Справа № 560/2255/23
Суддя: Драновський Я.В.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2255/23
РІШЕННЯ
іменем України

27 березня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання на підготовчому відділенні Хмельницького технологічного інституту побутового обслуговування з 26.11.1972 по 30.07.1973;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання на підготовчому відділенні Хмельницького технологічного інституту побутового обслуговування з 26.11.1972 по 30.07.1973;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з моменту звернення із відповідною заявою - 24.10.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У той же час, при призначенні пенсії відповідачем не було враховано страховий стаж за спірний період, зважаючи на що звернулась до суду.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику, повідомлення сторін.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поданий відзив, у якому у задоволенні позову просить відмовити. Покликається на те, що пенсія позивачу була призначена на підставі наданих ним документів.

Також у відзиві на позов відповідач просить розглянути справу в судовому засіданні з викликом сторін у зв`язку зі складністю справи, та з метою з`ясування всіх обставин справи.

Вирішуючи зазначене клопотання, суд враховує, що частиною 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи те, що ця справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому в задоволенні вказаного клопотання необхідно відмовити.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

Суд встановив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058.

24.10.2022 позивач звернулась до пенсійного органу з заявою про зарахування до страхового стажу періоду навчання на підготовчому відділенні Хмельницького технологічного інституту побутового обслуговування з 26.11.1972 по 30.07.1973.

Відповідно до витягу з наказу Хмельницького технологічного інституту побутового обслуговування від 26.11.1972 №45-С, позивач зарахована слухачем підготовчого відділення.

Також, зарахування позивача слухачем до підготовчого відділення Хмельницького технологічного інституту побутового обслуговування підтверджується записом під №5 від 01.12.1972 трудової книжки позивача.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 08.11.2022 повідомило про відмову у зарахуванні до страхового стажу вказаного періоду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Абзацом тридцять 6 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 1 частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема, в Законі України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Так, пунктом "д" частини 3 статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.

Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання (абзац 1 пункту 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637).

Суд звертає увагу на те, що на час навчання позивача на підготовчому відділенні Хмельницького технологічного інституту побутового обслуговування порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком, регулювався постановою Ради Міністрів СРСР "Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій" від 03 серпня 1972 року №590 (далі - Порядок №590).

Відповідно до підпункту "і" частини 1 пункту 109 Порядку №590 крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних і медичних училищах і таке інше), партійних школах, совпартшколах, школах профруху, на робфаках; перебування в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з частиною 2 пункту 109 Порядку №590 передбачено, що при призначенні пенсій по старості періоди, вказані у підпункті "і", зараховуються до стажу за умови, якщо цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба у складі Збройних сил СРСР, або інша служба, вказана в підпункті "к".

Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені у відповідності до постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР "Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах" від 20 серпня 1969 року №681 та постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 08 жовтня 1969 року №573.

Цими нормативно-правовими актами передбачалося, що: 1) "при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців" (п. 2 зазначених нормативних актів); 2) "на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв`язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій" (п. 3 зазначених нормативних актів). 3) "слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (п. 5 та 10 відповідно), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з постановою Ради Міністрів СРСР від 09 липня 1963 року №774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27 липня 1963 року №1114".

Під час навчання позивача діяли норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року №162, пункт 2.15 якої передбачав, що студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (науковий заклад) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110 (далі - Інструкція № 58), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання у вищих навчальних закладах.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції №58).

Статтею 45 Закону СРСР "Про затвердження Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про народну освіту" від 19 липня 1973 року №4536-VIII було передбачено, що вища освіта здійснюється в університетах, інститутах, академіях, заводах втузах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до вищих навчальних закладів. Підготовка фахівців у вищих навчальних закладах здійснюється за денною, вечірньою та заочною формами навчання.

Згідно з Положенням про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, затвердженого наказом міністра вищої та середньої спеціальної освіти СРСР від 29 вересня 1969 року №712 (із змінами і доповненнями), підготовчі відділення, як і підготовчі курси, створюються для загальноосвітньої підготовки молоді до вступу до вищого навчального закладу.

Статтею 53 Закону України "Про вищу освіту" від 17 січня 2002 року №2984-ІІІ (який діяв до 06 вересня 2014 року) встановлено, що особами, які навчаються у вищих навчальних закладах, є студенти (слухачі), курсанти, екстерни, асистенти-стажисти, інтерни, клінічні ординатори, здобувачі, аспіранти (ад`юнкти) та докторанти. Студент (слухач) - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого навчального закладу і навчається за денною (очною), вечірньою або заочною, дистанційною формами навчання з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів.

Пунктом 1 частини першої статті 61 Закону України "Про вищу освіту" від 1 липня 2014 року №1556-VII (який діє з 06 вересня 2014 року) визначено, що особами, які навчаються у закладах вищої освіти, є здобувачі вищої освіти.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 61 Закону України "Про вищу освіту" від 1 липня 2014 року №1556-VII здобувачами вищої освіти є студент - особа, зарахована до закладу вищої освіти з метою здобуття вищої освіти ступеня молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра.

Згідно з пунктом 3.12.3.5 Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02 червня 1993 року №161 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 листопада 1993 року за №173 (яке діяло до 26 грудня 2014 року), студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні екзамени відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).

З наведених вище норм слідує, що навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.

Таким чином, підготовчі курси (підготовчі відділення) при вищому навчальному закладі не є рівноцінними самим вищим навчальним закладам, перелік яких наведено в статті 45 Закону СРСР "Про затвердження Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про народну освіту" від 19 липня 1973 року № 4536-VIII, статті 25 Закону України "Про вищу освіту" від 17 січня 2002 року № 2984-ІІІ (який діяв до 06 вересня 2014 року) та статті 28 Закону України "Про вищу освіту" від 1 липня 2014 року № 1556-VII, а навчання на підготовчому відділенні (курсах) не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, оскільки у випадку, якщо особа не вступить до останнього з будь-якої причини (відмова від вступу, не здача іспитів тощо), період навчання на підготовчих курсах (відділеннях) не можна вважати здобуттям вищої освіти.

Запис у трудовій книжці про зарахування слухачем підготовчого відділення, так само як і запис про період навчання на підготовчому відділенні не є підставою для зарахування цього періоду до страхового стажу.

Як зазначалось вище, зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.

Навчання на підготовчих відділеннях (курсах) є додатковою послугою навчального закладу, мета якої - підготовка до вступу до навчального закладу.

Оскільки після навчання на підготовчих відділеннях (курсах) особа не здобуває певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів, до стажу роботи зараховується лише період з дня зарахування студентом першого курсу вищого навчального закладу до закінчення чи відрахування.

Розглядаючи справу №456/2503/16-а Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 дійшов висновку, що підготовчі курси (підготовчі відділення) при вищому навчальному закладі не є рівноцінними самим вищим навчальним закладам, перелік яких наведено в статті 25 Закону України "Про вищу освіту", а навчання на підготовчому відділенні (курсах) не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, оскільки у випадку, якщо особа не вступить до останнього з будь-якої причини (відмова від вступу, нездача іспитів тощо), період навчання на підготовчих курсах (відділеннях) не можна вважати здобуттям вищої освіти.

Аналогічної позиції дотримується і Верховний Суд, викладеної у постанові від 11.05.2022 по справі № 445/2374/16-а адміністративне провадження № К/9901/32596/18. Так, суд касаційної інстанції дійшов висновку при розгляді зазначеної справи щодо правомірності дій територіального органу пенсійного фонду у незарахуванні періоду навчання позивача на підготовчому відділенні з 01.12.1975 до 31.07.1976 та визнав обґрунтованим висновки суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, а також практику Верховного Суду, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно не зараховує у страховий стаж позивача період навчання на підготовчому відділенні Хмельницького технологічного інституту побутового обслуговування з 26.11.1972 по 30.07.1973 включно, у зв`язку із чим позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а відтак в задоволенні даного позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29001 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя Я.В. Драновський