Справа № 695/3637/21
Суддя: Середа Л. В.
Дата ухвалення: 2023-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/3637/21
номер провадження 2-адр/695/1/23

24 березня 2023 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
секретаря Оніщенко Н.В.
представника позивача, адвоката Заремби В.В.,
представника відповідача, адвоката Сизька Д.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші заяву адвоката Зеремби Валерія Валерійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради про скасування рішення виконавчого комітету №249 від 09.11.2021р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення,
ОСОБА_1 звернулась до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, в якому просила скасувати рішення виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за №249 від 09.11.2021р., яким ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн., та закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП з зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення..
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 лютого 2023 року позов задоволено повністю.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, а саме щодо відшкодування витрат на професійну правову допомогу, в якій просив відшкодувати витрати на суму 22000.00 грн.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що ОСОБА_1 01.12.2021р. уклала з адвокатським об`єднанням «В ЄДНОСТІ СИЛА» договір №01/12/21 «про надання правової допомоги» де сторони узгодили, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокатському об`єднанню 20000 грн. фіксований гонорар та погодинний гонорар, що становить 2000 грн. за участь в кожному судовому засіданні адвоката адвокатського об`єднання. 25.05.2023р. сторонами договору складено акт наданих послуг відповідно до якого загальна їх вартість становить 22000 грн. При цьому представник позивача посилався на висновки Верховного Суду відповідно до яких у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаний під час надання правової допомоги не потрібен. Не передбачено обов`язку сторони доводити обґрунтованість ринкової вартості послуг з правової допомоги, а зменшення витрат на правову допомогу можливе лише у разі наявності клопотання іншої сторони про їх зменшення в наслідок їх не співмірності. Крім того зауважував, що за умовами вказаної угоди сторони узгодили, що клієнт зобов`язаний сплатити всю суму винагороди протягом 6 (шести) місяців від дати набрання судовим рішенням в спорі, що є предметом цієї угоди законної сили. За цих підстав відповідного підтвердження сплати позивачем вказаної суми винагороди до вказаної заяви не надається.

Представник відповідача подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвокату, у якому вказав, що заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу 22000 грн. є безпідставним та необґрунтованим, заявлена сума є не співмірною зі складністю справи, яка є справою незначної складності та не потребувала з боку представника позивача значного моніторингу судової практики чи норм матеріального права, а розмір витрат є неспівмірним з обсягом наданих послуг. Крім того, залишається недоведеною реальність понесення позивачкою витрат на правову допомогу, оскільки квитанцій чи інших доказів про їх сплату надано не було. При цьому представник відповідача посилався на висновки Верховного Суду відповідно до яких суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаний зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

У судовому засіданні представник позивача на задоволенні заяви наполягав у повному обсязі з підстав, які вказані у заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу заперечував вказуючи, що заява є необґрунтованою, не містить належних доказів реальності понесення ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, а самі заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, а тому, у випадку якщо суд знайде підстави для задоволення вказаної заяви, останні підлягають зменшенню та мають становити 1700 грн., що відповідатиме 50% отриманого позивачем економічного ефекту від результатів розгляду даної справи.

Дослідивши вказану заяву, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 наведеної статті передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень ст.134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Частина 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до статті 19 наведеного Закону видами адвокатської діяльності, зокрема є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 цього Закону передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 05.08.2020 у справі №640/15803/19, від 01.09.2020 у справі №640/6209/19.

Понесення позивачем витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції підтверджується ордером на надання правничої допомоги Серії ВС №1122790 від 09.01.2023, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №70 від 14.07.2017, копією договору про надання правової допомоги від 01.12.2021р., копією додаткової угоди №1 до договору №01/12/21 від 01.12.2021р. про надання правової допомоги та актом виконаних робіт віл 25.02.2023 по угоді від 01.12.2021. У вказаному акті зазначено, що сторони погодили оплату послуг адвоката в розмірі 20000 грн. фіксованого гонорару та 2000 грн. поденного гонорару за участь адвоката в судовому засіданні, яке відбулось 23.02.2023р.

Згідно з п. 6 вказаного вище акту наданих послуг, відповідно до умов п. 3 Додаткової угоди № 1 від 01.12.2021р. до Договору №01/12/21 від 01.12.2021р. клієнт зобов`язаний сплатити адвокатському об`єднанню остаточно узгоджену згідно з цим актом наданих послуг суму винагороди (гонорар) протягом 6 (шести) місяців від дати набрання судовим рішенням в супові №695/3637/21 законної сили.

Враховуючи вказані вище домовленості між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням щодо строків сплати суми винагороди, суд вважає доводи представника відповідача щодо відсутності належного підтвердження реальності понесення витрат позивача зокрема відсутність квитанцій чи інших доказів про їх сплату як підставу для відмови у задоволенні клопотання, не обґрунтованим, адже сторони узгодили між собою строки сплати такого гонорару. Вказані висновки відповідають правовим висновкам Верховного Суду, які викладені у постановах від 21.01.2019р. у справі № 280/2635/20 та постанові від 26.06.2019р. у справі №813/481/18.

Разом із тим визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд враховує доводи представника відповідача щодо їх не співмірності зі складністю справи.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У п. 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У постанові від 16.06.2020 року Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Вирішуючи питання обґрунтованості заявленої представником позивача суми витрат на правову допомогу, суд враховує те, що спір у цій справі не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів є не значними, а сама справа є справою незначної складності та не потребувала з боку представника позивача значного моніторингу судової практики чи норм матеріального права.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, зокрема, чи заявлена представником позивача до відшкодування сума витрат є співмірною із наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, критеріям їх реальності та розумності, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту мотивувальної частини рішення, суд при розгляді вказаної справи враховував також судове рішення у справі №695/1763/22, яке є пов`язаним, оскільки спір у даній справі стосувався притягнення ОСОБА_1 виконавчим комітетом Гельмязівської сільської ради до адміністративної відповідальності за ст.. 183 КУпАП.

На переконання суду, представником позивача, як особі, що надає професійну правничу допомогу, при підготовці позовних матеріалів по даній справі враховувались обставини справи №695/1763/22, які є аналогічними.

Таким чином на переконання суду надуманими є доводи заявника щодо значного витрачання часу щодо здійснення аналізу актуальної судової практики, правових позицій Верховного Суду та практики Європейського суду з прав людини; узгодження з клієнтом правової позиції щодо захисту інтересів в суді; узгодження з клієнтом уточнення позиції в суді з урахуванням рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.09.2022р. в справі №695/1763/22; підготовка до розгляду справи по суті.

Суд не погоджується із розумністю надання адвокатом позивачу адвокатських послуг на суму 20000.00 грн. з урахуванням незначної складності даної справи, відсутністю потреби в здійсненні значного моніторингу судової практики чи норм матеріального права.

Таким чином суд вважає завищеною оплату наданих послуг представником позивача в суді, оскільки об`єктивно такі витрати на послуги адвоката не є співмірними ні з ціною позову ні з розміром послуг, що були надані адвокатом.

Також суд, при визначені суми витрат на правничу допомогу, враховує висновок Шостого апеляційного адміністративного суду, викладений у постанові від 21.12.2022р. справі № 695/1763/22, яка є аналогічною до даної справи, де судом апеляційної інстанції встановлено, що розмір витрат понесених позивачем в суді першої інстанції в розмірі 8000.00 грн. є цілком співмірним із складністю справи.

Отже, проаналізувавши розрахунок та надані докази, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд приходить до висновку щодо необхідності розподілу судових витрат на правову допомогу в суді першої інстанції та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, понесені при розгляді справи у суді, у загальній сумі 8000 грн.

Відтак, суд прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання та ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Керуючись ст.,ст. 243, 250, 252 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву адвоката Зеремби Валерія Валерійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради про скасування рішення виконавчого комітету №249 від 09.11.2021р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області (19715, Черкаська область, Золотоніський район, с.Гельмязів, вул. Центральна, 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 8000,00 грн. (вісім тисяч грн. 00 коп.).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 27 березня 2023 року.

Суддя : Середа Л.В.