Справа № 198/89/23
Суддя: Білинський М. В.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №198/89/23
Провадження № 2-а/0198/2/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

27 березня 2023 року суддя Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Білинський М.В., ознайомившись з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області та інспектора ВРПП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Григоренка Андрія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 23.03.2023 року звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. При цьому ОСОБА_1 посилається на те, що поліцейський Григоренко А.В. своєю постановою притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, наклав штраф у розмірі 340 грн.

Розглянувши подані матеріали адміністративного позову, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху, виходячи з наступного.

І. Відповідно до п.5 ч.1 ст.213 КУАП органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, відповідно до ст. 222 цього Кодексу, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч.ч. 5, 6 ст. 121цього ж Кодексу. У ч.2 ст. 222 КУАП передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З наведеної вище норми вбачається, що суб`єктом владних повноважень, який розглядає справу про адміністративне правопорушення і виносить постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, є відповідний орган Національної поліції в особі конкретної посадової особи.

Вказані положення також дублюються Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованими не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року.

Отже, чинним законодавством уповноваженим працівникам підрозділів поліції, які мають спеціальні звання, надано право від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, зокрема, за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч.ч. 5, 6 ст. 121 КУпАП.

Частиною першою пункту третього статті 288 КУпАП, визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 126, ч.ч. 5, 6 ст. 121 КУпАП, інспектори відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме - від імені органів Національної поліції і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч.ч. 5, 6 ст. 121 цього Кодексу.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені центрального органу виконавчої влади із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових (службових) відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року № 724/716/16-а, постанові Верховного Суду від 09.04.2020 року № 181/581/17.

Разом з цим, один із відповідачів у справі вказаний інспектор Григоренко Андрій Володимирович.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що належним відповідачем у справі, предметом якої є оспорювання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності повинен бути відповідний орган Національної поліції, тому позивачу необхідно визначитися із суб`єктним складом у даному спорі.

Судом роз`яснюється право позивача на вірне визначення кола суб`єктів, з урахуванням останньої практики Верховного Суду, викладеної у вищевказаних постановах, а саме залучити інспектора Григоренка Андрія Володимировича у якості третьої особи, з наданням копії адміністративного позову та додатків для всіх учасників процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача змінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Оскільки, категорія справ, пов`язаних із оскарженням постанов про адміністративні правопорушення розглядаються у десятиденний строк, суд після відкриття провадження, не зможе вирішити справу в такі строки у разі залучення відповідного органу. У зазначеній справі зазначено відповідачем поліцейського, який з огляду на наведене не може відповідати за цим позовом, а в силу положень ч. 3 ст. 48 КАС України суд без згоди позивача не вправі замінювати неналежного відповідача.

За таких обставин, суддя позбавлений можливості відкрити провадження за матеріалами даної позовної заяви у їх первісному вигляді, як такими, що складені в неналежному обсязі, необхідному для правильного і своєчасного розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

ІІ. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 161 ЦПК України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач не додав до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору.

В постанові № від 18 березня 2020 року по справі № 543/775/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, зробленого раніше в постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16), вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Згідно пп.1 п.3 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру встановлено ставку судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Однак, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Посилання позивача на положення ст. 288 КУпАП як підставу для звільнення від сплати судового збору, суд не приймає до уваги, оскільки у цій нормі йдеться не про «судовий збір», а про «державне мито». Крім цього, у разі задоволення позову, позивач матиме право на відшкодування витрачених коштів за рахунок бюджетних асигнувань органу поліції.

ІІІ. Вказуючи інспектора поліції як учасника розгляду справи (немає значення в якому статусі), недопустимо використовувати абревіатури.

ІV. Просячи скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 не просить суд визнати її протиправною, як і не просить закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні нього.

Таким чином, вважаю за необхідне залишити дану позовну заяву без руху із наданням позивачеві строку для усунення вищенаведених недоліків позову.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 243, 248, 256, 286 КАС України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області та інспектора ВРПП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Григоренка Андрія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області та інспектора ВРПП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Григоренка Андрія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без руху, повідомивши позивача по справі про необхідність усунути вищенаведені в мотивувальній частині ухвали недоліки позову у строк, який не може перевищувати семи днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана суддею 27 березня 2023 року.

Суддя М. В. Білинський