Справа № 300/1203/23
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"27" березня 2023 р. Справа № 300/1203/23
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба судової охорони про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання до вчинення дій та стягнення додаткової винагороди в розмірі 325 679,72 грн,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Білан Андрій Михайлович, 20.03.2023 звернувся в суд з позовом до територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області (надалі, також відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба судової охорони (надалі, також тертя особа), згідно якого просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 у розмірі 30 000,00 грн щомісячно за період з 24.02.2022 по 21.01.2023;
- зобов`язати територіальне управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області винести наказ (накази) про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 за період з 24.02.2022 по 21.01.2023;
- стягнути з територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, за період з 24.02.2022 по 21.01.2023 включно в розмірі 325 679,72 грн.
Приписами пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
В контексті перевірки питання дотримання позивачем вимог процесуального закону при зверненні до суду необхідно керуватися приписами частини 1 статті 122 КАС України, за змістом яких позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.
Частиною 3 статті 122 КАС України визначено, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
В силу правового регулювання частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відтак, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини 1 статті 4 КАС України).
Згідно із частиною 1 статті 161 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 за №1402-VIII (надалі по тексту також Закон №1402-VIII) Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах.
Частинами 1-3 статті 162-1 Закону №1402-VIII встановлено, що до працівників Служби судової охорони належать особи, яким присвоєно спеціальні звання співробітників Служби судової охорони, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони.
Порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.
На державних службовців Служби судової охорони поширюється дія Закону України "Про державну службу". Посади державних службовців Служби судової охорони відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.
Отже, проходження служби співробітниками Служби судової охорони є публічною службою.
Щодо дотримання ОСОБА_1 строку на звернення до суду з цим позовом, про необхідність застосування у спірних правовідносинах положень Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 за №322-VIII (надалі по тексту також - КЗпП України), зокрема, частини 2 статті 233 КЗпП України, суд зазначає таке.
Так, механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначено відповідним Порядком, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 за №384, розробленим на виконання статті 165 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 за № 289 "Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони".
Відповідно до пунктів 4-7 Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України 26.08.2020 за № 384 (надалі по тексту також - Порядок №384), грошове забезпечення включає: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення; 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) надбавка за стаж служби.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: 1) підвищення посадового окладу; 2) надбавки; 3) доплати; 4) премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: 1) винагороди; 2) допомоги.
Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат (пункт 9 Порядку №384 ).
Виходячи із змісту пункту 7 Порядку №384 такий вид виплат як "винагороди" відноситься до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, тому "додаткову винагороду", передбачену Постановою №168, можна вважати такою, що входить до структури грошового забезпечення (заробітної плати) співробітників Служби судової охорони.
В контексті вказаного суддя звертає увагу, що відповідно до частин 1 та 2 статті 233 КЗпП України у редакції, яка діяла до 18.07.2022 (включно) передбачалося, що "працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком".
Однак пунктом 18 частини 1 розділу І Закону України ''Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин'' від 01.07.2022 за №2352-IX (надалі по тексту також - Закон №2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, назву та частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів
Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".
Таким чином, починаючи з 19.07.2022, у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.
Тобто, після внесення Законом №2352-IX коментованих змін, частиною 2 статті 233 КЗпП України не врегульовано питання щодо строку звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, а лише встановлено строк звернення до суду виключно у справах:
- про звільнення працівника (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення);
- у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).
Оскільки спірні правовідносини стосуються зобов`язання суб`єкта владних повноважень нарахувати та виплати додаткову винагороду ОСОБА_1 під час проходження ним служби, а не виплати сум, належних позивачу при звільненні, аналізовані положення статті 233 КЗпП України не підлягають застосуванню при оцінці судом обставини щодо дотримання ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом.
Прийняття на службу в Територіальне управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області, її проходження та звільнення із такої служби в силу вимог Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та Положення про Службу судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя №1051/0/15-1 від 04.04.2019, є публічною службою.
За загальними правилами до правовідносин щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються положення спеціального закону, яким у досліджуваному випадку є КАС України, а не КЗпП України.
Поняття "проходження" публічної служби охоплює в собі всі без винятку правовідносини із нарахування та виплати грошової винагороди (не заробітної плати) співробітників Служби судової охорони, що, серед іншого, в першу чергу врегульовано положеннями статті 165 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 за № 289 "Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони", а не Законом України "Про оплату праці" від 24.03.1995 за №108/95-ВР чи КЗпП України.
Дійсно у правовідносинах із вирішення (врегулювання) "трудового спору" працівник (не суб`єкт публічної служби) враховує положення КЗпП України, а от при вирішенні публічно-правового спору із "проходження публічної служби" слід керуватися саме приписами спеціального процесуального закону - КАС України.
