Справа № 240/19308/22
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Житомир

справа № 240/19308/22

категорія 102010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів", до Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання бездіяльності, визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати бездіяльність Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо не розгляду звернення від 16.02.2022 в місячний термін, як визначено ч.1 ст.20 Закону України "Про звернення громадян";

- визнати протиправними дії Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.02.2022 оформлені листом від 31.08.2022 №7142/05/13-22;

- зобов"язати Державну інспекцію архітектури та містобудування України розглянути заяву від 16.02.2022 згідно з нормами Закону України "Про звернення громадян" про що надати відповідну відповідь.

В обґрунтування позову зазначає, що спільно з Громадською організацією "Проти придурків та ідіотів" відповідно до Закону України "Про звернення громадян" 16.02.2022 звернувся до Державної інспекції архітектури та містобудування України із заявою, у якій просив відповідача роз`яснити яким чином зробити без порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, добудову до існуючої СТО індивідуального гаража на два автомобілі, критої стоянки на два автомобілі, зокрема якщо така забудова буде здійснена за ескізним проектом, та відповідно, чи не кваліфікуватимуться відповідачем дані дії як порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Однак відповідач не розглянув звернення від 16 лютого 2022 року в місячний термін - до 16 березня 2022 року, як визначено ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян». Окрім того вказує, що зміст листа від 31.08.2022 за №7142/05/13-22, не містить посилання на Закон і викладення мотивів відмови, а також роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення, що свідчить про порушення відповідачем ч.4 ст.15 Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 14.09.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи ( у порядку письмового провадження).

Ухвала про відкриття провадження та адміністративний позов вручено Державній архітектурно-будівельній інспекції України, що підтверджуються рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначений в ухвалі про відкриття провадження, надіслав до суду відзив на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву від 04.11.2022 за вх.№54963/22 відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, з тих підстав, що з урахуванням ситуації, яка склалась у країні у зв"язку з війною російської федерації проти України, великою кількістю повітряних тривог та тривалою відсутністю електропостачання немає можливості повномірно виконувати робочі обов"язки з використанням інформаційно-комунікаційних технологій наявними програмно-технічними засобами. Тому, на думку відповідача, відсутня бездіяльність щодо не розгляду звернення від 16.02.2022 у термін, визначений Законом України "Про звернення громадян".

Щодо змісту наданої відповіді на звернення вказує, що визначення суті правопорушення, з"ясування наявності складу правопорушення здійснюється під час складання відповідного протоколу та розгляду справи про правопорушення, у разі його виявлення за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю на об"єкті будівництва під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Вказує, що незгода позивача з діючими нормами законодавства, викладеними у відповіді на його звернення, не може бути підставою визнання такої відповіді незаконною.

Відповідно до положень ч.5 ст.262 та ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 16.02.2022 ОСОБА_1 , спільно з громадською організацією "Проти придурків та ідіотів", за підписом голови цієї організації Хоменка М., на електронну адресу Державної інспекції архітектури та містобудування України надіслав заяву від 16.02.2022, у якій просив надати роз`яснення:

1. Яким чином внести зміни до наявної в Управління інформації, по об`єкту: «Будівництво станції технічного обслуговування автомобілів», щодо класу наслідків яка була визначена ІІІ категорія складності (клас наслідків (відповідальності) - СС2), на незначні наслідки - СС1.

2. Чи відноситься добудова до існуючої СТО (перебувають - чотири постійні та дві періодичні особи), індивідуального гаража на два автомобілі, та критої стоянки на два автомобілі, в обох випадках перебувають дві періодичні особи, до будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

3. Чи не кваліфікуватиметься (якщо кваліфікуватиметься - детально роз`яснити які норми яким чином порушуються, та як можливо не допустити даних порушень), під час здійснення ДІАМ в межах повноважень, визначених законом, державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням замовниками, підприємствами, що надають технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва, архітекторами та іншими проектувальниками, підрядниками, експертами, експертними організаціями та відповідальними виконавцями робіт, інженерами-консультантами, власниками будівель та лінійних споруд, як порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, добудови до існуючої СТО здійсненої за ескізного проектом:

- індивідуального гаража на два автомобілі;

- критої стоянки на два автомобілі (а.с. 29-31).

За результатами розгляду зазначеної заяви Державна інспекція архітектури та містобудування України листом від 31.08.2022 надала позивачу відповідь (а.с.15-19).

Позивач, вважаючи, що Державна інспекція архітектури та містобудування України не розглянула вказану заяву, не виконала вимоги Закону України "Про звернення громадян", чим порушила його права, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів визначається Законом України "Про звернення громадян" №393/96-ВР від 02.10.1996 (далі - Закон України "Про звернення громадян").

Відповідно до ст.1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з частинами 3 та 4 ст.3 Закону України "Про звернення громадян" скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про звернення громадян" до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

- порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

- створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

- незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Статтею 5 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Звернення позивача (заява) від 16.02.2022 відповідає вимогам статті 5 Закону України «Про звернення громадян», а тому в силу положень частини 1 статті 7 цього Закону має бути розглянуто по суті державним органом, якому воно адресовано.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Таким чином, об"єктивний і вчасний розгляд звернення позивача, перевірка викладених у ньому фактів, прийняття рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечення їх виконання, повідомлення громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) є обов"язком Державної інспекції архітектури та містобудування України.

Відповідно до ст.20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого вказаною статтею терміну.

Матеріали справи свідчать, що звернення позивача від 16.02.2022 надійшло на електронну адресу відповідача - 16.02.2022 та зареєстроване за вх.№2627/05/13-22, що не заперечується сторонами (а.с.15).

При цьому, відповідь на зазначену заяву було викладено Державною інспекцією архітектури та містобудування України у листі за вих.№7142/05/13-22 від 31.08.2022, тобто у строк понад місяць після звернення з відповідною заявою. З огляду на зазначене, відповідь надана з порушенням встановленого ст.20 Закону України "Про звернення громадян" строку розгляду звернення громадян.

Суд критично ставиться до доводів відповідача щодо існування непереборних обставин, таких як введення в Україні воєнного стану, зважаючи на наступне.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 17.08.2022 №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Згідно зі ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Таким чином, право звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів не може бути обмежене за умови введення воєнного стану.

Суд зазначає, право на розгляд звернення у встановленому законом порядку включає в себе не тільки право на отримання відповіді на запитувану інформацію чи розгляд звернення, а і право на своєчасність її отримання. У частині реалізації права особи на отримання інформації/відповіді суб`єкт владних повноважень має можливість виправити допущене порушення шляхом надання запитуваної інформації. Однак, як встановлено судом із наявних матеріалів справи відповідачем - суб`єктом владних повноважень порушено право позивача на своєчасність розгляду звернення у встановленому законом порядку.

Саме тому, порушення строків вчинення передбачених законом дій суб`єктом владних повноважень не може бути виправлено навіть після вчинення юридично значимих дій на виконання своїх обов`язків.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (справа "Броньовський проти Польщі", заява №31443/96, рішення від 22.06.2004, п.184).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Письмовий запит подається в довільній формі.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

З огляду на системний аналіз вказаних норм права, приписами Закону України «Про доступ до публічної інформації» чітко визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновків, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом. Отримувати та/або створювати такий продукт може виключно суб`єкт владних повноважень у процесі здійснення ним своїх владних управлінських функцій.

В свою чергу, матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 16.02.2022, у якій просив надати відповідь щодо роз"яснення процедури внесення змін щодо класу наслідків (відповідальності); роз"яснення віднесення добудови до існуючої СТО до будівельних робіт, які не потребують документального підтвердження та з питанням щодо кваліфікації ДІАМ під час здійснення заходів архітектурно-будівельного контролю, як порушення вимог законодавства під час виконання підготовчих і будівельних робіт добудови до існуючого СТО здійсненої за ескізним проектом індивідуального гаража на два автомобілі, критої автостоянки.

Відповідач на звернення позивача, у листі від 31.08.2022, повідомив щодо суті заявленого позивачем першого питання, що з моменту реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про готовність об`єкта до експлуатації, декларація про початок виконання будівельних робіт вичерпує свою дію, відповідач не роз`яснив, який клас наслідків матиме добудова індивідуального гаража на два автомобілі, та критої стоянки на два автомобілі (в обох випадках перебувають дві періодичні особи), до існуючої СТО (перебувають - чотири постійні та дві періодичні особи), індивідуального гаража на два автомобілі, та критої стоянки на два автомобілі, в обох випадках перебувають дві періодичні особи.

Щодо заявленого позивачем другого питання, відповідач вказав, що визначити чи відноситься добудова гаража або критої стоянки для автомобілів до існуючої будівлі СТО до будівельних робіт, що не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, виключно за інформацією, наведеною у зверненні, не вбачається за можливе.

Суд також погоджується з доводами відповідача, що констатувати можливість (неможливість) правопорушення, з`ясування наявності складу правопорушення здійснюється під час складання відповідного протоколу та розгляду справи про правопорушення, у разі його виявлення за результатами здійснених заходів державного архітектурно-будівельного контролю (планової чи позапланової перевірки) на об`єкті будівництва під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

З огляду на вказане, відповідачем в межах своїх повноважень, надано відповідь на поставлене позивачем питання.

Окрім того, повідомляючи позивачу порядок та підстави для реалізації закріпленого права, відповідач діяв в межах вимог Закону України "Про звернення громадян", оскільки така інформація не була відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, та не була створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків.

Суд враховує, що п.5 ч.1 ст.24 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації, яку несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, серед іншого надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації.

Неповною є інформація, яка задовольняє лише частину запиту, без належно оформленої відмови у задоволенні решти запиту.

З урахуванням наведеного вище, суд вказує, що розпорядник публічної інформації повинен забезпечити особі, яка звертається із запитом на інформацію, доступ саме до тієї інформації чи документів, які він просить надати, а у випадку, якщо він не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції володіти інформацією, щодо якої зроблено запит, - відмовити у її наданні, не виходячи за межі чітко поставленого питання, щодо якого зроблено запит. Розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив та яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він володіє. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною.

Згідно з правовою позицією, що також узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постанові 25.06.2019 у справі №9901/925/18, розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.

Таким чином, розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив, яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.

Підставою звернення до суду, за доводами позивача є, відсутність роз"яснення відповідача, яку саме необхідно надати заявнику додаткову інформацію з метою визначення типу будівлі, яка не потребує документування та відсутність посилання на Закон і викладення мотивів відмови, а також роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення.

Проте, суд дійшов висновку, що відповідачем надано повну, достовірну та обґрунтовану відповідь на питання поставлені у заяві (зверненні), виходячи із наявної у нього інформації.

Відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Суд вказує, що Державна інспекція архітектури та містобудування України розглядаючи звернення позивача не надавала відмови позивачу в задоволені його вимог, а надала лише роз`яснення щодо питань, викладених у зверненні від 16.02.2022.

Підсумовуючи наведене та враховуючи аналіз змісту відповіді Державної інспекції архітектури та містобудування України на звернення ОСОБА_1 від 16.02.2022, суд дійшов висновку, що відповідачем надано повну, достовірну та обґрунтовану відповідь на питання поставлені у заяві (зверненні), виходячи із наявної у нього інформації.

Водночас, суд враховує, що Державна інспекція архітектури та містобудування України надаючи відповідь на звернення позивача від 16.02.2022 листом від 31.08.2022, порушила визначені частиною 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян" терміни розгляду звернення.

Поряд з тим, досліджуючи обраний позивачем спосіб судового захисту порушеного права, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Гарантоване статтею 55 Конституції України та КАС України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

За правилами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Водночас, як свідчать обставини цієї справи, на звернення ОСОБА_1 від 16.02.2022 відповідачем надана відповідь листом від 31.08.2022.

Суд вважає за необхідне вказати, що у разі задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо несвоєчасного розгляду звернення, не відбудеться будь-яких змін щодо прав та законних інтересів позивача, оскільки відсутня необхідність у їх поновлені за відсутності порушення.

З огляду на викладене, позивач не надав суду доказів про порушення своїх прав та законних інтересів. В будь-якому разі, встановлення порушення процедури розміщення інформації не є беззаперечним доводом порушення прав та законних інтересів позивача.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене правові підстави для задоволення позову - відсутні.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів" (вул.Гагаріна, 48, Коростишів, Житомирська область,12501, ), до Державної інспекції архітектури та містобудування України (ДІАМ) (бульвар Лесі Українки, 26,Київ 133,01133, ) про визнання бездіяльності, визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 27 березня 2023 року.

Суддя А.В. Горовенко