Справа № 160/180/23
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2023 року Справа № 160/180/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу його роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, період роботи з 01.04.1993 по 08.07.1994, з 14.08.1995 по 31.01.1996, з 20.10.1999 по 24.12.2001, з 12.02.1996 по 28.02.1996, з 01.09.2005 по 31.05.2016 та період проходження строкової служби у армії з 16.06.1990 по 20.04.1992 рік;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.01.2022 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Позивачем подано відповідь на відзив відповідача-2, в якій останній просив відхилити доводи відповідача-2, зазначені у відзиві та задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву при дослідженні якого було встановлено, що при матеріалах не виявилось вказаних у додатках документів, а саме: копія доказів направлення відзиву на адресу позивача, що підтверджується актом відділу з організаційного забезпечення розгляду адміністративних справ №66 від 09.02.2023 року.
Частиною 3 статті 162 КАС України імперативно встановлено, що копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
Відповідно до п. 2 ч.4. ст. 162 КАС України до відзиву додаються: документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Відповідно до ч. 9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
З огляду на недотримання відповідачем-1 вказаних вище вимог КАС України, суд дійшов висновку про неможливість прийняття зазначеного відзиву до розгляду під час ухвалення рішення у справі.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що 04 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Разом із заявою про призначення пенсії позивачем було надано довідки, які уточнюють особливо шкідливі та особливо важкі умови праці, зайнятість яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наданих ПрАТ «ДКХЗ», копії яких наявні в матеріалах справи, за період роботи з 19.03.1990 по 31.05.1990, з 03.06.1992 по 31.03.1993, з 01.04.1993 по 08.07.1994, з 03.06.1992 по 31.03.1993, з 01.04.1993 по 10.03.1994, з 11.03.1994 по 08.07.1994, з 17.02.1995 по 10.05.1995 та ПАТ «Дніпровський меткомбінат» за період роботи з 12.02.1995 по 15.01.2003, з 16.01.2003 по 31.05.2016 з 20.02.1989 по 10.02.1994, з 22.04.1994 по 30.12.1994, з 26.04.1999 по 19.10.1999, з 25.12.2001 по 31.12.2003.
Судом також досліджено наявні в матеріалах справи довідки: - від 08.10.2021 №83, №84, №85, видані ПрАТ «Дніпровський коксохімічний завод» про періоди роботи з 19.03.1990 по 31.05.1990, з 03.06.1992 по 08.07.1994, з 17.02.1995 по 10.05.1995; - від 30.12.2021 №143-2762, №143-2763, №143-2764, видані ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» про періоди роботи з 12.02.1996 по 15.01.2003, з 16.01.2023 по 31.05.2016, з 01.08.2021 по 02.08.2021; - від 13.10.2021 №1040/182, видану ПрАТ «Южкокос» за період з 14.08.1995 по 31.01.1996.
Крім того судом досліджена трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , яка містить наступні записи, зокрема:
- 19.03.1990 прийнятий на роботу на Дніпродзержинський коксохімзавод ім. Орджонікідзе у коксовий цех на посаду газівника коксових печей 3 розряду;
- 31.05.1990 звільнений у зв`язку із призовом на строкову військову службу;
- 08.06.1990 - 21.04.1992 - служба у Радянській армії;
- 03.06.1992 прийнятий на роботу на Дніпродзержинський коксохімзавод ім.. Орджонікідзе у коксовий цех на посаду газівника коксових печей 4 розряду;
- 08.07.1994 звільнений за власним бажанням;
- 17.02.1995 прийнятий на роботу на Дніпродзержинський коксохімзавод ім.Орджонікідзе у коксовий цех на посаду газівника коксових печей 4 розряду;
- 10.05.1995 звільнений за власним бажанням;
- 14.08.1995 прийнятий на роботу на Баглійський коксохімзавод у коксовий цех на посаду газівника 5 розряду;
- 31.01.1995 звільнений за власним бажанням;
- 12.02.1996 прийнятий на Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е. Дзержинського у рейкобалковий цех на посаду нагрівальника металу гарячої дільниці 3 розряду;
- 01.03.1996 переведений на посаду нагрівальника металу на дільницю нагрівальних колодязів 6 розряду;
- 01.09.2005 переведений на посаду нагрівальника металу 7 розряду гарячої дільниці;
- 01.05.2011 у зв`язку із удосконаленням структури управління комбінатом, переведений у ново прокатний цех, гаряча дільниця робіт на посаду нагрівальника металу 6 розряду;
- 21.08.2012 переведений на посаду нагрівальника металу 7 розряду;
Робоче місце атестоване по списку № 1 розділ III, підрозділ 3, позиція 3.3, затвердженому постановою КМУ від 16.01.2003 № 36;
- 23.10.2017 звільнений за власним бажанням;
- 08.12.2017 прийнятий на роботу на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» у прокатний цех на посаду сортувальника-здавальника металу 3 розряду;
Робоче місце атестоване по списку № 2;
- 01.08.2021 переведений на посаду нагрівальника металу 6 розряду. Вказані дані підтверджені довідками Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» від 08.10.2021 №№ 84, 85, 114, 115, 116; Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» від 30.12.2021 № 143-2762, від 28.01.2022 № 143-138.