Виключно у тих випадках, коли норми КАС України чи інших спеціальних нормативно-правових актів не врегульовують (не визначають, не передбачають) певні правила поведінки у відносинах публічної служби, то слід керуватися нормами загального трудового права, якими є положення КЗпП України.
Так, єдиною чинною процесуальною нормою, яка визначає строк звернення до суду з позовом осіб, які проходять публічну службу в Службі судової охорони, та яка підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, є частина 5 статті 122 КАС України, яка встановлює місячний строк для звернення до суду.
Цей строк є спеціальним у спірних правовідносинах та починає обчислюватися з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Виходячи із усталеної судової практики Верховного Суду щодо спільного застосування норм КАС України і КЗпП України до правовідносин із оплати праці у відносинах публічної служби з огляду на положення частини другої статті 233 КЗпП України в редакції до змін, внесених Законом №2352-IX, які діяли до 18.07.2022 та передбачали вирішення судами спору про стягнення належної заробітної плати без обмеження будь-яким строком у правовідносинах із "порушення законодавства про оплату праці працівник", то суддя відзначає, що за спірний період з 24.02.2022 по 18.07.2022, місячний строк звернення до суду не застосовується.
В той же час, щодо періоду з 19.07.2022 по 21.01.2023, то позовні вимоги за цей період, обмежені місячним строк звернення до суду.
Так, предметом спору у цій справі є зобов`язання відповідача вчинити дії/прийняти рішення щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої Постановою №168, в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно за період з 24.02.2022 по 18.07.2022 та з 19.07.2022 по 21.01.2023, а також стягнути таку винагороду.
Тобто підставою звернення до суду з цим позовом стала невиплата ОСОБА_1 додаткової винагороди, яка, на переконання останнього, підлягала виплаті щомісячно, починаючи з 24 лютого 2022 року.
При цьому, встановлюючи момент, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, суддя зазначає, що оскільки зазначена винагорода підлягала виплаті щомісячно, то про порушення свого права щодо неотримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, позивач повинен був дізнатися при отриманні не пізніше 30.07.2022 грошового забезпечення за місяць липень 2022 року.
Відлік місячного строку на звернення позивача до суду з вимогою щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за липень 2022 року розпочався з 01.08.2022 (та з першого числа наступного місяця щодо виплати додаткової винагороди за минулий місяць) і закінчився 31.08.2022 (в останній день місяця щодо виплати додаткової винагороди за минулий місяць.
Надалі, позивач був обізнаний 30 або 31 числа кожного наступного місяця, у якому ОСОБА_1 не отримував спірну винагороду за кожний попередній місць окремо.
Разом з цим, позивач доводить до відома суду про ймовірне порушення його права на належний розмір пенсії з лютого 2022 року, втім з рапортом про виплату такої винагороди ОСОБА_1 звернувся до відповідача тільки 29.09.2022.
Попри вказане, реалізуючи право на оскарження бездіяльності відповідача в судовому порядку, позов ОСОБА_1 , як свідчить відтиск штампу АТ "Укрпошта" , скерував до суду адміністративний позов 17.03.2023, незважаючи на те, що відповідь відповідача про відмову у задоволення його рапорту оформлена листом від 30.09.2022.
Отже, ОСОБА_1 не розкрив перед судом зміст власних обґрунтувань і пояснення щодо причин пропуску ним строків звернення до суду (майже три місяці після завершення строку на виплату грошового забезпечення за останній місяць спірного періоду - грудень 2022 року) з 19.07.2022 по день звернення до суду (15.03.2023), будь-які докази про поважність причин пропуску відповідного строку не подав.
Суд залишає без оцінки рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 за №8-рп/2013 по справі №1-13/2013, на застосування висновків якого наполягає позивач, оскільки у вказаному конституційному провадженні оцінку надавалось положенням статті 233 КЗпП України в редакції до 19.07.2022, зміст яких після вказаних змін взагалі не врегульовує питання із вирішення судами спору про стягнення належної заробітної плати без обмеження будь-яким строком у правовідносинах із "порушення законодавства про оплату праці працівник".
Відтак позивач звернувся до суду з позовними вимогами про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання виплатити спірну додаткову винагороду з порушенням визначеного частиною 5 статті 122 КАС України місячного строку на звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби.
Відповідно до приписів частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
При цьому, всупереч вимогам частини 6 статті 161 КАС України, позивачем не додано до позову обґрунтованої заяви про поновлення строку на звернення до суду та докази поважності причин його пропуску в частині позовних вимог про зобов`язання нарахувати і виплатити винагороду за період з 19.07.2022.
