Справа № 520/10559/22
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
28 березня 2023 р. № 520/10559/22
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо передчасного виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 до проведення розрахунку;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 внести зміни до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2022 №39 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з дати проведення розрахунку, тобто 15 вересня 2022 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неподання до Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області відомостей про прийняття у квітні 2011 року та звільнення 15 вересня 2022 році ОСОБА_1 з військової служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати до Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області відомості про прийняття на військову службу ОСОБА_1 у квітні 2011 року та звільнення у запас з 15 вересня 2022 року;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 209700 гривень.

15.03.2023 від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву разом із клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропущенням позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Дослідивши подане клопотання, суд встановив наступне.

З матеріалів справи встановлено, що предметом розгляду в даній справі є, зокрема:

- зобов`язання відповідача внести зміни до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2022 №39 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з дати проведення розрахунку, тобто 15 вересня 2022 року;

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неподання до Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області відомостей про прийняття у квітні 2011 року та звільнення 15 вересня 2022 році ОСОБА_1 з військової служби та зобов`язання подати відомості про прийняття на військову службу ОСОБА_1 у квітні 2011 року та звільнення у запас з 15 вересня 2022 року.

Так, дослідивши матеріали позовної заяви судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , власноруч написала 23.02.2022 рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 про звільнення її з військової служби через сімейні обставини та виключення її зі списків особового складу та всіх видів забезпечення саме з 23.02.2022.

У зазначеному рапорті ОСОБА_1 просить виключити її зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення саме з 23 лютого 2022 року, при цьому, зазначає, що порядок звільнення їй доведений, скарг заяв, претензій до командування військової частини вона не має, що підтверджується копією рапорту ОСОБА_1 від 23.02.2022.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23.02.2022 №4-РС, старшого солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини 5 (через сімейні обставини, - військовослужбовці - жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років) ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2022 №39 старшого солдата ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, відповідачем зазначено, що станом на момент видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23 лютого 2022 року №39 старший солдат ОСОБА_1 погодила проведення з нею усіх необхідних розрахунків та не заперечувала проти розмірів всіх основних та додаткових виплат, які вона отримувала за час проходження військової служби, крім цього, позивач не заперечувала проти виключення її зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, твердження позивача, що її було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення за відсутності її згоди судом не приймається до уваги.

Крім того, 23 лютого 2022 року ОСОБА_1 ознайомилася з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23 лютого 2022 року №39.

Також, суд зазначає, що копія вищезазначеного витягу з наказу була додана позивачем до позовної заяви.

Таким чином, ОСОБА_1 про порушення, на її думку, прав дізналася свме 23 лютого 2022 року, коли ознайомилася з витягом з наказу №39 від 23.02.2022.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Отже, останнім днем військової служби позивача (днем фактичного звільнення) є день виключення його із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , тобто 23.02.2022.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, військова служба.

Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

Однак, 19.07.2022 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352, яким внесено ряд змін до діючого законодавства про працю.

Зокрема, стаття 233 Кодексу законів про працю України врегульовує питання строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (в редакції станом на дату подання позовної заяви до суду) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Як зазначалося вище, згідно пункту 17 статті 4 КАС України військова служба - це публічна служба.

Частина 5 статті 122 КАС України, яка є спеціальною нормою, передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Крім того, суд зазначає, що позивачем 20.03.2023 до суду надано відповідь на відзив, в якому позивач щодо питання про пропущення ним строку звернення до суду з даним позовом посилається на те, що в Україні з 24 лютого 2022 року був запроваджений правовий режим воєнного стану через військову агресію росії; постійні обстріли окупантів направлені на надважливі інфраструктурні об`єкти по всій території України, в тому числі й міста Харкова та області, що у свою чергу призводить до тривалих аварійних відключень споживачів від електроживлення, що унеможливлює належну організацію життєдіяльності людей, а також нормального функціонування державних органів та суб`єктів господарювання як приватного, так і державного сектору; на складнощі у комунікації між сторонами та інші загальновідомі факти.

Проте, у відповіді на відзив позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Отже, суд зазначає, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд зазначає, що законодавець пов`язує початок обчислення строку не з тим, коли особа суб`єктивно з`ясувала для себе або почала усвідомлювати, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона об`єктивно повинна була дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність, що мають вплив на неї, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач дізнався про порушення своїх прав 23 лютого 2022 року, проте до суду із вказаним позовом звернувся лише 29.11.2022, тобто з порушенням місячного строку звернення до суду, встановленого частиною 5 статті 122 КАС України.

Також, суд звертає увагу, що дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Слід також зазначити, що дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Суд звертає увагу на те, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Доказів поважних та об`єктивних причин неможливості звернення до суду з даним позовом у встановлені законом строки позивачем не зазначено та не надано до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Вказані позивачем у відповіді на відзив обставини щодо пропущеного строку звернення до суду є неповажними, таким чином, позивачем не зазначено обґрунтованих підстав та не надано належних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.М.Панов