Справа № 340/5940/22
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/5940/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Казанчук Г.П., розглянувши адміністративну справу за позовом керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Управління культури і туризму Олександрійської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

Керівник Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Управління культури і туризму Олександрійської міської ради звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) укласти з Управлінням культури і туризму Олександрійської міської ради Кіровоградської області (, зареєстроване місцезнаходження: 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, 59) охоронний договір на об`єкт культурної спадщини - Першу міську бібліотеку (початок XX ст.), що знаходиться за адресою: м. Олександрія, вул. 6-го Грудня, 4, на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є власником нерухомого майна - об`єктом культурної спадщини, який в силу Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' зобов`язаний укласти охоронний договір з Управлінням культури і туризму Олександрійської міської ради, проте, незважаючи на численні звернення до ОСОБА_1 охоронний договір так і не укладений. Не укладення охоронного договору може привести до знищення пам`ятки культури, а відтак вказане може призвести до порушення інтересів територіальної громади.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 року відкрито провадження у цій адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 року Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

14.03.2023 року до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на адміністративний позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказує, що з моменту придбання об`єкту нерухомого майна йому не було належним чином повідомлено про те, що його нерухомість є об`єктом культурної спадщини. Крім того, зазначає про те, що об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 не включена до Переліку пам`яток чи Реєстру об`єктів культурної спадщини, тобто, на момент придбання ОСОБА_1 цього об`єкту нерухомості у 2005 році відповідні органи Кіровоградської ОДА у письмовій формі не повідомляли про те, що придбане нежитлове приміщення набуло статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.

Олександрійською окружною прокуратурою подано відповідь на відзив, у якій вказано на дотримання строків звернення із вказаним позовом, а також на те, що зважаючи на листування позивача із управлінням культури і туризму Олександрійської міської ради, ОСОБА_1 був обізнаний про те, що об`єкт нерухомості, який перебуває у його власності віднесено виявлених об`єктів культурної спадщини.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 28.12.2004 №792-р ''Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 07.08.1997 № 261-р'' до Переліку виявлених об`єктів містобудування, архітектури та садово-паркового мистецтва в Кіровоградській області занесено, зокрема, Першу міську бібліотеку (початок ХХ ст.), що знаходиться за адресою: м. Олександрія, вул. 6го Грудня, 4. (а.с.97-99).

З дня внесення об`єкту до Переліку, останній набуває статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.

Зі змісту преамбули Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' (набрав чинності 12.07.2000) вбачається, що об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Положеннями статті 1 Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' передбачено, що об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Статтею 23 Закону України ''Про охорону культурної спадщини'', Порядком укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини №1768, затвердженого постановою КМУ від 28.12.2001 та Порядком обліку об`єктів культурної спадщини №158 передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи), незалежно від форм власності на ці об`єкти, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

Тобто, укладення охоронного договору є обов`язком, а не правом власника щойно виявленого об`єкту культурної спадщини, що також випливає і з юридичної природи адміністративного договору як такого.

Відповідно до пункту 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768 (далі Порядок) власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Право власності відповідача на пам`ятку культури виникло іще у жовтні 2005 року, тобто станом начас придбання позивачем об`єкту нерухомості за адресою АДРЕСА_2 , вказаний об`єкт нерухомого майна вже мав статус виявленої пам`ятки містобудування згідно із розпордяженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 7 серпня 1997 року №261р.

Згідно з частиною 2 статті 6 Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить, зокрема, укладення охоронних договорів на пам`ятки в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону.

Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із вищевказаного Закону.

Розпорядженнями голови Кіровоградської ОДА № 690-р від 27.09.2021 ''Про делегування повноважень у сфері охорони культурної спадщини'' повноваження щодо укладання охоронних договорів на пам`ятки делеговано районним державним адміністраціям, виконавчим органам міських, селищних, сільських рад.

Відсутність охоронних договорів свідчить про порушення інтересів держави щодо забезпечення збереження об`єктів культурної спадщини.

Відповідно до пункту 1 Положення про Управління культури і туризму Олександрійської міської ради, останнє є виконавчим органом міської ради, забезпечує реалізацію в місті державної політики у сфері культури та мистецтв, охорони культурної спадщини та туризму.

Разом з тим, відповідно до інформації Управління культури і туризму Олександрійської міської ради, власником Першої міської бібліотеки (поч. ХХ ст.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.11.2022 №316193717 ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , є власником земельної ділянки площею 0,0895 га з кадастровим номером :10:259:0053 з цільовим призначенням ''Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі'', що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Листом від 01.12.2022 №322/11/1 Управління культури і туризму Олександрійської міської ради повідомило Олександрійську окружну прокуратуру про те, що ним неодноразово направлялися листи ОСОБА_1 з пропозицією укласти охоронний договір на дану пам`ятку архітектури, проте охоронний договір на об`єкт культурної спадщини на цей час так і не укладено. Зокрема, із листування ОСОБА_1 та Управління культури і туризму Олександрійської міської ради є очевидним, що примірники типового охоронного договору направлялися власнику будівлі та отримано ним, але відповідач ухиляється від укладення охоронного договору.

В своєму листі від 20.10.2022 відповідач просить надати йому копію нормативно-правового акту, яким вказану будівлю занесено до переліку об`єктів культурної спадщини. У відповідь позивачем 04.10.2022 направлено відповідачу листа з копією розпорядження голови Кіровоградської ОДА від 28.12.2004 №792-р ''Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 07.08.1997 № 261-р'' з відповідним додатком. Крім того, слід зазначити що дане розпорядження з усіма внесеними до нього змінами є також оприлюдненим на офіційному вебсайті Кіровоградської ОДА в розділі ''Розпорядження голови облдержадміністрації'' за адресою: https://kr-admin.gov.ua/Rozpor/Ua/2020/102.pdf.

Незважаючи на це, маючи усю необхідну інформацію, відповідач так і не уклав охоронний договір, водночас, заходи щодо звернення до суду з позовом про зобов`язання укласти такий договір Управлінням культури і туризму Олександрійської міської ради також не вжито.

Статтею 23 Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на пі об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

Таким чином, охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі ст. 23 Закону України ''Про охорону культурної спадщини''. Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.

Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму.

Законом передбачається обов`язкове укладення власником пам`ятки чи її частини охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини вже після переходу права власності.

Проте, звертаючись до суду з вказаним позовом прокурор дійшов висновку, що винесення судом рішення про зобов`язання ОСОБА_1 укласти охоронний договір стане тим способом усунення порушеного права, який відновить саму суть порушеного права. При цьому, не зрозуміло яким чином таке рішенням має бути виконаним, якщо боржник добровільне не укладе охоронний договір. Вказаний спосіб, як на думку суду, є сумнівнив, з огляду на таке.

Згідно з частино 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 3 статті 23 Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' передбачено, що порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768 (далі Порядок №1768) власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Пунктом 5 Порядку №1768 зафіксовано, що в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1768 до охоронного договору додаються: 1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини) на момент укладення охоронного договору. Для ансамблів (комплексів) складається окремий акт на кожний їх об`єкт. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на 5 років. Якщо стан пам`ятки значно змінився (після проведення ремонтних, реставраційних та інших робіт чи внаслідок дії чинників, що призвели до руйнування або пошкодження), - у п`ятиденний термін після його зміни; 2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, знаходяться на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання; 3) план поверхів пам`яток-будівель і споруд (у масштабі 1:100); 4) план інженерних комунікацій та зовнішніх мереж (за наявності); 5) генеральний план земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка (у масштабі 1: 50, 1:100, 1:500, 1:1000 або 1:2000); 6) паспорт пам`ятки.

Таким чином, юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка до якого мають бути додані додаткові документи.

Натомість, як свідчить заперечення відповідача, він фактично відмовляється в укладенні охоронного договору.

При цьому, за неукладення або відмову в укладенні охоронного договору наявна відповідальність, встановлену законодавством.

Статтею 92 Кодексу України про адміністративні правопорушення Порушення вимог законодавства про охорону культурної спадщини:

- ухилення від підписання охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини;

- порушення режиму використання пам`ятки культурної спадщини;

- порушення режиму історико-культурного заповідника чи історико-культурної заповідної території;

- проведення ремонтних, реставраційних, реабілітаційних робіт на пам`ятці культурної спадщини, зміна призначення пам`ятки культурної спадщини, її частин та елементів, здійснення написів, позначок на ній, на її території та в її охоронній зоні без письмового дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини;

- ухилення від передачі в установленому порядку знайдених під час археологічних розвідок, розкопок рухомих предметів, пов`язаних з нерухомими об`єктами культурної спадщини, на постійне зберігання до музеїв (державних фондосховищ), у яких зберігаються музейні предмети і музейні колекції, що є державною власністю і належать до державної частини Музейного фонду України, -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від ста до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за ухилення від підписання охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини законодавець передбачив відповідальність. При цьому, доказів того, що Управління культури і туризму Олександрійськової міськовї ради вживало заходів притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ухилення від укладення договору, матеріали справи не містять.

Обов`язок укладення охоронного договору зафіксований нормами Закону України ''Про охорону культурної спадщини'', за не виконання якого, встановлена адміністративна відповідальність. Отже, наслідком неукладення охоронного договору є адміністративна відповідальність, а не судове рішення про зобов`язання укласти охоронний договір. Вказане, як на думку суду, є підставою для відмовою у позові.

Охоронний договір, укладений на підставі статті 23 Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' є адміністративним договором. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суд від 23.12.2019 у справі №806/1536/18.

Отже, вирішуючи питання щодо зобов`язання укласти охоронний договір мають бути використані загальні вимоги щодо укладення договору.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до абзацу 11 частини 2 статті 20 ГК України одним із способів захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів є установлення, зміна чи припинення господарських правовідносин. Визнання договору укладеним з викладенням його змісту у резолютивній частині судового рішення як один із способів установлення господарських правовідносин є належним способом захисту прав суб`єктів господарювання.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.09.2020 у справі № 916/1423/18 викладено правовий висновок стосовно того, що визначення позивачем предмета спору "про зобов`язання відповідача укласти договір у певній редакції" є письмовим волевиявленням позивача щодо вступу у зобов`язальні правовідносини шляхом укладення такого договору за рішенням суду про укладення договору відповідно до статті 187 ГК України. Тобто, вимогу позивача про зобов`язання укласти договір у певній редакції у випадках, які допускають вирішення таких спорів судом, слід тлумачити як вимогу про визнання укладеним такого договору в судовому порядку у запропонованій позивачем редакції, що не суперечить способам захисту, визначеним пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, та відповідає способам захисту, визначеним статтею 20 ГК України.

За наслідками розгляду такої вимоги у резолютивній частині свого рішення суд, керуючись частиною дев`ятою статті 238 ГПК України, має зробити висновки про визнання укладеним договору у запропонованій позивачем редакції, виклавши текст редакції договору, яка за висновками суду відповідає вимогам законодавства та визнається судом укладеною, чи висновки про відмову у визнанні укладеним договору у запропонованій позивачем редакції.

Разом з цим, у постанові від 25.05.2021 у справі № 910/6138/20 Верховний Суд у подібних правовідносинах дійшов висновку про те, що тлумачення слів "спонукати" і "зобов`язати" у даному випадку можна вважати тотожними, а отже вказаний спосіб захисту відповідає вимогам частини другої статті 16 ЦК України та частини другої статті 20 ГК України.

Верховний Суд відзначає, що між формулюванням ''спонукати до укладення'', обране позивачем у даному спорі та формулюванням ''зобов`язати укласти'', що є предметом розгляду у даній справі, є лише граматична та/або стилістична різниця, однак, незважаючи на формулювання, суть позовних вимог є чіткою, зрозумілою та дає змогу з огляду на текст договору в редакції позивача, захистити порушене право. Інше тлумачення є надмірним формалізмом та штучним звуженням існуючих способів захисту порушеного права, які самі по собі не є і не можуть бути вичерпно і детально сформульовані законом.

Проте, прокурором не було заявлено позовну вимогу про зобов`язання відповідача укласти договір саме у конкретно визначеній редакції, що взагалі виключає можливість задоволення даного позову, оскільки вимоги охоронного договору мають бути досліджені в судовому засіданні на предмет їх відповідності. Тобто, судове рішення про спонукання укладення договору без конкретизації істотних умов такого договору, в подальшому призведе до неможливості реального виконання такого рішення.

Враховуючи вищеописане, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати не розподіляються в силу висновку суду про відмову в позові, а також з огляду на незаявлення таких витрат відповідачем.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області (вул. Чижевського, 1а, м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000; ) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Управління культури і туризму Олександрійської міської ради (пр. Соборний, 59, м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук