Справа № 160/3404/23
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення в частині позовних вимог

28 березня 2023 року Справа № 160/3404/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сидоренко Д.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління служби судової охорони у Дніпропетровській області про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткової винагороди установленої постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року (зі змінами) "Питання деяких виплат військовослужбовцям та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць починаючи з 01.07.2022 року по 20.01.2023 року;

- зобов`язати Територіальну управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткову винагороду установлену постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року (зі змінами) "Питання деяких виплат військовослужбовцям та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць починаючи з 01.07.2022 року по 20.01.2023 року.

Ухвалою суду від 27.02.2023 року позовну заяву залишено без руху із наданням десятиденного строку на усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання: уточненого позову із зазначенням відомостей щодо дати виплати грошового забезпечення за липень 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року, жовтень 2022 року, листопад 2022 року, грудень 2022 року та січень 2023 року без нарахованої додаткового винагороди (та його копії для відповідача).

На виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху, від позивача 08.03.2023 року надійшла уточнена позовна заява, в якій зазначено, що грошове забезпечення як співробітнику служби судової охорони згідно даних довідки "ПриватБанк" виплачено за липень 2022 року - 27 липня 2022 року, за серпень 2022 року - 30 серпня 2022 року, за вересень 2022 року - 29 вересня 2022 року, за жовтень 2022 року - 26 жовтня 2022 року, за грудень 2022 року - 24 грудня 2022 року, за січень 2023 року - 28 січня 2023 року.

Ухвалою суду від 10.03.2023 року позивачу продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви у адміністративній справі №160/3404/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, на п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали, та запропонувати позивачу надати: заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформлену у відповідності до статті 167 КАС України (в частині позовних вимог про стягнення з відповідача додаткової винагороди установлену постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року (зі змінами) з 01.07.2022 по 31.12.2022), в якій вказати підстави для поновлення строку, із відповідними доказами поважності причин пропуску строку.

На виконання вимог ухвали суду від 10.03.2023 року від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування поданої заяви позивачем заяви зазначено, що він не погоджується з визначеним судом місячним строком звернення до суду. Позивач вказує, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Також позивач посилається на рішення КСУ від 15.10.2023 року №8-рп/2013 по справі №1-13/2013, а також вказує, що спеціальною нормою до спірних правовідносин, які є предметом даного позову, є норма, зазначена в пункті 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам ССО, затвердженого наказом ДСА України від 26.08.2020 №384 відповідно до якої грошове забезпечення, що належить до виплати співробітнику і своєчасно не виплачене або виплачене в меншому, ніж належало розмірі, виплачується за весь період, протягом якого співробітник мав на нього право, але не більше, ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року №8-рп/2013 по справі №1-13/2013, суд зазначає, що рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року №8-рп/2013 по справі №1-13/2013 має відношення до статті 233 КЗпП в редакції до 19.07.2022 року, 19.07.2022 набули чинності зміни до зазначеної статті, внесені Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин».

З 19.07.2022 набули чинності зміни до статті 233 КЗпП, які внесені Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин».

Так, частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній з 19.07.2022) передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, у зв`язку із прийняттям Закону України від 01.07.2022 № 2352-IX, ст.233 Кодексу законів про працю України більше не містить положень про те, що «у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком».

Предметом спору є стягнення з відповідача додаткової винагороди установлену постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року (зі змінами) "Питання деяких виплат військовослужбовцям та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць починаючи з 01.07.2022 року по 20.01.2023 року, а відтак має застосовуватися місячний строк звернення до суду.

Жодних причин поважності пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог про стягнення з відповідача додаткової винагороди установлену постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року (зі змінами) з 01.07.2022 по 31.12.2022) подана заява не містить, а позивачем фактично висловлено незгоду з позицією суду щодо визначеного йому строку звернення до суду.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19, зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

У заяві про поновлення строку звернення до суду представником позивача не зазначено жодних обставин, або непереборних підстав, які б перешкоджали позивачу подати позовну заяву в межах встановленого строку звернення до суду.

Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій, є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Частиною 2 ст.123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи, що позивач не вказує у заяві поважні підстави для поновлення строку звернення до суду, суд робить висновок, що заява позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині деяких позовних вимог є необґрунтованою, та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктами 1 та 9 ч.4 ст.169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, суд вважає повернути позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткової винагороди установленої постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року (зі змінами) "Питання деяких виплат військовослужбовцям та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць починаючи з 01.07.2022 року по 31.12.2022 року та зобов`язання Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткову винагороду установлену постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року (зі змінами) "Питання деяких виплат військовослужбовцям та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць починаючи з 01.07.2022 року по 31.12.2022 року.

Згідно з ч.6 ст.169 КАС України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Керуючись статтями 14, 121-123, 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області в частині позовних вимог про:

- визнання бездіяльності Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткової винагороди установленої постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року (зі змінами) "Питання деяких виплат військовослужбовцям та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць починаючи з 01.07.2022 року по 31.12.2022 року;

- зобов`язання Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткову винагороду установлену постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року (зі змінами) "Питання деяких виплат військовослужбовцям та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць починаючи з 01.07.2022 року по 31.12.2022 року - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви в частині позовних вимог направити особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви в частині позовних вимог не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 цього Кодексу.

Суддя Д.В. Сидоренко