Справа № 175/243/23
Суддя: Заборський В. О.
Дата ухвалення: 2023-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/243/23
Провадження № 2-а/175/2/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Заборського В.О., за участю секретаря судового засідання Крошки М.В., представника позивача Дженчако Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі, -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП в Івано-Франківській області) про скасування постанови інспектора 1 роти 1 батальйону УПП в Івано-Франківській області капрала поліції Луцької І.Т. (далі інспектор Луцька І.Т.) від 06.01.2023 року серії ЕАР №6374750 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., закриття справи та постановлення окремої ухвали, якою довести до відома керівництва УПП в Івано-Франківській області та Національної поліції України встановлені факти порушення закону інспектором ОСОБА_2 для вжиття заходів реагування.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтував тим, що постановою інспектора Луцької І.Т. серії ЕАР №6374750 від 06.01.2023 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. за те, що 06.01.2023 року, о 10-37 год., він керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Лісна Слобідка Івано-Франківської області, який рухався зі швидкістю 76 км/год, чим перевищив встановлене швидкісне обмеження руху транспортних засобів в населеному пункті на 26 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam 000677.

З оскаржуваною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною, так як вона складена з порушенням норм законодавства України та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Дійсно, 06.01.2023 року, приблизно о 10-30 год., керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , він рухався в Івано-Франківській області зі швидкістю не більше ніж 60 км/год, а саме 58 км/год та був зупинений працівниками поліції. На автодорозі, по якій він рухався, були відсутні дорожні знаки 5.45 та 5.70 із таблицями зони їх дії. При розгляді справи інспектором Луцькою І.Т. не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки адміністративного правопорушення, не надано жодного доказу на підтвердження порушення ним ПДР. Також, співробітником поліції, без будь-яких обґрунтувань, було відмовлено в задоволені клопотань про допит свідка, перенесенні розгляду справи за місцем його реєстрації в Дніпровському районі Дніпропетровської області та залученні до участі в справі захисника. В оскаржуваній постанові інспектор Луцька І.Т. покликалася лише на єдиний доказ - прилад ТruСаm 0006771, однак фотознімки та відео з даного приладу не містять інформації про місце знаходження дорожнього знаку 5.45 «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги, тобто рух керованого ним автомобіля в населеному пункті, з перевищенням швидкості понад 20 км/год, не доведено.

Керуючи транспортним засобом він бачив, як працівник поліції рухався йому на зустріч з приладом ТruСаm в руках, і такі дії могли дати більшу похибку, ніж це передбачено свідоцтвом про повірку, що становить під сумнів зафіксовану швидкість руху його автомобіля. Також, інспектором Луцькою І.Т. не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу ТruСаm, яким здійснювалося вимірювання швидкості руху автомобіля, а ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якої автоматична фото- і відеотехніка повинна бути встановлено стаціонарно вмонтованим способом. Крім того, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» обумовлено, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації - 5.70, натомість оскаржувана постанова не містить інформації стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги вказаного дорожнього знаку.

В судовому засідання представник позивача підтримала позов у повному обсягу, просила його задовольнити з підстав, які зазначені у позовній заяві.

Представник відповідача за довіреністю Шумило С.Я. в судове засідання не з`явився, в наданому до суду відзиві просив справу розглянути у його відсутності, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, так як вони є безпідставними і не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, прилад TruCam LTI 20/20 вимірює швидкість об`єкта на який наведено лазерний приціл (на відео позначається курсором), автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, і якщо ввести вказані координати (висоту і довготу) на карті, вказана точка і буде місцем вчинення правопорушення. Відповідно до сервісу Google maps, ділянка 146 км автодороги Н-10 пролягає саме через населений пункт Лісна Слобідка (Додаток-9).

Лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Частина 2 ст. 276 КУпАП вказує, що справа за статтею 122 КУпАП може також розглядатись за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушників, однак дана норма не має обов`язкового та виключного характеру, а тільки розширює поняття місця розгляду справи, окрім цього положення ст.276 КУпАП не є правом особи, а тому відхилення клопотання про розгляд справи за місцем проживання порушника не порушує жодного права особи, оскільки працівник поліції, що розглядає справу, діє в межах закону і сам визначає чи наявні всі умови для належного та безперешкодного розгляду справи.

Також, розгляд справ, що проводиться працівниками поліції, як уповноваженими на це посадовими особами, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, проводиться у спрощеному порядку. Залучення особою, що притягається до адміністративної відповідальності адвоката чи іншого фахівця в галузі права є правом цієї особи, однак відсутність фізичної можливості залучення адвоката до розгляду справи, в силу різних обставин, не можна вважати обмеженням такого права, оскільки законодавчо визначений термін на оскарження прийнятого посадовою особою, що розглядає справу, рішення дає особі можливість реалізувати своє право на захист в повній мірі.

Зауваження позивача про відсутність посилання в оскаржуваній постанові на дорожній знак 5.45 та протяжність дії вказаного знаку не може бути порушенням статті 283 КУпАП, оскільки під час розгляду справи не досліджувалось питання про порушення вимог вказаного знаку, а оскільки прилад ТruCam автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, то не виникає сумніву, що правопорушення було вчинено позивачем саме у населеному пункті.

Що стосується дорожнього знаку 5.70, то представник відповідача зауважив, що знак 5.70 «Зміна схеми руху» позначає, що за цим знаком тимчасово або постійно змінено схему руху та (або) встановлено нові дорожні знаки, він застосовується протягом не менш як трьох місяців у разі зміни руху на постійній основі, а також протягом необхідного проміжку часу у разі зміни руху на тимчасовій основі та встановлюється не менш як за 100 м до першого тимчасового знаку. Інформаційно-вказівний дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень ПДР» позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням ПДР за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів, а тому посилання позивача на відсутність дорожнього знаку 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень ПДР» на ділянці дороги, де здійснювалась фіксація порушення швидкісного режиму, є безпідставним, оскільки такий дорожній знак під таким номер і назвою в ПДР України відсутній.

Крім того, прилад ТruCam не є автоматичним засобом вимірювальної техніки, а наявність попереджувального знаку не є необхідною, адже фото-, відеофіксація здійснюється не постійно, а лише в момент наявності на дільниці дороги екіпажу патрульної поліції. Частиною 1 та 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої, поліція може закріплювати на однострої, y/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Враховуючи те, що вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, що є його основним режимом роботи, а також зважаючи на його технічні та конструктивні особливості не можна розглядати його використання як порушення ч.2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», яка фактично не встановлює виключного переліку застосування різних технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення, а вказає на можливі способи закріплення окремих з них.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 06.01.2023 року інспектором Луцькою І.Т. винесено постанову серії ЕАР №6374750 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі, у виді штрафу в розмірі 340,00 грн..

Згідно оскаржуваної постанови 06.01.2023 року, о 10-37 год., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по дорозі Н-10 146 км у с. Лісна Слобідка Івано-Франківської області зі швидкістю 76 км/год., перевищивши швидкісне обмеження руху транспортного засобу в населеному пункті на 26 км/год., чим порушив вимоги п.12.4 ПДР, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. Швидкість руху вимірювалася приладом ТruCam 000677.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 12.4 ПДР України визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год..

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Аналіз положень статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення представником відповідача долучено до матеріалів справи фотознімок (файл _bА000_0106_103502.jmf) та відеозапис з приладу TruCам № ТС000677, які підтверджують факт перевищення автомобілем марки VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у населеному пункті с.Лісна Слобідка Івано-Франківської області 06.01.2023 року о 10-35 год. на автодорозі Н-10 146 км, дистанція: 138,5 м, за координатами: широта: 48° 37 22.36 N, довгота: 24° 56 20.31 Е, дозволеної швидкості руху у межах населеного пункту більше ніж на 20 км/год, адже транспортний засіб рухався зі швидкістю 76 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год.

Також, наданим представником відповідача фотознімком з онлайн-сервісу Googl Maps із зазначенням географічних координат, які вказані на фотознімку приладу TruCam, доведено, що фіксування швидкісного режиму відбувалось саме в населеному пункті - с.Лісна Слобідка Івано-Франківської області.

Надані представником відповідача докази на підтвердження правомірності оскарженої позивачем постанови є належними, достовірними та достатніми доказами у розумінні статей 73, 75, 76 КАС України.

Надаючи оцінку доводам позивача про порушення поліцейським порядку використання вимірювача швидкості, який знаходився в руках поліцейського при вимірюванні швидкості, що суперечить ст. 40 Закону №580-VIII, суд виходить з наступного.

Статтею 31 Закону № 580-VIII встановлені види превентивних поліцейських заходів, до яких належить застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (пункт 9 частини першої).

Стаття 40 Закону № 580-VIII регулює порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, частиною першої якої в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За змістом ч.2 ст. 40 Закону № 580-VIII інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

За технічними характеристиками лазерний вимірювач швидкості TruCаm відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі (без участі оператора).

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruСаm LTI 20/20 №ТС000677 має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року №UA-MI/1-2903-2012, тип вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruСАМ LTI 20/20» зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/25549, чинного до 18 травня 2023 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruСАМ LTI 20/20 № ТС000677 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації, який є чинним по 07 вересня 2024 року.

Таким чином, доводи позивача про порушення співробітником поліції порядку використання вимірювача швидкості є помилковим, оскільки законодавство не містить імперативних приписів стосовно стаціонарного розміщення приладу TruCam та здійснення фіксації таким приладом тільки в автоматичному режимі. При цьому суд наголошує, що фіксування правопорушення проводилось не в автоматичному режимі.

Стосовно посилання позивача на відсутність доказів встановлення на ділянці, вказаної у постанові, знаку дорожнього руху 5.45, відсутність на фотознімку та відео з лазерного вимірювача швидкості TruCam дорожнього знаку 5.45, що, на його думку унеможливлює встановлення, чи рухався він у межах населеного пункту, суд зазначає наступне.

Пунктом 8.1 Правил дорожнього руху встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з пунктом 8.4 Правил дорожнього руху дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Дорожні знаки 5.45 та 5.46 станом на 06.01.2023 року відсутні у додатку 1 до ПДР «33. Дорожні знаки» у зв`язку із внесенням до ПДР змін постановою Кабінету Міністрів України від 29 вересня 2021 року №1091, і начало та кінець населеного пункту, після внесення змін, визначають дорожні знаки 5.51. та 5.52.

Враховуючи, що належними доказами доводиться перевищення позивачем встановленої у населеному пункті максимальної швидкості (50 км/год), то доводи позивача про відсутність покликання в оскаржуваній постанові на докази щодо зони дії дорожнього знаку 5.45 «населений пункт» є неспроможними, а тому відхиляються судом.

Щодо аргументів позивача про відсутність в оскаржуваній постанові доказів розміщення дорожнього знаку 5.70, який інформує про можливість здійснення контролю швидкості, то суд звертає увагу, що ПДР в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29 вересня 2021 року № 1091 встановлюють, що інформаційно-вказівний знак 5.70 «Зміна схеми руху» позначає, що за цим знаком тимчасово або постійно змінено схему руху та (або) встановлено нові дорожні знаки; застосовується протягом не менш як трьох місяців у разі зміни руху на постійній основі, а також протягом необхідного проміжку часу у разі зміни руху на тимчасовій основі та встановлюється не менш як за 100 м до першого тимчасового знака.

Разом з тим, інформаційно-вказівний знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням ПДР за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.

У зв`язку з тим, що 06.01.2023 року фіксація руху транспортного засобу під керуванням позивача проводилась не в автоматичному режимі, то в такому випадку розміщення інформаційно-вказівного знаку 5.76 не є обов`язковим.

Також, як на підставу своїх вимог позивач покликається на відмову співробітника поліції, без будь-яких обґрунтувань, у задоволені клопотань про допит свідка, перенесенні розгляду справи за місцем його реєстрації в Дніпровському районі Дніпропетровської області та залученні до участі в справі захисника, що призвело до порушення його прав, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Положеннями КУпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП України, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КУпАП України.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 вказав, скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

У постановах Верховного Суду від 27.12.2019р. у справі №310/4817/17, від 07.11.2019р. у справі №487/2179/17, від 07.12.2018р. у справі №286/648/17, від 17.05.2018р. у справі №681/972/17, від 14.02.2018р. у справі №536/583/17 та від 31.01.2018р. у справі №689/1525/16-а викладено, що чинним законодавством передбачено спрощену процедуру розгляду посадовими особами патрульної поліції справ про адміністративне правопорушення, передбачених КУпАП. Верховний Суд зазначив, що вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи, про адміністративного правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатись правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо. При цьому слід врахувати, що застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

У відповідності до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

У справі Європейського Суду з прав людини «Лала проти Нідерландів» від 23.08.1994 року суддя Матчер в окремій думці зазначив, що лише в особливо серйозних кримінальних справах інтереси правосуддя можуть потребувати, щоб обвинувачений завжди був присутній чи представлений, якщо необхідно, офіційно призначеним захисником, що також узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини у справах «Кремцов проти Австрії» від 21.09.1993 року та «Пуатрімол проти Франції» від 23.11.1993 року.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Луц проти Німеччини» від 25.08.1987 року, суд зазначив, що притягнення до відповідальності порушників правил дорожнього руху в адміністративному порядку, тобто визнання таких порушень адміністративними не суперечитиме вимогам Конвенції. Враховуючи велику кількість незначних порушень особливо правил дорожнього руху, характер яких не настільки небезпечний, щоб накладати на порушників кримінальне покарання, Держави учасниці мають вагомі підстави для введення такої системи, яка розвантажує їх суди від більшості подібних справ. Переслідування і покарання за незначні порушення в адміністративному порядку не суперечить Конвенції при умові, що зацікавленні особи можуть оскаржити ухвалене проти них рішення в суд, де діють гарантії статті 6 Конвенції (пункт 57 Рішення).

Санкція ст. 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту, а тому відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя. Крім того, позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, а відтак подальший захист його прав і свобод було забезпечено в суді під час звернення з адміністративним позовом про скасування постанови.

Таким чином, доводи позивача про недотримання інспектором Луцькою І.Т. норм КУпАП та позбавлення його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП є необґрунтованими та відхиляються судом.

За таких підстав суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова серії ЕАР №6374750 від 06.01.2023 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесена посадовою особою відповідача у межах своїх повноважень, зміст постанови відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП, адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення підтверджується належними доказами по справі, у зв`язку із чим у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 5, 6, 8-10, 13, 72 74, 77, 243, 244, 245,246, 286, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.О. Заборський