Справа № 308/4642/23
Суддя: Голяна О. В.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/4642/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Цебер М.Ю., перекладача ОСОБА_1 , представника позивача Костів Л.А., відповідача ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), її захисника адвоката Бондарєва О.Г., розглянувши в залі суду в м. Ужгороді справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянки ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), місце народження та проживання: АДРЕСА_1 , місце перебування: АДРЕСА_2 , про затримання іноземця до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду із позовною заявою до громадянки ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання іноземця до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Позов мотивує тим, що відповідач 10.03.2023 року о 21 год. 40 хв. була виявлена та затримана близько 450 метрів до державного кордону на напрямку 310 прикордонного знаку під час спроби незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленим пунктами пропуску. В подальшому відповідно до ст.263 КУпАП відповідачка була затримана в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення та встановлення особи. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2023 року по справі №308/3788/23 відповідачку ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2023 року відповідачку ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) було затримано з метою забезпечення примусового видворення за межі території України. Вказує, що перебуваючи в пункті тимчасового тримання НОМЕР_2 прикордонного знаку (військової частини НОМЕР_1 ) 22.03.2023 року відповідачка звернулась із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Так як відповідачка потрапила на територію України з метою подальшого потрапляння до країн Євросоюзу, при цьому оригінали документів, що підтверджують законність перебування на території України та надають право на перетин державного кордону, у відповідачки відсутні, а остання звернулась із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, позивач просить затримати ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) на термін до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Позиції учасників справи.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити. Просила приєднати до матеріалів адміністративного позову копію постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2023 року по справі №308/3788/23.
Відповідачка ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Пояснила, що повертатися на батьківщину не бажає. Грошей, окрім вилучених у неї при затриманні 10.03.2023, не має.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Пояснив, що громадянка ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) не бажає перебувати в пункті тимчасового тримання іноземців, так як їй не забезпечено умов перебування згідно її релігійних переконань. Надав для приєднання до матеріалів адміністративного позову письмовий відзив.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
10.03.2023 року о 21 год. 40 хв. відповідачка ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , була виявлена та затримана близько 450 метрів до державного кордону на напрямку 310 прикордонного знаку під час спроби незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленим пунктами пропуску.
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією протоколу про адміністративне затримання від 10.03.2023 року; копією протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 10.03.2023 року.
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2023 року по справі №308/3788/23 ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2023 року у справі №308/3772/23 позов військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено, ухвалено затримати громадянку ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 6 місяців.
Протоколом уточнення анкетних даних від 13.03.2023 року постановлено вважати правильними такі установчі дані відповідача: громадянка Республіки Ірак ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ).
23.02.2023 року відповідачка громадянка ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), знаходячись в пункті тимчасового тримання НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, подала заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п.5 ст.2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», однією з основних функцій прикордонної служби України є участь у боротьбі з організованою злочинністю та протидія незаконній міграції на державному кордоні України та в межах контрольованих прикордонних районів.
Крім цього, пунктом 5 статті 19 цього Закону передбачено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається запобігання кримінальним та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, їх виявлення та припинення, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно із законами.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Згідно з ч.2 ст.14 цього Закону, іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.
Іноземця або особу без громадянства може бути визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або їм може бути надано тимчасовий захист у порядку, встановленому законом (ст.6 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).
Також, пунктом 3 частини першої статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» передбачено, що довідка про звернення за захистом в Україні - це документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.
Відповідно до ч.1 статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
У частині другій статті 289 КАС вказано, що заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.
Частиною одинадцятою статті 289 КАС передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Крім того, відповідно до ст.9, ст.29 Загальної декларації прав людини, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Будь-яких документів, які б надавали право громадянці ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), постійно чи тимчасово перебувати на території України, суду надано не було.
Крім цього, відповідачка здійснила спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску; вже після затримання звернулась із заявою про отримання статусу біженця на території України або особи, яка потребує додаткового захисту.
Ураховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачка, реалізуючи свої права та свободи шляхом звернення із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, може в подальшому знову порушувати законодавство України, оскільки вже вчиняла дії з порушення законодавства України з прикордонних питань, а тому буде доцільно застосувати до неї захід у вигляді затримання до завершення процедури розгляду її заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянки ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) про затримання до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.12, 241, 244, 246, 257, 289 КАС України, ст.ст.3, 6, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов - задовольнити.
Затримати громадянку ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), місце народження та проживання: Республіка Ірак, Сирія, м. Ідліб, місце перебування: АДРЕСА_2 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні на строк, який не може перевищувати шести місяців, починаючи з часу фактичного затримання, і виключно до завершення процедури розгляду заяви про визнання громадянки ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), біженкою або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення суду виготовлено 27.03.2023 року.

Суддя Олена ГОЛЯНА