Справа № 420/18765/22
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Ак.Філатова, 15-а, м.Одеса, 65080, ) про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не здійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби в поліції відносно ОСОБА_1 ;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з поліції за період з 31 травня 2022 року по 30 листопада 2022 року у сумі 92574,08 грн. (дев`ятсот дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири грн. 08 коп.).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27 жовтня 2022 року Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/11744/22 зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року включно.

30 листопада 2022 року від Головного управління Національної поліції в Одеській області на банківський картковий рахунок ОСОБА_1 надійшла заробітна плата в розмірі 3324,54 грн. яка виплачена на підставі вищезазначеного рішення суду за недоотриману індексацію грошового забезпечення за період служби в поліції з 07.11.2015 по 30.10.2017 роки.

Оскільки позивача було звільнено зі служби в поліції 30.12.2021 року, а виплату грошової компенсації за індексацію грошового забезпечення проведено лише 30.11.2022 року, а тому наявні підстави щодо нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за вказаний період.

Як зазначає позивач, 01 грудня 2022 року до Головного управління Національної поліції в Одеській області подано адвокатський запит №1/01/12/22-3 від 01.12.2022 року з питанням нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення при звільненні зі служби у поліції за період з 31 травня 2022 року по 30 листопада 2022 року включно.

08 грудня 2022 року отримано від Головного Управління Національної Поліції в Одеській області лист (відповідь) за реєстраційним номером 14/179аз від 06.12.2022 на № 705/аз від 01.12.2022 p.

З відповіді вбачається, що виплата індексації грошового забезпечення за період служби в поліції з 07.11.2015 по 30.10.2017 роки зроблена на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року по справі № 420/11744/22, a тому відсутні підстави для нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позивач вважає, що відмова відповідача є протиправною бездіяльністю, яка порушує і звужує мої конституційні права, а тому звернувся до суду.

19.01.2023 року від відповідача надійшов відзив в якому вважає, що позов підлягає відхиленню. В обґрунтування відзиву, відповідач зазначає, що необхідне застосування критеріїв зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні. На думку представника Головного управління, належною, достатньою та справедливою сатисфакцією у даних спірних правовідносинах буде зменшення розміру середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку до 3324,54 грн.

02.02.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому не погоджується з обставинами викладеними у відзиві на позовну та вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 31 травня 2022 року по 30 листопада 2022 року повинен складати суму 92 574,08 грн. (середній заробіток за час затримки 184 днів х 503,12 грн.).

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: ОСОБА_1 проходив службу в ГУ НП в Одеській області.

Згідно наказу від 23 грудня 2021 року за №2188 о/с ГУНП в Одеській області, відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) майора поліції Грабована В.А., начальника відділення №1 слідчого відділу Подільського в Одеській області, з 30 грудня 2021 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 року по справі №420/11744/22, яке набрало законної сили 29.11.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 07.11.2015 року по 30.10.2017 року. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 30.10.2017 року включно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно матеріалів справи, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду 420/11744/22 виплачено ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у розмірі у розмірі 3324,54 грн., що не заперечується сторонами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 4 статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Постановою КМУ від 29.07.1991 року затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Вказане Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки. Між тим, Положення не регламентує питання виплати компенсації за затримку видачі трудової книжки.

Згідно зі сталою судовою практикою пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі (зокрема, постанова Верховного Суду від 18.04.2019 року у справі №806/889/17).

Згідно з частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до приписів статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно із статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значущі обставини, як виплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору ті відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивача звільнено з 30.12.2021 року і лише 30.11.2022 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 року по справі №420/11744/22 здійснено нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення у сумі 3324,54 грн., що не заперечується відповідачем.

Таким чином, остаточний розрахунок з позивачем був проведений не 30.12.2021 (в день звільнення позивача), а 30.11.2022, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача щодо не проведення своєчасного повного розрахунку з позивачем при звільненні.

Відтак, оскільки індексація грошового забезпечення позивачу не виплачена в день його виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, відповідно до вимог статті 117 Кодексу законів про працю України, позивач має право на виплату середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку.

Отже, за встановлених обставин справи до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення ч. 2 ст. 117 КЗпП України, оскільки на момент звільнення позивачу не було виплачено всіх належних йому сум і розмір таких сум (індексації грошового забезпечення) був спірним.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" № 100 від 08.02.1995, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовцям обчислюється у календарних днях.

Відповідно до довідки про доходи ГУНП в Одеській області, розмір нарахованої заробітної плати за жовтень та листопад 2021 року складає 15344, 98 та 15435, 04 грн. відповідно.

Кількість календарних днів у жовтні-листопаді 2021 року складає 61.

Відтак, для обчислення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні необхідно застосовувати показник 503, 11 грн. в день (30690,02грн/61 календарні дні).

Період за час затримки по день фактичного розрахунку з 31.12.2021 (наступний день з дня звільнення) по 30.11.2022 (день фактичного розрахунку) становить 334 календарних дня.

Таким чином, середній заробіток який підлягає виплаті позивачу у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні становить 168038,74 грн. (503,11 грн. * 334 календарних днів).

Водночас суд враховує, що відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, передусім спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку при звільненні зі сторони роботодавця.

Так, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. З урахуванням приписів ч. 1 ст. 9 Цивільного кодексу України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому ст. 117 КЗпП України.

Звертаючись із вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких міг уникнути позивач за умови виконання роботодавцем свого обов`язку, встановленого статтею 116 КЗпП.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, суд з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності вважає за можливе зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України.

Оскільки сума виплаченої з затримкою заборгованості індексації грошового забезпечення (3324,54 грн.) є значно меншою від нарахованого позивачем середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні (168038,74), суд вважає за доцільне застосувати до спірних правовідносин принцип співмірності, з урахуванням розміру недоплаченої суми та істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника.

Істотність частки суми грошового забезпечення в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає: 3324,54грн (заборгованості з виплати індексації грошового забезпечення)/ 168038,74 (середній заробіток за весь час затримки розрахунку) = 0,019.

Сума, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки, становить: 503,11 грн (середньоденне грошове забезпечення позивача за два останні місяці служби перед звільненням) х 0,019* 334 (кількість днів затримки) = 3192,73 грн.

Таким чином, сума яка підлягає стягненню становить 3192,73 грн.

Суд зауважує, що зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників.

Така позиція суду щодо застосування принципу співмірності до подібних правовідносин узгоджується із позиціями, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №806/345/16, від 18.07.2018 у справі №825/325/16, від 04.04.2018 у справі №524/1714/16-а, а також у постанові Верховного Суду України від 24.10.2011 у справі №6-39цс11.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що за таких обставин у цій справі наявні підстави для задоволення позовних вимог частково, а саме визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не здійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби в поліції відносно ОСОБА_1 ; стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з поліції за період з 31 травня 2022 року по 30 листопада 2022 року у сумі 3192,73 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірності своїх дій згідно з вимогами ч. 2 статті 2 КАС України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Ак.Філатова, 15-а, м.Одеса, 65080, ) про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не здійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби в поліції відносно ОСОБА_1 .

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з поліції за період з 31 грудня 2021 року по 30 листопада 2022 року у сумі 3192,73 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Враховуючи періодичну відсутність електроенергії у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду, тривалість повітряних тривог, знаходження судді на лікарняному, повний текст рішення складено та підписано суддею 27.03.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка