Справа № 379/321/23
Суддя: Зінкін В. І.
Дата ухвалення: 2023-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер: 379/321/23
Провадження № 2-а/379/3/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Гопкало О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до СРПП відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, Головного управління Національної поліції в Київській області, інспектора СРПП відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції Ахвердієва Раміза Забітовича про скасування постанови від 22.02.2023 серії БАД № 331738 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача 01.03.2023 звернулася до суду з даним позовом та просить:

визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №331738 від 22.02.2023р., інспектором СРПП ВП №2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, старшим лейтенантом Ахверзієвим Рамізом Забітовичем про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень, відповідно до ч.5 ст. 121 КУпАП за порушення останнім вимог безпеки дорожнього руху;

стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - СРПП ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова не містить посилання на пункт чи пункти ПДР, які буди порушені позивачем, в той же час позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, що не відповідає дійсності, адже позивач був пристебнутий паском безпеки під час руху автомобіля. В порушення ст. 283 КУпАП, не зазначено відомостей про технічний засіб (пристрій), на який проводилась відеофіксація. Зокрема, в постанові не вказана марка технічного пристрою, за допомогою якого здійснювався запис правопорушення, відсутні відомості про його сертифікацію, де саме він був розмішений, тощо. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, чи фото, надане відповідачем відео не може вважатися належним та допустими доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 року (справа № 337/3389/16-а), від 31.01.2019 року (справа 464/2309/17).

22.03.2023 заступником начальника відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області полковником поліції Тимуром Радкевичем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимоги позивача викладені в позовній заяви не визнають повністю. В обґрунтування зазначав, що під час зупинки транспортного засобу ВАЗ - 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та оформлення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП відповідно до вимог наказу МВС України № 1026 від 18.12.2018 «Про затвердження інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів що мають функцію фото і кінозйомки, відеозапису засобів фото і кінозйомки, відеозапису» проводився безперервний відеозапис даної події на нагрудну бодікамеру поліцейського.

Позивач та його представник - адвокат Рева І.О. у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належно. 23.03.2023 представником подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Також зазначала, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та прохали позов задовольнити з мотивів, викладених в тексті позовної заяви. Додатково зазначала, що 22.03.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київської області. Про наявність вказаного документу представнику стало відомо з ЄСІТС. Ні вона, ні позивач відзив та додані до нього докази в порядку, визначеному КАС України не отримували. Відповідно до ст. 79 КАС суд не буре до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи. За таких обставин, судом не може бути врахований даний відзив під час ухвалення рішення.

Відповідач Ахвердієв Р.З . в судове засідання не з`явився, в силу ст. 268 КАС України про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно. 24.03.2023 подав заяву про розгляд справи у його відсутність та зазначав, що категорично заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ГУНП в Київській області в судове засідання не з`явився, в силу ст. 268 КАС України про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача СРПП ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області в судове засідання не з`явився, в силу ст. 268 КАС України про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, що 22.02.2023 інспектором СРПП відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Ахвердієвим Р.З. в м. Таращі по вул. Б.Хмельницького біля буд. 51А відносно ОСОБА_1 була складена постанова, серія БАД № 331738, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою, на підставі ч. 5 ст. 121 КУпАП, застосовано до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Крім того, постановлено, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання цієї постанови, органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в розмірі 1020 грн.

З вищезазначеної постанови вбачається, що 22.02.2023 о 11 год. 27 хв. в м. Таращі по вул. Б.Хмельницького, позивач, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н.з НОМЕР_2 , який обладнаний пасивними засобами безпеки, водій не був пристебнутий ременем безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП (а.с.11).

Для підтвердження винуватості позивача до відзиву на позовну заяву додано відеозапис з нагрудної камери поліцейського (а.с.55). Проте, підтвердження про направлення копії відеозапису позивачу та його представнику до суду не надано.

Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в ході судового розгляду.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також, відповідно до статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно із частинами першою, другою статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошолома - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.2,3 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 5 ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію», встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що до оскаржуваної постанови від 22 лютого 2023 року не додано жодних доказів, а також пояснень свідків, що свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121КУпАП, за яке він притягнутий до відповідальності.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

В будь-якому випадку, сам факт того, що спірна постанова не містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фіксацію правопорушення, вказує на недотримання інспектором вимог ч.3 ст.283 КУпАП до змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення, що є самостійною підставою для її скасування (постанова Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №524/1113/17).

Як зазначено у відзиві на позовну заяву, що проводився безперервний відеозапис даної події на нагрудну бодікамеру поліцейського та додано диск з відеозаписом.