Крім того, за змістом частини 1 статті 42 Кодексу адміністративного судочинства України учасниками справи, серед інших, є треті особи.
Відповідно до частини 2 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.
Частинами 1 і 2 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України в залежності від прояву матеріально-правової заінтересованості процесуальний закон розрізняє третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, та окремо третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Крім того, вказані положення Кодексу адміністративного судочинства України ідентифікують третіх осіб на стороні позивача чи відповідача.
У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі (частина 4 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві, серед іншого, зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) інших учасників справи, що в поєднанні із частинами 1, 2 і 4 статті 49 цього Кодексу, зобов`язує позивача визначити правовий статус третьої особи (третя особа, яка заявляє самостійні вимоги чи не заявляє такі вимоги щодо предмета спору; на стороні позивача чи відповідача).
Як слідує зі змісту позовної заяви, в якості третьої особи зазначено Службу судової охорони, однак, в порушення наведених правових норм, представником позивача не надано заяви про залучення до участі у справі третьої особи із відповідним обґрунтуванням, у позові не вказано на яких підставах третю особу належить залучити до участі у справі, та яким чином рішення у справі може вплинути на його права, свободи, інтереси або обов`язки.
Також, частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Проте, всупереч зазначеної норми законодавства, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 не долучено до позовної заяви належних доказів про сплату судового збору.
Згідно частини 8 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.
Одночасно, в позовній заяві зазначено, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".
За змістом вимог частини 1 і 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про судовий збір" платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" встановлюються пільги щодо сплати судового збору.
Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Таким чином, пункт 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" закріплює дві категорії справ, за заявлені позовні вимоги у яких, позивачі звільняються від сплати судового збору, а саме: 1) про стягнення заробітної плати; та 2) поновлення на роботі.
При цьому суд зауважує, що законодавство не звільняє особу від обов`язку щодо сплати судового збору в таких справах за іншими позовними вимогами.
У свою чергу, механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначено відповідним Порядком, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 за № 384, розробленим на виконання статті 165 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 за № 289 "Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони".
Дійсно, у відповідності до пунктів 4-7 Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України 26.08.2020 за № 384, до структури грошового забезпечення (заробітної плати) входить: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення; 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) надбавка за стаж служби. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: 1) підвищення посадового окладу; 2) надбавки; 3) доплати; 4) премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: 1) винагороди; 2) допомоги.
Згідно із пунктом 9 Порядку № 384 підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат.
У даному випадку, вимога про зобов`язання винести наказ (накази) про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди за правовою природою не є вимогою про стягнення заробітної плати, що надавало б позивачеві пільги в частині сплати судового збору за звернення до суду з даною позовною заявою.
Тому, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі не поширюється на частину заявлених позовних вимог щодо зобов`язання винести наказ (накази) про нарахування та виплату додаткової винагороди.
Таким чином, суд дійшов до переконання про відсутність правових підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання даної позовної заяви в частині заявлених позовних вимог про зобов`язання винести наказ (накази) про нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 за період з 24.02.2022 по 21.01.2023.
З урахуванням вимог частини 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
У відповідності до предмета спору, суд вважає, що звернена ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 позовна вимога в частині зобов`язання до вчинення дій носить немайновий характер.
Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Частиною 2 статті 4 зазначеного Закону встановлюються ставки судового збору, зокрема, відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.
Абзацом 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", який вступив в дію з 01.01.2023, установлено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2023 року складає 2 684,00 грн.
Відтак, розмір судового збору за подання до адміністративного суду позову із заявленою ОСОБА_1 позовною вимогою немайнового характеру становить 1 073,60 грн.
Згідно положень частини 1 статті 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
Суд доводить до відома, що інформація щодо платіжних реквізитів для перерахування судового збору міститься на офіційному веб-порталі "Судова влада" в розділі "Івано-Франківський окружний адміністративний суд".
Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам, визначеним статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (частина 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).
На підставі наведеного, керуючись статтями 49, 160, 161, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба судової охорони про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання до вчинення дій та стягнення додаткової винагороди в розмірі 325 679,72 грн - залишити без руху.
Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду:
- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 по 23.01.2023 та докази поважності причин його пропуску;
- заяви про залучення до участі у справі третьої особи із відповідним обґрунтуванням її залучення, вказанням на яких підставах третю особу належить залучити до участі у справі та яким чином рішення у справі може вплинути на її права, свободи, інтереси або обов`язки;
- документа про сплату судового збору;
Роз`яснити, що в разі неусунення недоліків у визначений строк позовна заява буде повернена.
Копію цієї ухвали надіслати представнику позивача через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Главач І.А.