Справа № 460/13065/22
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/13065/22 пров. № А/857/16240/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року (прийняте у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи у м. Рівному суддею Нор У. М.) в адміністративній справі № 460/13065/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), викладене у листі № 1700-0206-8/13706 від 04.04.2022, щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком та зобов`язати відповідача здійснити призначення пенсії з 08.03.2022.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що в березні 2022 року він звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням від 01.04.2022 йому відмовлено у такому призначенні, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Повідомив, що надав відповідачу усі необхідні та наявні у нього документи, в т.ч. і на підтвердження страхового стажу, однак такі безпідставно не були взяті відповідачем до уваги та було відмовлено у призначенні пенсії. Зокрема відповідачем не зараховано до стажу час догляду за пенсіонером, який потребує постійного стороннього догляду. Вважає відмову відповідача у призначенні пенсії необґрунтованою і протиправною, а тому просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 14.07.2022 до участі у справі залучено другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області, яка полягає у незарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду догляду за ОСОБА_2 як за особою, яка потребує постійного догляду, з 09.11.2011 по 07.12.2020.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Волинській області №00 від 01.04.2022 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за ОСОБА_2 з 09.11.2011 по 07.12.2020 та призначити пенсію за віком, починаючи з 09.03.2022.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ ПФУ в Рівненській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за ОСОБА_2 відсутні, оскільки за вказаний період відсутні відомості необхідні підтверджуючі документи та про сплату страхових внесків. Вважає, що пенсійний орган, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, 22.03.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ в Рівненській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області № 00 від 01.04.2022 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (страховий стаж позивача становить 26 років 2 місяці 17 днів).

Листом від 04.04.2022 ГУ ПФУ в Рівненській області повідомлено позивачу про відсутність підстав для призначення пенсії за віком та направлено відповідне рішення.

Не погодившись із рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням до стажу часу догляду за пенсіонером, який потребує постійного стороннього догляду.

При цьому, суд зазначив, що невиконання уповноваженим органом покладеного на нього обов`язку нарахувати та сплатити єдиний внесок не є підставою для незарахування до страхового стажу періоду надання соціальних послуг хворій особі похилого віку, яка не здатна до самообслуговування і потребує постійної сторонньої допомоги.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

Згідно пункту 9 статті 11 Закону № 1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

З наведеного видно, що зарахуванню до страхового стажу підлягає здійснення догляду за 2 категоріями осіб, а саме:

- особою з інвалідністю I групи;

- особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до пункту «ж» частини першої статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) право на трудову пенсію мають особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Згідно пункту «є» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який потребує постійного стороннього догляду.

Разом з тим, з наведених норм видно, що до стажу роботи зараховується здійснення догляду за 3 категоріями осіб, а саме:

- особою з інвалідністю I групи;

- дитиною-інвалідом віком до 16 років;

- пенсіонером, який потребує постійного стороннього догляду (у цьому випадку статус пенсіонера не прив`язаний до віку).

Пунктом 10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637) передбачено, що час догляду за інвалідом І групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, встановлюється на підставі:

акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду;

документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів І групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами ПФУ на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Документами, які підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження або паспорт чи довідка житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації) та інші.

Тобто у цьому Порядку статус пенсіонера прив`язаний до віку.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що зарахуванню до страхового стажу підлягає здійснення догляду за особою з інвалідністю I групи або особою, яка досягла пенсійного віку і яка потребує постійного стороннього догляду.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації та отримував компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги по догляду за ОСОБА_2 , який був інвалідом ІІ групи з 20.07.2000 довічно та отримував допомогу з 09.11.2011 по 07.12.2020, що підтверджується довідками Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації № 179 від 02.03.2021 та № 224 від 17.03.2022.

Згідно медичної виписки, довідки, посвідчення та довідки МСЕК ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був інвалідом ІІ групи та потребував стороннього догляду.

Разом з тим, ОСОБА_2 на час догляду не досягнув пенсійного віку, що є обов`язковою підставою для зарахування часу догляду за ним до страхового стажу позивача.

Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно вирішив спір, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 229, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року в адміністративній справі № 460/13065/22 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинення певних дій відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин