Справа № 588/345/23
Суддя: Огієнко О. О.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 588/345/23
Провадження № 2-а/588/6/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Огієнка О.О., за участю: секретаря судового засідання Лободи Т.С., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Сумцова Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Сумцова Євгена Станіславовича в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. у лютому 2023 року звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із указаним адміністративним позовом, який мотивував тим, що 12.02.2023 інспектором зводу № 2 роти № 3 Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Пилипенком Вадимом Сергійовичем відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії БАД № 441323 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 121 та ст. 125 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн.У постанові працівник поліції послався на те, що ОСОБА_1 12.02.2023 о 09 год. 39 хв. у Бориспільському районі Київської області на автошляху М-03 Київ-Харків-Довжанський 44+220 метрів, керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 213 CDI номерний знак НОМЕР_1 , який нібито підлягає обов`язковому технічному контролю. Крім того, працівниками поліції було виявлено тріщину на лобовому склі.

Вказану постанову представник позивача вважає незаконною з тих підстав, що позивач дійсно у вказаний у постанові час та дату керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 213 CDI номерний знак НОМЕР_1 та їхав у справах до міста Київ, однак поїздка була не комерційною. Перед м. Бориспіль його зупинили працівники патрульної поліції без зазначення підстав такої зупинки, після чого перевірили документи та салон автомобіля, вказали, що у салоні перебуває 5 пасажирів та звернули увагу на тріщину у вітровому (лобовому) склі. Після перевірки по базі відомостей щодо проходження технічного контролю керованого позивачем автомобіля працівник патрульної поліції повідомив, що позивач не має права везти пасажирів і транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю, на що сам позивач заперечив та надав відповідні пояснення. Також позивач пояснив, що тріщину на лобовому склі отримав у цей день у дорозі, коли їхав за вантажним автомобілем, з-під колеса якого в скло влучив камінь і це ушкодження буде усунено після приїзду за місцем призначення. Однак вказані пояснення та заперечення позивача працівники патрульної поліції не взяли до уваги та склали оскаржувану постанову.

Крім того, представник позивача зазначив, що транспортний засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER 213 CDI номерний знак НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію є загальним легковим пасажирським з обладнаним місцем для відпочинку водія та не використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, тому не підлягає обов`язковому технічному контролю. Правилами дорожнього руху не передбачено заборони експлуатації транспортного засобу за наявності такої несправності як пошкодження чи тріщини у вітровому склі автомобіля.

Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просить суд: 1) скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 441323 від 12.02.2023, винесену інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Пилипенком Вадимом Сергійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121, ст. 125 КУпАП України і накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн, а справу - закрити; 2) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою суду від 22.02.2022 було відкрито провадження у даній справі та призначено до судового розгляду.

08.03.2023 представником відповідача Департаменту патрульної поліції Миловою Р.С. був поданий відзив на позов, у якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову повністю. Заперечення щодо позову представник відповідача мотивував тим, що на відеозаписі з бодікамери зафіксовано як позивач особисто керує транспортним засобом MERCEDES-BENZ 213 CDI номерний знак НОМЕР_1 на вітровому склі якого встановлено типову для перевізників інформаційну табличку «КИЇВ». На вимогу поліцейського позивач зупинився та пред`явив документи. При спілкуванні позивач повідомив, що перевозить пасажирів до м. Києва та отримує з цього прибуток. Після повідомлення про початок розгляду справи за виявленими правопорушеннями, позивач зв`язався з адвокатом та за його вказівкою прибрав інформаційну табличку і почав стверджувати що не здійснює пасажирських перевезень та не отримує прибуток. Такі дії позивача, на думку представника відповідача, є спробою уникнути відповідальності та не відповідають реальним обставинам справи, оскільки відповідно до первинних пояснень позивача у салоні автомобіля перебували пасажири, які сплатили кошти за проїзд. Також представник відповідача вказав, що власником транспортного засобу MERCEDES-BENZ 213 CDI номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , який є фізичною особою - підприємцем та проводить такі види діяльності: 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у (основний); 49.32 надання послуг таксі; 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у. ОСОБА_2 має діючу ліцензію на «Внутрішнє перевезення пасажирів на таксі; Внутрішнє перевезення пасажирів автобусами». Крім того, представник відповідача зазначив, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн перевищує ціну позову в більше ніж десять разів та є явно завищеним.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали обґрунтувавши обставинами викладеними у позовній заяві.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причину неявки.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явилася, але у відзиві на позов просила суд розглядати справу без її участі.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із таких підстав.

У відповідності до ст. 244 КАС України під час прийняття рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, як то - пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази надаються суду особами, які беруть участь у справі.

Судом установлено, що 12.02.2023 інспектором взводу № 2 роти № 3 Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Пилипенком Вадимом Сергійовичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 441323, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. За змістом указаної постанови ОСОБА_1 12.02.2023 о 09 год. 39 хв. у Бориспільському районі Київської області наавтомобільній дорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський 44+220 метрів, керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 213 CDI номерний знак НОМЕР_1 , у якого на вітровому склі в зоні дії роботи склоочисників тріщина, а також не пройшов обов`язковий технічний контроль для транспортного засобу, що підлягає такому контролю, використовується на комерційній основі для перевезення пасажирів, чим порушиввимоги п. 31.3.б та п. 31.4.7.в Правил дорожнього руху, ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 121 та ст. 125 КУпАП(а.с. 6, 30, 55).

Перевіряючи юридичну та фактичну підстави, які покладені відповідачем як суб`єктом владних повноважень в основу спірного рішення - постанови про накладення адміністративного стягнення від 12.02.2023 серії БАД № 441323на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, суд виходить із такого.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (пункт 11 частина 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»).

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 31.3.б Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до п. 31.4.7.в Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам, зокрема: встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Згідно ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України". Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік. На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу.

Згідно п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» на вітровому склі колісних транспортних засобів не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Положеннями частини 3 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Також за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність статтею 125 КУпАП.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України « Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження правомірності постанови про накладення адміністративного стягнення представником відповідача разом з відзивом надано відеозапис з нагрудної бодікамери 476412, посилання на який міститься в оскаржуваній постанові та який було досліджено у судовому засіданні. Із вказаного відеозапису вбачається, що поліцейські зупинили автомобіль MERCEDES-BENZ номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача на вітровому склі якого встановлено типову для перевізників інформаційну табличку «КИЇВ», а в салоні автомобіля перебувають пасажири. При спілкуванні з поліцейським позивач повідомив, що установив табличку та взяв пасажирів щоб заробити, але такого заробітку не вистачить на пальне. В подальшому ОСОБА_1 прибрав інформаційну табличку «КИЇВ» та став заперечувати її наявність. Також ОСОБА_1 висловлював невдоволення тим, що поліцейський виніс постанову відносно нього, а не відносно перевізника (а.с. 60).

Також представником відповідача були надані витяги з ІНПН «Армор» та з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, з яких вбачається, що власником транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 213 CDI номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий по АДРЕСА_1 . Також ОСОБА_2 значиться зареєстрованим як фізична особа-підприємець та проводить такі види діяльності: 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у (основний); 49.32 надання послуг таксі; 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у.

Отже надані представником відповідача докази у сукупності підтверджують поза розумним сумнівом, що позивач порушив вимоги п. 31.3.б Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, оскільки керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 213 CDI номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску, в якому перевозив пасажирів з метою отримання прибутку та, який не пройшов обов`язковий технічний контроль.

Разом з тим, суд вважає недоведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 125 КУпАП, зважаючи на таке.

В оскаржуваній постанові, як зазначав суд вище, поліцейський послався на порушення позивачем вимог п. 31.4.7.в Правил дорожнього руху, однак не зазначив жодних обставин про те, які саме додаткові предмети встановлено на скло транспортного засобу або нанесено покриття, що обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Також поліцейський вказав на порушення позивачем вимог п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 відповідно до якого на вітровому склі колісних транспортних засобів не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Вказаний стандарт застосовують виключно при технічному огляді колісного транспортного засобу для здійснення контролю технічного стану колісного транспортного засобу на відповідність вимогам ДСТУ 3649.

Перелік технічних несправностей, при яких забороняється експлуатація транспортного засобу наведений у розділі 31 Правил дорожнього руху, а саме «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання». Однак, в цьому переліку не зазначена, така несправність транспортного засобу, як тріщина або скол на лобовому склі. Відтак Правилами дорожнього руху не забороняється експлуатувати транспортний засіб в цьому випадку.

Із системного аналізу чинного законодавства України про адміністративні правопорушення вбачається, що саме порушення Правил дорожнього руху, а не стандартів ДСТУ є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Тому суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП.

На підставі викладеного, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження в цій частині слід закрити, оскільки згідно статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині оскаржувана постанова є правомірною, тому не підлягає скасуванню.

Часткове скасування постанови в даному випадку не призводить до необхідності зміни чи зменшення накладеного стягнення, оскільки розмір накладеного на ОСОБА_1 штрафу відповідає санкції ч. 3 ст. 121 КУпАП, порушення якої він допустив.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Відповідно до частин першої та третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, тому 50% вказаної суми судового збору в розмірі 268 грн 40 коп. слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно з ч. 1, 2 ст. 134 КАС України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові від 22.05.2018 у справі № 826/8107/16 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги ( в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2010 № 33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010 № 37246/04).

Представник позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: 1) договір про надання правової допомоги від 16.02.2023 та додаток № 1 до нього, відповідно до умов якого сторони погодили порядок оплати наданої правової допомоги з розрахунку 1000 грн, за 1 годину витраченого адвокатом часу на виконання наданого його клієнтом доручення. За виконання доручення передбаченого договором про надання правової допомоги ОСОБА_1 зобов`язався сплатити адвокату кошти (гонорар) у загальному розмірі 3500 грн; 2) ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Сумцовим Є.С. від 21.02.2023; 3) акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 13.03.2023 до Договору про надання правової допомоги від 16.02.2023 з детальним описом наданих адвокатом послуг та розрахунком витрат; 4) квитанцію АТ «УКРПОШТА» про перерахування ОСОБА_1 на рахунок адвоката Сумцова Є.С. коштів у розмірі 3500 грн, за надання правової допомоги (а.с. 36-39).

Вказані докази підтверджують факт понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір у сумі 3500,00 грн.

Разом з тим, суд вважає вказаний розмір витрат на правничу допомогу завищеним, оскільки витрачений представником позивача час та розмір витрат у сумі 3500,00 грн є не співмірними з огляду на незначну складність цієї справи та наявність значної судової практики за вказаною категорією справ.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним відшкодувати судові витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн, оскільки саме такий розмір витрат є цілком обґрунтованим та пропорційним до частини задоволених позовних вимог, а також відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8-10, 134, 139, 242, 246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Сумцова Євгена Станіславовича в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову інспектора взводу № 2 роти № 3 Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Пилипенка Вадима Сергійовича від 12.02.2023 БАД № 441323 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП скасувати.

Провадження по адміністративній справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП закрити.

Постанову інспектора взводу № 2 роти № 3 Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Пилипенка Вадима Сергійовича від 12.02.2023 БАД № 441323 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування витрат по оплаті судового збору в розмірі 268 грн 40 коп., а також на відшкодування витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 1000 (однієї тисячі) грн 00 коп.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Тростянецьким РВ УМВС України в Сумській області 24.02.1998, РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач - Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, адреса: вул. Академіка Туполєва, буд. 19, м. Київ, 02000;

відповідач - Департамент патрульної поліції Національної поліції, адреса: вул. Федора Ернста, буд. 3, м Київ, 04038, .

Суддя О. О. Огієнко