Справа № 340/3284/22
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 340/3284/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 року (головуючий суддя Петренко О.С.)

в адміністративній справі №340/3284/22 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідача Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернулася 13.07.2022 року до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Управління Держпраці у Кіровоградській області, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування штрафу №811/11/11/РРО//ТД-ФС від 24.06.2022 року.

Також просила сягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Позов обґрунтований тим, що за наслідками перевірки позивача управлінням Держпраці у Кіровоградській області встановлені порушення законодавства про працю, зокрема, позивачем допущено до роботи ОСОБА_2 без укладення трудових договорів, оформлених у письмовій формі шляхом укладення договору (контракту), або видання наказу, або розпорядження, чим порушено вимоги ч.ч.1,3 ст. 24 КЗпП та ч.1 ст.21 КЗпП України. Вказує, що вказаний працівник працює за строковим договором, тому порушення допущено не було.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Кіровоградській області від 24.06.2022 №811/11/11/РРО//ТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 65 000грн.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували допуск ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та без повідомлення про прийняття на роботу.

Стосовно витрат на правничу допомогу, то суд вказав, що доказів понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. на момент винесення рішення представником позивача не надано, а тому у вказаній частині слід відмовити.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови слугував висновок відповідача про порушення позивачем вимог, передбачених ст.24 КЗпП України відносно працівника ОСОБА_2 , а саме допуск позивачем до роботи працівника без оформлення трудових відносин. Також зазначає, що відповідно до п3 Порядку №509 справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абз.3-7 п.2 цього Порядку. Зауважує, що у позивача було достатньо часу до дати винесення оскаржуваної постанови, щоб реалізувати своє право на висловлення заперечень, надання доказів тощо.

В частині відмови стосовно витрат на правничу допомогу рішення суду першої інстанції позивачкою не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.06.2022 на адресу управління надійшов акт ГУ ДПС у Кіровоградській області про результати фактичної перевірки від 30.05.2022 №811/11/11/РРО/ НОМЕР_1 . Зі змісту акту встановлено, що посадовими особами податкового органу 30.05.2022 на підставі наказу №433-5 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_1 ) щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій у тому числі з забезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно акту вказано, що ФОП ОСОБА_1 допустила до роботи ОСОБА_2 без оформлення з ним трудових відносин та повідомлення контролюючого органу про прийняття працівника на роботу у травні 2022 року, чим порушила вимоги Постанови КМУ від 10.06.2015 №413 в частині не подання до органів ДПС повідомлення про прийняття працівника на роботу та ст.ст. 21,24 КЗпП України в частині оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Позивач вважає постанову про накладення штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Кодексу Законів України про працю, норми Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, якою затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 259 КЗпП України визначено, що Державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а органи місцевого самоврядування - на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України (на момент виявлення порушення), юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у 10-ти кратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Частиною 4 статті 265 КЗпП України, визначено, що штрафи, зазначені в абзаці 2 частини 2 цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині 4 цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

У пункті 1 та 2 Порядку визначено механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи).

Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами 3 - 7 цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються, окрім іншого, на підставі:

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Постановою Кабміну України "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю" від 21.08.2019 №823 внесено зміни до Порядку №509 та виключено з нього пункти 5-8, пункти 2-4, 9-12 викладено у визначеній постановою редакції.

Податковим кодексом України передбачено право контролюючого органу (органів Державної фіскальної служби) проводити фактичну перевірку дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У п. 80.6 ст.80 ПК України передбачено, що під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника.

Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

Відповідно до правових висновків Верховного Суду викладених у постановах від 21.04.2021 № 260/586/20 та від 28 січня 2021 року у справі № 380/1116/20:

акти перевірки ДПС, є самостійними підставами для винесення постанови про застосування штрафу;

у разі наявності акта ДПС, немає необхідності в проведенні органами Держпраці додаткових заходів державного нагляду (контролю);

положення ч. 8 ст.265 КЗпП України не забороняють накладати штрафи на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, як це передбачено Порядком.

Відповідно до частини 2 статті 2 КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ст.21 КЗпП України).

В силу частини 3 статті 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За правилом, визначеним постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413, повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Статтею 265 КЗпП України встановлено, що фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац 2 частини 2 цієї статті).

Матеріалами справи підтверджується, що на дату проведення заходу державного контролю - 30.05.2022, між ФОП ОСОБА_1 та найманим працівником ОСОБА_2 був укладений строковий трудовий договір від 30.05.2022, відповідно до змісту якого ОСОБА_2 прийнятий на посаду бармена кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с.10).

При цьому, матеріали справи не містять доказів надіслання позивачем повідомлення про прийняття працівника на роботу до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції відсутність повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу не свідчить про те, що між працівником та роботодавцем не оформлено трудовий договір, оскільки законодавець не пов`язує чинність трудового договору із наявністю відповідного повідомлення.

При цьому наявність укладеного строкового трудового договору від 30.05.2022 між ФОП ОСОБА_1 та найманим працівником ОСОБА_2 дає підстави для висновку, що працівник ОСОБА_2 прийнятий на посаду бармена кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідно до змісту пояснень до акту перевірки від 30.05.2022, наданих ОСОБА_3 , посадовими особами органу державної податкової служби встановлено лише продаж ним, як барменом вина.

Однак, зміст вказаних пояснень жодним чином не свідчить та не підтверджує, що ОСОБА_2 , станом на момент проведення перевірки 30.05.2022. був неналежно оформленим працівником.

Водночас, в письмових поясненнях до акту перевірки вказано про виконання ним трудових обов`язків бармена, в той же час інформація про належне чи не належне оформлення трудових відносин взагалі відсутня.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що зазначена обставина не була перевірена і під час здійснення провадження у справі про порушення трудового законодавства управлінням Держпраці у Кіровоградській області.

Також слід зазначити, що особі, до якої застосовуються такі суттєві санкції відповідальності, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи.

Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Натомість, доказів надіслання відповідачем позивачу, зокрема акту перевірки та повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу, матеріали справи не містять.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, що відповідачем прийнято про застосування штрафу №811/11/11/РРО//ТД-ФС постанову від 24.06.2022 року без надання можливості ФОП ОСОБА_1 надати пояснення.

Слід взяти до уваги, що пункт 2 Порядку № 509 встановлює строк розгляду відповідачем справи про накладення штрафу, та обумовлює як початок його перебігу, так і необхідність письмового повідомлення уповноваженою особою контролюючого органу - суб`єкта господарювання та роботодавця з визначенням строку такого повідомлення (не пізніше ніж через 5 днів після їх отримання).

Також, вказаний пункт Порядку №509, визначає альтернативні шляхи повідомлення суб`єкта господарювання, зокрема:

рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, що, на переконання суду, свідчить про очевидну необхідність забезпечити органом державної влади обізнаність такій особі про розгляд питань про притягнення її до відповідальності.

Однак, відповідач не вжив достатніх заходів щодо забезпечення повідомлення позивача про розгляд питання притягнення до відповідальності.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що зазначена обставина ставить під сумнів об`єктивність розгляду справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 , в порядку вимог пункту 3 Порядку 509.

Оскільки матеріали справи не містять (відповідач не надав) належних та допустимих доказів, які б підтверджували допуск ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору, то позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачкою доведені обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги.

При цьому, відповідачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Ураховуючи те, що в частині відмови стосовно витрат на правничу допомогу рішення суду першої інстанції позивачкою не оскаржувалося, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду, не підлягають розподілу судові витрати.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 23.02.2023 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова