Справа № 240/27441/22
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

28 березня 2023 року м. Житомир справа № 240/27441/22

категорія 111020300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

установив:

Головне управління Державної податкової служби у Вінницькій області (далі позивач, ГУ ДПС у Вінницькій області) звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ) суми податкового боргу.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що за відповідачем рахується податкова заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 8400,00 грн.

Ухвалою суду від 15 листопада 2022 року позов прийнято до провадження та призначено до розгляду з наданням відповідачу строку для подання відзиву на позов.

Конверт, в якому відповідачу було направлено копію зазначеної ухали разом з позовом, повернувся до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

04 січня 2023 року судом зроблено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області ДМС України про надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1

16 січня 2023 року до суду надійшла відповідь на запит, в якій зазначено іншу адресу місцезнаходження відповідача.

02 лютого 2023 року на зазначену адресу ОСОБА_1 повторно направлено копію ухали разом з позовом. Однак конверт знову повернувся до суду без вручення.

09 березня 2023 року позивач подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, на підставі пункту 5 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 14 березня 2023 року клопотання ГУ ДПС у Вінницькій області повернуто без розгляду особі, яка її подала, а справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі та визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача.

22 березня 2023 року ОСОБА_1 подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів, які підтверджують сплати податкового боргу.

27 березня 2023 року ГУ ДПС у Вінницькій області подало заяву про відкликання позову, в якій просить закрити провадження у справі.

У судове засідання представники сторін не прибули, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача просив справу розглядати за його відсутності.

Суд установив, що згідно даних картки особового рахунку платника податків за відповідачем обліковується податкова заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 8400,00, яка утворилась в результаті не проведення оплати самостійно задекларованих сум грошового зобов`язання.

Оскільки у добровільному порядку відповідач податкову заборгованість не сплатив, позивач направив відповідачу податкову вимогу форми «Ф» №0029720-106-0208 від 27 серпня 2021 року.

Не проведення відповідачем оплати грошового зобов`язання у визначені Податковим кодексом України строки стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до положень статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі.

Частиною 5 цієї правової норми передбачено, що суд не приймає відмови від позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Частиною 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Отже, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача відмовитися від позову. Такі дії сторони не повинні суперечити закону та порушувати чиї-небудь права, свободи або інтереси.

27 березня 2023 року позивачем направлено на адресу суду заяву про закриття провадження, яка підписана особою з відповідними повноваженнями.

Суд установив, що заява про відмову від позову подана у зв`язку з відсутністю у відповідача податкового боргу, дії позивача не порушують чиїх-небудь прав та законних інтересів. Наслідки відмови від позову, передбачені статтею 239 Кодексу адміністративного судочинства України, суд роз`яснити позивачу позбавлений можливості у зв`язку з невиконанням останнім вимог ухвали суду від 14 березня 2023 року, а саме не забезпечення явки у судове засідання свого представника.

З огляду на відсутність визначених законом перешкод для прийняття відмови позивача від позову, суд дійшов висновку, що відмову від позову слід прийняти та провадження у справі належить закрити.

Що стосується стягнення судових витрат, суд зазначає.

Відповідно до частин 1, 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Кодекс адміністративного судочинства України містить спеціальні норми, які регулюють питання розподілу витрат у разі відмови позивача від позову (стаття 140 Кодексу адміністративного судочинства України), а також повернення судового збору (стаття 142 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 140 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Так, Верховний Суд у постанові від 03 лютого 2021 у справі №200/6826/20-а зауважив, що розподіл понесених позивачем судових витрат слід здійснювати з урахуванням та в залежності від обставин та умов, які призвели до відмови від позову.

Верховний Суд зазначив, що стаття 139 Кодексу адміністративного судочинства України є загальною для вирішення питання розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи по суті та задоволенні позову, а положення статей 140 та 142 Кодексу адміністративного судочинства України у порівнянні із частинами 1, 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не конкретизують та не ставлять в залежність можливість отримання відшкодування понесених судових витрат від приналежності позивача до певного суб`єктного складу, чи то позивачем є фізична особа, юридична особа чи суб`єкт владних повноважень. Приналежність до такого складу та вид понесених витрат, не мають впливу на вирішення цього питання відповідно до наведених норм. Наведені норми мають різний предмет регулювання, правову природу виникнення та застосування. Зокрема, стаття 140 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює спеціальне та відмінне у співвідношенні з нормами статті 142 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 7 Закону України «Про судовий збір» правило, згідно з яким якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Отже, аналіз наведеного правового регулювання та тлумачення статей 139, 140 Кодексу адміністративного судочинства України у їх взаємозв`язку, з урахуванням наведених обставин справи, дають підстави для висновку про те, що за наявності відповідної заяви, всі понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати підлягають присудженню на його користь.

Ураховуючи викладене, зважаючи, що позивач відмовився від позову у зв`язку з задоволенням відповідачем позову після подання позовної заяви, суд приходить до висновку, що необхідно присудити позивачу понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн, сплаченого відповідно до платіжного доручення № 10619 від 05 жовтня 2022 року.

Керуючись статтями 140, 238, 243, 248, 256, 292-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Заяву Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області про відкликання позову задовольнити частково.

Прийняти відмову Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області від позову.

Провадження у справі за позовом Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня 00 копійок, сплачений згідно платіжного доручення № 10619 від 05 жовтня 2022 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дати її постановлення.

Суддя Т.О. Окис