Справа № 140/6639/22
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/6639/22 пров. № А/857/18150/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року (головуючий суддя Дмитрук В.В., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду(контролю) у Волинській області Державної сулжби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду(контролю) у Волинській області в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №327744 від 26.09.2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000,00 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати таке і постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що 26.09.2022 року начальник відділу державного нагляду у Волинській області Державної служби України із безпеки на транспорті виніс постанову №327744 про застосування до, ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000грн.

Порушення полягало ніби-то в тому, що 12.09.2022 на 6 км автомобільної дороги Р-14 «Луцьк»-«Дольськ», під час здійснення регулярних перевезень пасажирів по маршруту «Луцьк»-«Вараш» допущено відсутність документів, перелік яких визначений статтею ст. 34,39 Закону України «Про автомобільний транспорт» абз.3 ПКМУ № 176 «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» документів визначених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме, відсутності витягу з дозволу, схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду.

Судом встановлено, що початковою точкою руху транспортного засобу для нерегулярного перевезення було м. Луцьк, а за умовами договору мав бути м. Вараш, що суперечить вимогам пункту 53 Порядку №176.

Крім того, за умови виконання нерегулярних перевезень, транспортний засіб мав би бути обладнаним одним переднім трафаретом із написом «Нерегулярні перевезення». Однак, перевірений транспортний засіб за зовнішніми ознаками був обладнаний відповідно до вимог, які визначені для регулярних перевезень, а саме на транспортному засобі було розміщено передній та боковий трафарети із зазначенням маршруту руху.

Суд у своїх висновках покладається на висновок інспектора про здійснення регулярних перевезень виходячи із того, що інспектор стверджував, що початкової точкою руху автобуса було м. Луцьк, а не Вараш. Жодних документальних доказів тому не наведено. Перевізник даний акт спростував документально.

Також суд посилається на невідповідність трафарету на лобовому склі автомобіля вимогам Порядку № 176. Однак, фабула статті за якої притягнуто до відповідальності перевізника не згадує факту невідповідності трафарету. В статті йдеться про відсутність документів. Також матеріалами перевірки не встановлено інших порушень чинного законодавства з боку ОСОБА_1 .

Обов`язок надавати витягу з дозволу, схему маршруту, розклад руху, таблицю вартості проїзду виникає у перевізника, який здійснює регулярні перевезення

У даному спорі позивач здійснював нерегулярні перевезення і надав відповідні документи, що підтверджують цей факт.

Приписи статті 1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» містить визначення основних термінів. Автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи/та вантажів транспортними засобами. Нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про автомобільний транспорт» послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні.

Відповідно до ч.5 ст. 35 ЗУ «Про автомобільний транспорт» перевезення пасажирів автобусами в режимі нерегулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах нерегулярних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг.

Наказом міністерства інфраструктури України № 331 від 20.06.2012, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09 липня 2012 р. за N 1130/21442 затверджено типову форму договору про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах.

Хоча даний наказ і втратив чинність, але інших нормативно-правових актів, які б встановлювали типову форму не прийнято.

30.07.2022р. між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах. Вказаний договір відповідає типовій формі, що була встановлена законодавством. Усі істотні умови погоджені та виконуються сторонами.

Згідно умов даного договору апелянт зобов`язувався перевести групу людей за маршрутом Вараш-Луцьк-Вараш 30.07.2022року.

Згідно п.4.1 Договору розрахунки Замовника із Перевізником за перевезення організованої групи пасажирів та їх багажу здійснюються відповідно до вимог цивільного законодавства шляхом перерахування грошових коштів Замовником згідно розрахункової квитанції ААВЦ № 110671.

Відповідно до п. 4.3 Договору загальна сума вартості послуги становить 600грн.

Згідно ст. 42 ЗУ «Про автомобільний транспорт» договір про нерегулярні пасажирські перевезення автобусом укладається між замовником транспортних послуг та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

На виконання зобов`язань по даному договору 30.07.2022р., він розпочав перевезення пасажирів. На 6 км автомобільної дороги Р-14 «Луцьк»-«Дольськ» він був зупинений працівниками патрульної поліції, в подальшому була проведена перевірка представниками відповідача. Спеціаліст зайшов у салон мікроавтобуса, провів бесіду з пасажирами, які пояснили йому, куди їдуть, не взяв до уваги документів, які він пред`явив (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію тз, договір із замовником та докази оплати) та вийшов. Через кілька днів на його пошту прийшов акт, в якому зроблено висновок, що він проводив регулярні перевезення.

На підставі яких фактів, інспектор зробив висновок про здійснення регулярних пасажирських перевезень в акті перевірки не зазначається.

Відповідно до частини 14 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 2 ч.4 статті 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, а саме, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач здійснював нерегулярні перевезення за визначеним маршрутом Вараш- Луцьк-Вараш. Відповідно позивач надав перевіряючому інспектору договір про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах від 30.07.2022р. та квитанцію № ААВЦ № 110671 про оплату замовником перевезення. Дані обставини позивач відобразив у акті перевірки та поясненнях. Однак із невідомих причин контролюючий орган не взяв до уваги таких пояснень. Крім того, жодних коштів від пасажирів, яких він перевозив, не отримував. Перевезення було оплачено Замовником готівкою, що підтверджується квитанцією № ААВЦ № 110671. Законність використання квитанції, як доказу проведення розрахунків, підтверджується наступним.

Постановою КМУ ід 23 серпня 2000 р. № 1336 «Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій (далі - перелік), що додається. В п. 10 переліку зазначається продаж талонів, квитанцій, квитків з нанесеними друкарським способом серією, номером, номінальною вартістю в кіосках та салонах транспортних засобів для проїзду в електротранспорті, на морських і річкових суднах.

Крім того, позивачем начальнику відділу було подані письмові пояснення, які також не були взяті до уваги при розгляді справи про застосування санкцій.

У постанові про притягнення до відповідальності жодним чином не відображені факти надання для перевірки документів, а також письмових пояснень. У постанові не вбачається, чим обгрунтовується твердження про здійснення ОСОБА_1 регулярних перевезень. Про ці факти взагалі не згадано в оскаржуваній постанові.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.09.2022 відповідачем на підставі направлення на рейдову перевірку №013456 від 09.09.2022 та щотижневого графіку на 6 км автомобільної дороги Р-14 було проведено рейдову перевірку автомобіля Fiat Iveco 3510, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт №333241 від 12.09.2022 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

У вказаному акті міститься інформація, що на момент проведення перевірки відсутні документи, визначені статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: витяг з дозволу, схема маршруту, розклад руху, таблиці вартості проїзду, що є порушенням статті 34, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до договору від 30.07.2022 про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньо обласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах, ФОП ОСОБА_1 (Перевізник) в особі Пилипюка С.В., що діє на підставі Витягу з державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців, зобов`язується за плату здійснити перевезення організованої ФОП ОСОБА_2 (Замовник) групи пасажирів та їх багажу, список яких наведено в Інформаційному листі щодо здійснення нерегулярних перевезень пасажирів, а Замовник зобов`язується сплатити за таке перевезення Перевізникові встановлену цим Договором плату у розмірі (шістсот гривень) (а.с.32).

Пунктом 2.3. вказаного договору передбачено маршрут руху: початковий пункт маршруту Вараш; кінцевий пункт маршруту Вараш.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті 26.09.2022 винесено постанову про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу №327744 за порушення (відсутні документи, перелік яких визначений статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт»), відповідальність за яке передбачена абз. 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», у розмірі 17000,00 грн. (а.с.34).

Позивач не погоджуючись з діями відповідача щодо складання, оформлення та підписання акту №333241 від 12.09.2022 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 26.09.2022 №327744, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції правильно врахував, що згідно статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами (далі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 3 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Згідно з пунктом 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Судом першої інстанції зґясовано, що підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу спірною постановою слугував висновок інспектора у акті проведення перевірки щодо надання послуг із автомобільних перевезень пасажирів за відсутності документів визначених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме, відсутності витягу з дозволу, схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду.

У даній спірній ситуації суд правильно врахував, що згідно статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами;

регулярні спеціальні пасажирські перевезення - перевезення певних категорій пасажирів (працівників підприємств, школярів, студентів, туристів, екскурсантів та інших) на автобусному маршруті за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку замовником транспортних послуг або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень;

нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

Частиною першою статті 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Відповідно до абзацу 10 частини першої статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України; для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.07.2022 між ФОП ОСОБА_1 (Перевізник) та ФОП ОСОБА_2 (Замовник) укладено договір про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньо обласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах.

За умовами договору ФОП ОСОБА_1 (Перевізник) в особі Пилипюка С.В., що діє на підставі Витягу з державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців, зобов`язується за плату здійснити перевезення організованої ФОП ОСОБА_2 (Замовник) групи пасажирів та їх багажу, список яких наведено в Інформаційному листі щодо здійснення нерегулярних перевезень пасажирів, а Замовник зобов`язується сплатити за таке перевезення Перевізникові встановлену цим Договором плату у розмірі (шістсот гривень).

Пунктом 2.3. вказаного договору передбачено маршрут руху: початковий пункт маршруту Вараш; кінцевий пункт маршруту Вараш.

Отже, ФОП ОСОБА_1 надає послуги нерегулярних пасажирських перевезень та за вимогами статті 39 Закону №2344-III при наданні таких перевезень водій автобуса при собі повинен мати посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №176 затверджені Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, які визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

Відповідно до пунктів 51-61 Правил нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу.

До нерегулярних перевезень належать: туристично-екскурсійні; весільні та святкові; ритуальні; одноразові перевезення до місць відпочинку; інші перевезення, що не заборонені пунктом 55 цих Правил.

У разі здійснення нерегулярних перевезень забороняється:

- здійснення перевезень одним автомобільним перевізником або одним транспортним засобом за одним маршрутом, або між тими самими пунктами більш як два рази на тиждень;

- організація (зокрема шляхом пропонування фізичним особам проїзду самостійно або за допомогою інших осіб чи засобів масової інформації) та здійснення перевезення за заздалегідь визначеними напрямками, надання послуг з перевезення автобусом за заздалегідь визначеним маршрутом, між визначеними кінцевими пунктами, з установленими часом відправлення, прибуття і вартістю проїзду;

- встановлення та стягнення плати за проїзд з окремих пасажирів;

- самовільне (не передбачене умовами договору) визначення початкових, проміжних і кінцевих пунктів перевезення;

- здійснення посадки та висадки пасажирів у пунктах і на зупинках, визначених для посадки і висадки пасажирів на маршрутах з регулярним перевезенням.

У разі порушення зазначених вимог перевезення не вважається нерегулярним і повинно здійснюватись відповідно до вимог, які встановлені для регулярних або регулярних спеціальних перевезень.

Під час здійснення нерегулярних перевезень водію забороняється проводити посадку та/або висадку пасажирів у не визначених договором місцях.

Замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з автомобільним перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу.

Суб`єкт господарювання, який надає туристичні та екскурсійні послуги і здійснює перевезення власним чи орендованим транспортним засобом, укладає договір перевезення з кожною особою.

Договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки.

Під час здійснення нерегулярних перевезень пасажирський автомобільний перевізник забезпечує в установленому законодавством порядку страхування пасажирів.

Передній трафарет автобуса містить напис червоною фарбою «Нерегулярне перевезення» на білому фоні.

У салоні автобуса розміщується інформація про автомобільного перевізника та страховика із зазначенням найменування, адреси, номера телефону, страхової суми.

Під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору автомобільного перевізника із замовником послуг і копію договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході рейдової перевірки автомобіля позивача інспектором було виявлено відсутність у водія на момент перевірок документів, визначених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: витяг з дозволу, схема маршруту, розклад руху, таблиці вартості проїзду.

При цьому, суд вірно зауважив, що початковою точкою руху транспортного засобу для нерегулярного перевезення було м. Луцьк, а за умовами договору мав бути м. Вараш, що суперечить вимогам пункту 53 Порядку №176. Крім того, за умови виконання нерегулярних перевезень, транспортний засіб мав би бути обладнаним одним переднім трафаретом із написом «Нерегулярні перевезення». Однак, перевірений транспортний засіб за зовнішніми ознаками був обладнаний відповідно до вимог, які визначені для регулярних перевезень, а саме на транспортному засобі було розміщено передній та боковий трафарети із зазначенням маршруту руху.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому суд першої інстанції підставно вважав, що надані позивачем документи не можуть підтверджувати виконання позивачем вимог статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» саме на момент здійснення головним спеціалістом відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Волинській області перевірки додержання ОСОБА_1 вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом.

За викладених обставин, правильним є висновок суду першої інстанції, що у відповідача були правові підстави для застосування відповідного адміністративно-господарського штрафу спірною постановою.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року по справі № 140/6639/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін