Справа № 708/265/23
Суддя: Попельнюх А. О.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 708/265/23
Провадження № 2-а/708/26/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області одноособово у складі головуючого судді Попельнюха А.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Представник ОСОБА_1 - адвокат Цвіркун О.С. звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 27.02.2023 серії АА № 00005942 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500 грн. Зазначена постанова отримана позивачем засобами поштового зв`язку 07.03.2023.

На обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржувана постанова винесена з неповним дослідженням всіх обставин справи, складена з порушенням вимог КУпАП, інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі та Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, а викладені у постанові обставини не доведені належними та допустимими доказами.

Зокрема зі змісту постанови вбачається, що встановлене порушення полягало у допуску позивачем руху автомобіля MAN TGX 28.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,365 % (2,146 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Порушення зафіксовано в автоматичному режимі 07.02.2023 о 10 год. 15 хв. за адресою Н-01, Київ - Знам`янка, км. 198+300.

На обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови представник позивача зазначив, що у відповідності до пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та составів у разі, коли хоч один із габаритів перевищує дозволені. Зокрема щодо фактичної маси транспортного засобу масою понад 40 тон (для контейнеровозів понад 44 тони, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 тон).

Процедура оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті регламентована Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою Міністерством інфраструктури України 27.09.2021 № 512. Вимоги до форми постанови визначені статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У свою чергу з аналізу оскаржуваної постанови представник позивача прийшов до висновку, що вона за формою та змістом не у повній мірі відповідає вимогам до неї, оскільки під час її винесення в постанові у графі «зафіксовано транспортний засіб» має бути серед іншого відображено марку, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (в разі використання такого) повна маса транспортного засобу, із зазначенням номеру вісі, фактичного навантаження на вісь, сумарного фактичного навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги.

Виходячи зі змісту постанови вбачається, що об`єктивна сторона виявленого порушення полягає у допуску відповідальною особою руху транспортного засобу із перевищенням загальної маси транспортного засобу на 5,365 % (2,146 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

У свою чергу у даній ситуації мова йде про наявність у транспортного засобу спеціалізованого напівпричепу - контейнеровозу, про що у оскаржуваній постанові не зазначено. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 транспортний засіб MAN TGX 28.440, д.н.з. НОМЕР_1 , являється спеціалізованим вантажним - спеціалізованим сідловин тягачем - Е, який рухався на вказаній вище ділянці автодороги зі спеціалізованим напівпричепом - контейнеровозом, д.н.з. НОМЕР_3 . Тобто дозволена його фактична маса не перевищувала визначену п. 22.5 ПДР дозволену максимальну фактичну масу 44 тони.

Не зазначення у оскаржуваній постанові марки, моделі, державного номерного знаку причепу, категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, фактичної міжосьової відстані (номера вісі), фактичної шинності (кількості коліс) на вісі суперечить вимогам до неї, визначеним Інструкцією, та ставлять під сумнів твердження відповідача про врахування вказаних критеріїв при встановленні факту перевищення встановлених законодавством вагових норм. При цьому оскаржувана постанова містить лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак вказаної інформації оскаржувана постанова не містить, та доказів на підтвердження перевищення встановленої законодавством вагової норми не надано.

Фотографія, яка міститься у самій постанові не дає можливості спростувати доводи позивача про те, що вказаний у постанові вантажний автомобіль рухався з причепом, і встановлена маса складає масу не самого вантажного автомобіля, а автомобіля з причепом. Тобто сама постанова не дає можливості з`ясувати всі об`єктивні обставини справи та перевірити достовірність викладеного у постанові факту порушення вимог законодавства. Будь-яких інших доказів на підтвердження правомірності дії посадової особи, яка винесла постанову, відповідачем у ній не наведено.

Тому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 27.02.2023 серії АА № 00005942 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 8 500,00 грн. та відшкодувати понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 16.03.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників, постановлено провести розгляд справи відповідно до положень частини 1 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідач повідомлений про розгляд вказаної справи судом, йому запропоновано надати суду відзив на позов з усіма наявними доказами.

У визначений судом строк та у передбаченому чинним процесуальним законодавством порядку представниця відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті - за довіреністю Мельничук І.В. направила на адресу суду відзив на позов, у якому проти задоволення позову заперечувала. На обґрунтування наявних заперечень зазначила, що оскаржувана постанова серії АА № 00005942 від 27.02.2023 винесена у зв`язку із встановленням, що 07.02.2023 о 10 год. 15 хв., за адресою Н-01, Київ - Знам`янка, км 198+300, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 28.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,365% (2,146 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1321 КУпАП. Зазначене порушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 9.9. За вказане порушення позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8 500 грн.

Розгляд вказаної категорії справ про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті віднесено до компетенції Укртрансбезпеки. Застосоване стягнення відповідає вимогам ч. 2 ст. 1321 КУпАП. Вимоги до форми та змісту оскаржуваної постанови відповідачем дотримані, всі необхідні відомості щодо зафіксованого порушення, особи порушника, порядку сплати штрафу та ін. відображені у ній.

На спростування доводів представника позивача щодо використання під час перевезення контейнеровозу, у зв`язку із чим допустима максимальне навантаження становить 44 тони, представниця відповідача зазначила, що відповідно до п. 17.2-17.5 Наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» передбачено, що заборонено перевезення в універсальних контейнерах сипучі вантажі без тари. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, відповідне маркування із зазначенням розпізнавального знаку, номера контейнера, найменування власника контейнера, вантажності і його маси, внутрішній об`єм, місяць і рік його виготовлення, час останнього капітального і наступного ремонту. У свою чергу номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Перевезення вантажів у контейнерах здійснюється на підставі заявки (при наявності договору) або разового договору. Відповідно договір про перевезення вантажів контейнеровозом є належним доказом надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозом, а не товарно-транспортна накладна. Відповідно без зазначеного вище маркування транспортний засіб не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм, а на вантажне перевезення таким транспортним засобом застосовуються загальні норми, тому фактична маса транспортного засобу повинна бути не більше 40 т.

За таких обставин оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, відповідає усім наведеним критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку № 1174, отже її зміст відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами), містить зазначення конкретних вагових параметрів транспортного засобу, які перевищили вагові параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги. Також на обґрунтування наявних заперечень щодо позову представником відповідача суду були надані додаткові письмові докази. Тому просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюком Л.М.. 27.02.2023 винесена постанова серії АА № 00005942 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створених системою за допомогою технічних засобів WIM 9.9, інспектор установив, що 07.02.2023 о 10 год. 15 хв. за адресою: Н-01 Київ - Знам`янка, км 198+300, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGХ 28.440, д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,365 % (2,146 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1321 КУпАП. Тому було прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500,00 грн.

У відповідності до абзацу четвертого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Укртрансбезпеку, шляхом реорганізації (злиття) Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103), Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

В силу вимог підпунктів 15, 27 пункту 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З наведеного вбачається, що відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами).

У відповідності до підпункту б) пункту 22.5 Правил дорожнього руху рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси щодо вантажних автомобілів: двовісний автомобіль 18 тон; трьохвісний автомобіль 25 (для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 26 тон); чотирьохвісний автомобіль 32 тони; чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 тон. Комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 тони. Автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40 тон.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Наведеними правовими нормами визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

При цьому, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами регламентована статтю 1321 КУпАП.

Зі змісту ч. 2 ст. 1321 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням є перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. За вчинення такого правопорушення передбачена адміністративна відповідальність у виді накладення штрафу, зокрема, в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Процедура оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, регламентована Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою Міністерством інфраструктури України 27.09.2021 № 512.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Інструкції уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою та третьою статті 1321 КУпАП (далі - адміністративні правопорушення).

Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - cистема), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова), що передбачено пунктом 2 Розділу ІІ Інструкції.

Згідно до п. 3 Розділу ІІ вказаної Інструкції під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

За результатами опрацювання матеріалів інформаційного файлу уповноважена посадова особа за наявності відомостей у справі про адміністративне правопорушення стосовно осіб, зазначених у частинах першій та другій статті 14-3 КУпАП, виносить із використанням засобів системи постанову, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП, з підтвердженням прийнятого рішення шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки (пп. 1 п. 5 Розділу ІІ Інструкції).

Вимоги до форми постанови визначені статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Аналіз оскаржуваної постанови на відповідність вимогам до неї, а також її порівняння із затвердженою Інструкцією формою постанови (Додаток 1), дають підстави для висновку, що постанова серії АА № 00005942 від 27.02.2023 за формою та змістом не у повні мірі відповідають вимогам до неї, оскільки під час її винесення в постанові у графі «зафіксовано транспортний засіб» має бути серед іншого відображено марку, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (а разі використання такого) повна маса транспортного засобу, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу, із зазначенням номеру вісі, фактичного навантаження на вісь, сумарного фактичного навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги.

Вимоги щодо необхідності відображення наведених відомостей у постанові кореспондують вимогам ст. 283 КУпАП в частині зазначення опису обставин, установлених під час розгляду справи.

Зі змісту постанови серії АА № 00005942 від 27.02.2023 вбачається, що суть встановленого порушення полягає у допущені відповідальною особою руху транспортного засобу із перевищенням параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,365 % (2,146 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Тобто об`єктивна сторона порушення визначена у перевищенні максимальної фактичної маси транспортного засобу на 5,365 % (2,146 тон), у зв`язку з чим прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, у графі «Результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення» зазначені фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3100 мм, 2-3: 1350 мм, 3-4: 5400 мм, 4-5: 1320 мм, 5-6: 1310 мм; навантаження на вісь 1 - 5686 кг, 2 - 9963 кг, 3 - 7351 кг, 4 - 7679 кг, 5 - 8187 кг, 6 - 7963 кг, загальна маса - 46 829 кг. Також наведені виміряні з урахуванням похибки у розмір 10 % вагові параметри цього транспортного засобу: загальна маса 42 146,10 кг. (46 829 кг - 10 % = 42 146,10 кг).

Наведені відомості дають можливість перевірити визначений посадовою особою відповідача розмір надмірного загального навантаження (за умови дозволеної максимальної маси транспортного засобу 40 тон), що становить 2,146 тони (42,146 т - 40 т = 2,146 т), а також перевірити визначене за таких умов відсоткове співвідношення перевищення загальної маси транспортного засобу, що відповідає 5,365 % (2,146 т / 40 т х 100 % = 5,365 %).

За таких обставин суд не погоджується із твердженням представника позивача щодо наявності у оскаржуваній постанові лише маси перевищення вагової норми та її відсотку без відображення інших необхідних для проведення відповідних розрахунків відомостей, оскільки таке твердження спростовується змістом самої постанови.

У свою чергу аналізуючи пункт 22.5 Правил дорожнього руху України та зміст оскаржуваної постанови суд приходить до висновку, що під час розгляду відомостей із матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів WIM 9.9, старший державний інспектор Соколюк Л.М. визначив наведений транспортний засіб як трьохвісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом, у зв`язку із чим прийшов до висновку про дозволену максимальну масу такого транспортного засобу 40 тон.

З такими висновками посадової особи відповідача суд не погоджується, оскільки з наданих суду письмових доказі встановлено, що транспортний засіб MAN TGХ 28.440, д.н.з. НОМЕР_1 , являється спеціалізованим вантажним - спеціалізованим сідловим тягачем -Е, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 19). У свою чергу відповідно до товарно-транспортної накладної № 0602/14 від 06.02.2023 транспортний засіб MAN TGХ 28.440, д.н.з. НОМЕР_1 , 06.02.2023 рухався зі спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом -Е, д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 21). Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 вбачається, що транспортний засіб, д.н.з. НОМЕР_3 , за своїми технічними характеристиками є спеціалізованим напівпричіпом - спеціалізованим контейнеровозом - Е, з особливими відмітками про його пристосування для установки і перевезення контейнерів типу «1А» або «1С», підставою чого є висновок ДержавтотрансНДІпроект 520233 від 03.06.2020 (а.с. 20).

Аналізуючи обґрунтування наданого представницею відповідача відзиву суд враховує таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» (Закон № 2344-III зі змінами).

У статті 1 вказаного Закону наведені визначення основних термінів, зокрема:

габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, що включає перевірку на відповідність встановленим законодавством нормативам вагових або габаритних параметрів таких транспортних засобів, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Відповідно до статті 2 Закону № 2344-III законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Завданнями законодавства з питань перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом є:

визначення основних правових та організаційних основ державного регулювання у сфері перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом;

установлення вимог до перевізників, водіїв та транспортних засобів щодо забезпечення безпеки перевезень та екологічної безпеки;

визначення системи державного контролю, прав, обов`язків та відповідальності державних органів виконавчої влади та перевізників за порушення міжнародних договорів та законодавства України.

Статтею 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначена класифікація транспортних засобів, відповідно до якої транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на:

транспортні засоби загального призначення;

транспортні засоби спеціалізованого призначення;

транспортні засоби спеціального призначення.

При державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Відповідно до ч. 11 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. У разі наявності обтяжень реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів здійснюється за наявності згоди обтяжувача (обтяжувачів), справжність підпису (підписів) якого (яких) засвідчено нотаріусом.

Порядок державної реєстрації транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (зі змінами) затверджено та уведено в дію підзаконний нормативно-правовий акт, яким встановлена єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Пунктом 3 Порядку регламентовано, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції транспортних засобів установленим вимогам правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

На власників транспортних засобів покладено обов`язок зареєструвати (перереєструвати) протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів (п. 7 Порядку).

Відповідно до п. 10 Порядку перша державна реєстрація транспортних засобів в Україні проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану певної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил та нормативів, що підтверджується сертифікатом відповідності, виданим згідно з порядком затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, або відомостями Державного реєстру сертифікатів відповідності транспортних засобів, виданих уповноваженими органами або органами із сертифікації, та реєстру виданих сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання, що формується за повідомленнями уповноважених органів, і сертифікатів відповідності нових транспортних засобів, виданих виробником.

На зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію, а також номерні знаки (п. 16 Порядку).

Міністерство транспорту України на виконання пункту 3 розділу першого Програми заходів щодо забезпечення збереження вантажів, захисту їх від розкрадань і безпеки пасажирів на транспорті, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 5 січня 1995 р. № 7 наказом від 14.10.1997 за № 363 затвердило Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні.

Зі вступної частини вказаного наказу вбачається, що Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (надалі - Правила) визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників.

Відповідно до розділу 17 окремо визначені Правила перевезень вантажів у контейнерах. Серед наведених у Правилах вимог та заборон серед іншого зазначено про наявну заборону перевезення в універсальних контейнерах сипучих вантажів без тари, наявна вимога мати єдину нумерацію контейнерів, а також вимога нанесення фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, визначеного маркування із зазначенням належності такого контейнера, його дати виготовлення, проходження капітального та поточного ремонтів та ін..

Відповідно до п. 17.3. Правил спеціальні контейнери належать вантажовідправникам і вантажоодержувачам та призначаються для перевезення автомобільним транспортом певних видів вантажів, які потребують додержання особливих умов під час транспортування.

У свою чергу вказані Правила серед іншого визначають відповідальність за їх порушення. Натомість суд звертає увагу, що невідповідність способу маркування та/або способу завантаження і перевезення вантажів (зокрема щодо сипучих вантажів) на дає підстави посадовим особам органів державної влади самостійно змінювати технічні характеристики транспортного засобу шляхом зміни його вагових параметрів.

Зокрема, після реєстрації транспортного засобу та відображення у реєстраційному свідоцтві відомостей про належність такого напівпричепу до категорії спеціалізованих напівпричепів - контейнеровозів власник цього транспортного засобу має законне право розраховувати, що при визначенні його вагових параметрів уповноважені особи органів державної влади будуть враховувати положення п. 22.5 Правил дорожнього руху в частині, що стосується контейнеровозів, відповідно до яких максимально допустима фактична маса такого транспортного засобу не повинна перевищувати 44 тони. Крім того, надане розмежування максимально допустимого навантаження транспортних засобів у п. 22.5 Правил дорожнього руху не дає можливості самостійно змінювати вказаний ваговий параметр транспортного засобу в залежності від дотримання чи не дотримання перевізником Правил перевезення вантажів, виду та характеру вантажу, наявності чи відсутності необхідного маркування контейнера. Оскільки ключовим при проведенні такого визначення мають бути технічні характеристики самого транспортного засобу, визначені заводом-виробником та підтверджені посадовими особами під час його державної реєстрації. Відповідно з моменту проведення реєстрації транспортного засобу держава визнає та офіційно приймає його на облік із зазначенням у реєстраційному свідоцтві притаманних йому технічних характеристик. Самостійна зміна посадовою особою суб`єкта владних повноважень гранично допустимих вагових параметрів транспортного засобу не може відповідати принципам належного урядування та правової визначеності.

У свою чергу суд звертає увагу, що у випадку здійснення власником такого транспортного засобу його самовільного переобладнання та експлуатації без приведення реєстраційних документів на нього у відповідність із притаманними такому напівпричепу технічними характеристиками, за умови належної фіксації такого факту відповідною посадовою особою, може бути підставою для притягнення відповідальної особи до відповідальності. Натомість таке порушення не охоплюється диспозицією ст. 1321 КУпАП.