У заяві від 23.03.2023 представник позивача - адвокат Рева І.О. зазначала, що ні позивач, ні його представник відзив та додані до нього докази не отримувала. Про наявність вказаного документу представнику стало відомо з ЄСІТС.

З урахуванням п 9. ст. 79 КАС України, суд не бере до уваги копія відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського, оскільки відсутнє підтвердження надсилання (надання) його копій іншим учасникам справи. Крім того, в постанові не зазначений технічний засіб ведення відеофіксації.

Окремо необхідно наголосити, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Крім того, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається з постанови від 22.02.2023 у ній не вказано, що до постанови додаються пояснення свідків, відеозапис з місця події. Однак, як слідує з оскаржуваної постанови, в такій поліцейський обмежився лише описом скоєного, на його думку, правопорушення без належної мотивації оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не з`ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не подано до суду допустимих доказів, які підтверджують факт вчинення правопорушення саме позивачем, а тому спростувати пояснення позивача, і будь-які сумніви з приводу наявності вини особи трактуються на користь цієї особи, оскільки наявні у справі докази, не дають підстав для висновку про скоєння саме ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

У відповідності до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі по тексту - ЕСПЛ) як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному "право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення".

Слід зазначити, що починаючи зі справ "Енгель та інші проти Нідерландів" ("Engel and Others v. the. Netherlands", 08.06.1976, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), "Озтюрк проти Німеччини" ("Ozturk v. Germany", 21.02.1984, no. 8544/79), "Лутц проти Німеччини" ("Lutz v. Germany", 25.08.1987, no. 9912/82) ЄСПЛ тлумачить поняття "кримінальний" автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо. У деяких справах проти України ЄСПЛ констатував порушення статей 6 і 7 Конвенції, а також ст. 2 Протоколу №7 до Конвенції у справах про адміністративні правопорушення, як наприклад, у справах Гурепка проти України" ("Gurepka v. Ukrain", 06.09.2005, no. 61406/00), "Гурепка проти України (№ 2)" "Gurepka v. Ukraine (no. 2)", 08.04.2010, no. 38789/04), "Лучанінова проти України" ("Luchaninova v. Ukraine", 09.06.2011, no. 16347/02), "Вєренцов проти України" ("Vyerentsov v. Ukraine", 11.04.2013, no. 20372/11) та інші.

Таким чином, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ при розгляді справ про адміністративні правопорушення національні органи влади мають дотримуватися гарантій, притаманних кримінальному провадженню.

Суд вказує, що для встановлення "обґрунтованість … висунутого … кримінального обвинувачення" у матеріалах справи про адміністративні правопорушення мають міститися достатня кількість об`єктивних доказів, які в сукупності доводять винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, згідно з принципом доведеності вини "поза розумним сумнівом".

Таким чином, відповідачем в підтвердження зазначених доводів не надано жодного належного та допустимого доказу, передбаченого статтею 251 КУпАП.

Суд зазначає, що всі сумніви відносно доведеності вини слід тлумачити на користь особи, а не суб`єкта владних повноважень, оскільки вказаний конституційний принцип, поряд з іншими, є гарантією захисту від безпідставного притягнення осіб до юридичної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, в межах розгляду цієї справи встановлено, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 331738 від 22.02.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності діяв без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 286 КАС України.

Так, частиною 3 цієї статті визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляну на встановлені факти, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем без наявності доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували порушення позивачем ч.5 ст. 121 КУпАП, а тому позов слід задовольнити - постанову у справі про адміністративне правопорушення серія серії БАД №331738 від 22.02.2023 р. інспектором СРПП ВП №2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Ахвердієвим Рамізом Забітовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн. скасувати, а провадження у адміністративній справі відносно нього закрити.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач поніс витрати на сплату судового збору у розмірі 536,80 грн. згідно квитанції № 9298-0594-1778-2183 від 28.02.2023 (а.с. 23), тому вказана сума підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області.

Керуючись статтями 19, 62 Конституції України, статтями 2, 71-74, 77, 90, 139, 205, 242, 244 - 246, 268, 286, 272, 293, 295 КАС України, статтями 7, 9, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до СРПП відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, Головного управління Національної поліції в Київській області, інспектора СРПП відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції Ахвердієва Раміза Забітовича про скасування постанови від 22.02.2023 серії БАД № 331738 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити повністю.

Постанову серії БАД № 331738 від 22.02.2023 р., винесену інспектором СРПП відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Ахвердієвим Рамізом Забітовичем по справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП, - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області (, місцезнаходження: вул. Володимирська, буд.15, м. Київ, 01601) судовий збір у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

ГоловуючийВ. І. Зінкін