звернення до суду відбувся з поважних причин, тому така заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Суд звертає увагу, що законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Отже, станом на 28.03.2023 в матеріалах справи відсутні докази повного усунення позивачем недоліків позовної заяви, оскільки позивачем не надано засвідчені копії всіх сторінок паспорту позивача, свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №8506/10 у відповідності до кількості учасників справи, а також хоч і подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, однак без належних доказів на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставин, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення до суду із цим позовом.

При цьому, обґрунтувань неможливості усунення недоліків позову у строк, встановлений судом, клопотань про продовження строку на усунення недоліків позову надано не було.

Згідно частин першої-другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що про наявність підстав для повернення позову з усіма доданими до неї матеріалами позивачу.

Суд звертає увагу на те, що згідно з приписами частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст.122, 123, 169, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кохан Валерія про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві ОСОБА_1 .

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст.294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Бухтіярова