За таких обставин суд приходить до висновку, що при встановлені технічних характеристик транспортних засобів MAN TGХ 28.440, д.н.з. НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом -Е, д.н.з. НОМЕР_3 , старший державний інспектор Соколюк Л.М. повинен був ідентифікувати їх як трьохвісний автомобіль (тягач) із трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом) та визначати можливе перевищення ним фактичної маси виходячи із максимально дозволеної для контейнеровозів у розмірі 44 тони, а не 40 тон, як було враховано ним при проведенні розрахунків.

Зазначена невідповідність вимогам підзаконного нормативно-правового акта при проведенні розрахунків на переконання суду обумовлена тим, що відповідачем у оскаржуваній постанові в порушення Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (затвердженого постановою КМУ № 1174 від 27.12.2019) не встановлено державний номерний знак напівпричепу, внаслідок чого відповідно відповідачем не були встановлені дійсні характеристики таких транспортних засобів та помилково визначена дозволена максимальна маса.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Також під час розгляду справи суд враховує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08.07.2020 (справа № 463/1352/16-а).

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведеного суд приходить до переконання, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 1321 КУпАП відповідачем не були встановлені достатні та необхідні відомості щодо технічних характеристик транспортного засобу, який рухався через автоматичний пункт вагового контролю, внаслідок чого була помилково визначена дозволена максимальна маса такого транспортного засобу у розмірі 40 тон, і відповідно необґрунтовано встановлено перевищення максимально дозволеної загальної маси транспортного засобу. У свою чергу за умови належної фіксації та опрацювання отриманої інформації з визначенням максимально допустимої ваги такого транспортного засобу у розмірі 44 тони при встановленій з урахуванням допустимої похибки загальної маси транспортного засобу MAN TGХ 28.440, д.н.з. НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричіпом-контейнеровозом-Е, д.н.з. НОМЕР_3 , у розмірі 42,146 тони виключає наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони вказаного правопорушення. Натомість самостійна зміна посадовою особою відповідача технічних характеристик транспортного засобу є порушенням принципу належного врядування та правової визначеності. У свою чергу можливе самовільне переобладнання транспортного засобу та його подальша експлуатація може бути підставою відповідальності іншого виду за умови належної фіксації такого порушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП, у зв`язку із чим позов підлягає до задоволення зі скасуванням оскаржуваної постанови та закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем ОСОБА_1 були понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1 073,60 грн.

У частині п`ятій статті 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) закріплено, що розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Інших видів платежів (зокрема, у вигляді державного мита) у випадку звернення особи до суду Закон № 3674-VI не передбачає.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на час звернення позивача до суду з цим позовом було встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», який на перше січня 2023 року становить 2 684,00 грн.

Також Законом України від 19 вересня 2013 року № 590-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» внесені зміни до положень КУпАП щодо сплати судового збору.

Так статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір та порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з приписами частини сьомої статті 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Таким чином, особи, стосовно яких ухвалено судове рішення про накладення адміністративного стягнення, є платниками судового збору. У випадку незгоди із судовим рішенням про накладення адміністративного стягнення, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, учасники справи вправі оскаржити його в апеляційному порядку і Закон № 3674-VI винятків чи застережень щодо сплати судового збору за оскарження таких судових рішень не містить.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17.

За таких обставин розмір судового збору, який підлягав сплаті ОСОБА_1 при зверненні до суду, становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає 536,80 грн. (2 684,00 грн. х 0,2 = 536,80 грн.).

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає судовий збір у сумі 536,80 грн. У свою чергу надміру сплачений позивачем судовий збір у сумі 536,80 грн. може бути ухвалою суду повернутий ОСОБА_1 на підставі поданого клопотання, що відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241-246, 250, 255, 263, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА № 00005942 від 27.02.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП- скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 1321 КУпАП - закрити.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноваженьна користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники та їх адреси:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , прож.: АДРЕСА_1 );

Представник позивача: адвокат Цвіркун Олександр Сергійович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 522, видане Черкаською ОКДКА 17.09.2012, адреса робочого місця адвоката: Черкаська обл., м. Черкаси, Соснівський р-н, вул. Гагаріна, буд. 14/1);

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Антоновича, 51);

Представник відповідача: Мельничук Ірина Василівна (РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: м. Київ, вул. Антоновича, 51).

Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