Відповідно до уточнюючої довідки № 114 від 08.10.2021 року позивач працював у період з 19.03.1990 по 31.05.1990 рік на Дніпровському коксохімічному заводі ім.. Орджонікідзе у коксовому цеху за професією газівник коксових печей 3 розряду. Звільнений 31.05.1990 згідно п.3 ст. 36 КЗпП УРСР, у зв`язку з призовом до лав Радянської Армії.
Відповідно до уточнюючої довідки № 143-138 від 28.01.2022 позивач працював на Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» у рейкобалковому, новопрокатному і прокатному цеху у період з 16.01.2003 по 31.05.2016 за професією нагрівальник металу, що передбачено списком № 1 розділ III, підрозділ 3а, код КП: 3.3а у відповідності до постанови КМУ № 36 від 16.01.2003. Додаткова інформація: постанова «Про атестацію робочих місць за умовами праці» № 1269 від 25.12.2001 p., № 992 від 29.12.2006 р. Лист Головного держексперта області за умовами праці № 003/07-1-406 від 29.11.2011 р. про продовження строку дії постанови № 992 від 29.12.2006 р. «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 29.12.2012 р. Постанова «Про результати атестації робочих місць за умовами праці працівників ново прокатного цеху» № 659 від 26.12.2012 р. Робочі місця прокатного цеху атестовані вперше в постанові «Про результати атестації робочих місць за умовами праці працівників прокатного цеху» № 145 від 23.06.2016 р.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
За приписами ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав, свобод людини є головним обов`язком держави.
На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.
Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту а) статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць -після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до вимог абз.6 ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.
Частиною 2 ст.114 визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Частиною 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
Частиною 5 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Відповідно до п. "а" ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Так, згідно з пунктом 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 остання містить наступні записи, зокрема: - 19.03.1990 - прийнятий на роботу на Дніпродзержинський коксохімзавод ім. Орджонікідзе у коксовий цех на посаду газівника коксових печей 3 розряду; 31.05.1990 - звільнений у зв`язку із призовом на строкову військову службу; - 08.06.1990 - 21.04.1992 - служба у Радянській армії; - 03.06.1992 - прийнятий на роботу на Дніпродзержинський коксохімзавод ім.. Орджонікідзе у коксовий цех на посаду газівника коксових печей 4 розряду; - 08.07.1994 - звільнений за власним бажанням; - 17.02.1995 - прийнятий на роботу на Дніпродзержинський коксохімзавод ім.. Орджонікідзе у коксовий цех на посаду газівника коксових печей 4 розряду; - 10.05.1995 - звільнений за власним бажанням; - 14.08.1995 - прийнятий на роботу на Баглійський коксохімзавод у коксовий цех на посаду газівника 5 розряду; - 31.01.1995 - звільнений за власним бажанням; - 12.02.1996 - прийнятий на Дніпровський металургійний комбінат ім.. Ф.Е. Дзержинського у рейкобалковий цех на посаду нагрівальника металу гарячої дільниці 3 розряду; - 01.03.1996 - переведений на посаду нагрівальника металу на дільницю нагрівальних колодязів 6 розряду; - 01.09.2005 - переведений на посаду нагрівальника металу 7 розряду гарячої дільниці; - 01.05.2011 - у зв`язку із удосконаленням структури управління комбінатом, переведений у ново прокатний цех, гаряча дільниця робіт на посаду нагрівальника металу 6 розряду; - 21.08.2012 - переведений на посаду нагрівальника металу 7 розряду; Робоче місце атестоване по списку № 1 розділ III, підрозділ 3, позиція 3.3, затвердженому постановою КМУ від 16.01.2003 № 36; 23.10.2017 - звільнений за власним бажанням; - 08.12.2017 - прийнятий на роботу на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» у прокатний цех на посаду сортувальника-здавальника металу 3 розряду; Робоче місце атестоване по списку № 2; - 01.08.2021 - переведений на посаду нагрівальника металу 6 розряду. Вказані дані підтверджені довідками Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» від 08.10.2021 №№ 84, 85, 114, 115, 116; Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» від 30.12.2021 № 143-2762, від 28.01.2022 № 143-138.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеної періоду роботи позивачки до стажу роботи, що враховується у призначенні (перерахунку) пенсії.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому, власне, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Також суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Щодо атестації робочих місць, суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання, згідно з Порядком № 442 та розробленими на виконання Постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 р. № 41.
Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. № 442 пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме, надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Держпраці.
Отже, суд зазначає, що своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії.
Наказом Міністерства праці і соціальної політики України «Про затвердження роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках» від 21.08.2000 р. № 205, зазначено, що в окремих випадках через складний фінансово-економічний стан, що склався по незалежним від підприємства причинам, для проведення атестації робочих місць, де не відбулися корінні зміни умов і характеру праці, можливе використання результатів попередньої атестації.
Згідно пункту 1 Порядку та Положення про Державну експертизу умов праці, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 01.12.1990 року № 357 (що діяло в спірний період з 20.10.1999 по 24.12.2001) державний контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці та віднесення їх до категорії з шкідливими і важкими умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах покладався на органи Державної експертизи умов праці.
Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи зараховувати спірні періоди роботи позивача з 01.04.1993 по 08.07.1994, з 14.08.1995 по 31.01.1996, з 20.10.1999 по 24.12.2001, з 12.02.1996 по 28.02.1996, з 01.09.2005 по 31.05.2016 та період проходження строкової служби у армії з 16.06.1990 по 20.04.1992 рік до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Щодо позовних вимог в частині зарахування періоду строкової служби у армії до пільгового стажу суд зазначає наступне.
Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Крім того, у Довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 №475 від 30.11.2021р. зазначено, що солдат ОСОБА_1 дійсно проходив службу у рядах Збройних Сил в період з 16.06.1990р. по 20.04.1992р.
Таким чином, суд зазначає, що період строкової служби з 16.06.1990р. по 20.04.1992р. рік протиправно відповідачем-2 не зараховано до пільгового стажу роботи позивача.
Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (у редакції протоколів № 11 та № 14 (04 листопада 1950 року)) визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу його роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, період роботи з 01.04.1993 по 08.07.1994, з 14.08.1995 по 31.01.1996, з 20.10.1999 по 24.12.2001, з 12.02.1996 по 28.02.1996, з 01.09.2005 по 31.05.2016 та період проходження строкової служби у армії з 16.06.1990 по 20.04.1992 рік та повторно розглянути заяву позивача щодо призначення пенсії від 04.01.2022р.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, який прийняв протиправне рішення, на користь позивача сплачену ним суму судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 992,40грн.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу його роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, період роботи з 01.04.1993 по 08.07.1994, з 14.08.1995 по 31.01.1996, з 20.10.1999 по 24.12.2001, з 12.02.1996 по 28.02.1996, з 01.09.2005 по 31.05.2016 та період проходження строкової служби у армії з 16.06.1990 по 20.04.1992 рік.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.01.2022р. про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова