Справа № 600/2218/22-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2218/22-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

27 березня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2022 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, оформлене листом від 13.05.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із не зарахуванням до страхового стажу період роботи з 01.09.1986 по 08.02.1994;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області:

- зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком, роботу в колгоспі ім. Мічуріна Білогірського району АР Крим за період з 01.09.1986 по 08.02.1994;

- призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII.

Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 04.11.2022 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що зарахування спірних періодів роботи позивача дає їй необхідний стаж для призначення пенсії за віком, тому суд першої інстанції зобов`язав відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV з 04.05.2022, тобто з дня звернення за пенсією.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що період з 01.09.1986 по 08.02.1994 не підлягає до зарахування до страхового стажу позивача, оскільки відсутня уточнююча довідка щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів) з повною підставою видачі.

Відзив на апеляційну скаргу, що надійшов до суду апеляційної інстанції, колегія суддів не бере до уваги, оскільки не містить підпису позивача.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04.05.2022 року позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, яке зареєстровано за вх. № 660.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 09.05.2022 № 34 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки на дату подання заяви страховий стаж становить 25 років 7 місяць 29 днів, а відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування мають право, в тому числі, жінки, за наявності страхового стажу не менше 29 років.

Відмова вмотивована тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період з 01.09.1986 по 08.02.1994 згідно трудової книжки колгоспника № 306 від 01.01.1983, оскільки відсутні уточнююча довідка про встановлений мінімум трудової участі та відпрацьованих вихододні.

13.05.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області направило на адресу позивача лист за вих. № 2400-1701-8/15871, в якому повідомлено про прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 29 років.

Вважаючи відмову щодо призначення пенсії за віком протиправною, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені уст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема у 2021 році не менше 28 років, у з 01.01.2022 по 31.12.2022 не менше 29 років.

Приписами ст. 56 Закону №1788-XII визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно із ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV).

У свою чергу згідно з вимогами ст. 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, відповідач має вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому, питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).

Відповідно до п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються таку документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Постанова №637); для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Слід також зазначити, що згідно ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

При цьому, положеннями ст. 62 Закону №1788-XII та п. 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В силу вимог абзацу 1 п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.

Як встановлено судом першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відмовило в призначенні позивачу пенсії за віком, оскільки на дату подання заяви страховий стаж становить 25 років 7 місяць 29 днів, а відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV мають право, в тому числі, жінки, за наявності страхового стажу не менше 29 років.

Відмова вмотивована тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період з 01.09.1986 по 08.02.1994, оскільки відсутні уточнююча довідка про встановлений мінімум трудової участі та відпрацьованих вихододні.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, а саме відомості про підприємство, дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дані про реквізити наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Натомість, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до підприємства, в якому працював позивач, або архівні установи для отримання відомостей щодо спірного періоду роботи позивача.

Також відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.

Дослідженням трудової книжки колгоспника № 306 виданої на ім`я позивача встановлено, що до трудової книжки внесено, серед іншого, наступні періоди роботи в колгоспі ім. Мічуріна Білогірського району АР Крим:

- за 1986 рік 98 трудодні (вихододні) при встановленому мінімумі 98 трудоднів, табаководом;

- за 1987 рік 259 трудодні (вихододні) при встановленому мінімумі 230 трудоднів, табаководом;

- за 1988 рік 77 трудодні (вихододні) при встановленому мінімумі 77 трудоднів, диспетчером автоколони;

- за 1989 рік 311 трудодні (вихододні) при встановленому мінімумі 280 трудоднів, диспетчером;

- за 1990 рік 301 трудодні (вихододні) при встановленому мінімумі 280 трудоднів, обліковець тракт. бригади;

- за 1991 рік 294 трудодні (вихододні) при встановленому мінімумі 265 трудоднів, обліковець тракт. бригади;

- за 1992 рік 298 трудодні (вихододні) при встановленому мінімумі 265 трудоднів, обліковець тракт. бригади;

- за 1993 рік 142 трудодні (вихододні) при встановленому мінімумі 126 трудоднів, обліковець тракт. бригади.

Отже, стаж позивача, що обрахований відповідачем, не в повній мірі відповідає записам трудової книжки щодо періодів трудової діяльності (зайнятості).

Зі змісту архівної довідки від 22.02.2011 № 7/11-05 виданої виконавчим комітетом Мічурінської сільської ради Білогірського району АР Крим видно, що позивач працюючи в колгоспі ім. Мічуріна Білогірського району АР Крим отримувала заробітну плату за період роботи: вересень грудень 1986 року; січень червень, серпень 1987 року; лютий, серпень, жовтень грудень 1988 року; січень-грудень 1989 року; січень-грудень 1990 року; січень-грудень 1991 року; січень-грудень 1992 року; січень-березень, жовтень, грудень 1993 року; лютий, травень 1994 року; січень-грудень 1996 року.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Разом з тим, відсутність будь-якої інформації від підприємства не може бути наслідком позбавлення позивача права на призначення їй пенсії за віком, враховуючи, що остання має необхідний стаж, який підтверджується записами у трудовій книжці та іншими документами.

Доводи апеляційної скарги про те, що за відсутності уточнюючої довідки про встановлений мінімум трудової участі та відпрацьованих вихододні немає підстав для зарахування до страхового стажу позивача період з 01.09.1986 по 08.02.1994, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутністю трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 20.02.2018 справа № 234/13910/17.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відмовляючи у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах (лист від 26.10.2020 р. №2400-0206-8/29373), відповідач не надав належної правової оцінки тим доказам, які надані позивачем для підтвердження стажу, зокрема відомостям його трудової книжки, у зв`язку з чим зробив передчасний висновок про відсутність у позивача пільгового стажу 12 років 6 місяців, який дає право на пенсію за віком.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в призначенні позивачу пенсії, оформленого листом від 13.05.2022 № 2400-1701-8/15871, та зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком, роботу в колгоспі ім. Мічуріна Білогірського району АР Крим за період з 01.09.1986 по 08.02.1994.

Зважаючи на вимоги ч. 1 ст. 26 та п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV, а також, що зарахування спірних періодів роботи позивача дає їй необхідний стаж для призначення пенсії за віком, тому суд першої інстанції законно та обґрунтовано зобов`язав відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV з 04.05.2022, тобто з дня звернення за пенсією.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.