Справа № 480/3607/22
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.М. Глазько
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 р. Справа № 480/3607/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області як територіальний орган утворений на правах відокремленого підрозділу на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.10.2022 по справі № 480/3607/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області , Головного управління ДПС у Сумській області як територіальний орган утворений на правах відокремленого підрозділу

про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив стягнути з Головного управління ДПС у Сумській області на його користь суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 77251,72 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.10.2022 задоволено позов.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС на користь ОСОБА_1 суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 10.04.2020 по 06.04.2021 в розмірі 77251,72 грн.

Головне управління ДПС у Сумській області (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно включив до розрахунку середньої заробітної плати за лютий та березень 2020 року премії та надбавки, які фактично були нараховані та виплачені на виконання судового рішення в серпні 2021 року.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 по справі 480/1857/20, яке набрало законної сили 02.02.2022, визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДПС у Сумській області 62-0 від 09.04.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Сумській області. Стягнуто з Головного управління ДПС у Сумській області на користь ОСОБА_1 суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 147397,25 грн. Рішення суду в частині поновлення на посаді начальника управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Сумській області та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць в сумі 12531,75 грн. підлягало негайному виконанню.

У зазначеному рішенні суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 10.04.2020 по 06.04.2021 (247 робочі дні) в розмірі 147397,25 грн., суд визначав, виходячи з наданої Головним управлінням ДПС у Сумській області довідки про середньоденний заробіток ОСОБА_1 , де складові заробітної плати за лютий 2020 та березень 2020 року (два останні місяці перед звільненням), складалися з посадового окладу, надбавки за ранг та надбавки за вислугу держслужбовців. Щомісячна премія та надбавка за інтенсивність праці не була включена до вказаної довідки, оскільки позивач був позбавлений Головним управлінням ДПС у Сумській області таких виплат відповідними наказами. У зв`язку з чим, суд визначив середньоденну заробітну плату позивача у розмірі - 596,75 грн.

23.07.2021 рішенням Сумського окружного адміністративного суду по справі 480/2076/20, яке набрало законної сили 26.08.2021, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Сумській області від 26.02.2020 13-ф "Про невиплату надбавки ОСОБА_1 ". Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Сумській області від 26.02.2020 12-ф "Про преміювання працівників Головного управління ДПС у Сумській області за січень-лютий 2020 року" в частині зменшення премії за лютий 2020 року на 100% начальнику управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Сумській області ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління ДПС у Сумській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 надбавку за інтенсивність праці за період з 01.02.2020 по 29.02.2020 та премію за лютий 2020 року.

На виконання зазначеного рішення Головним управлінням ДПС у Сумській області було нараховано та виплачено позивачу надбавку за інтенсивність праці та премію за лютий 2020 року у розмірі 5070,00 грн.

07.07.2021 рішенням Сумського окружного адміністративного суду по справі 480/7533/20, яке набрало законної сили 09.08.2021 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Сумській області від 27.03.2020 22-ф «Про невиплату надбавки ОСОБА_1 » та від 25.03.2020 19-ф "Про преміювання працівників Головного управління ДПС у Сумській області за березень 2020 року" в частині зменшення премії за березень 2020 року на 100% начальнику управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Сумській області ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління ДПС у Сумській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 надбавку за інтенсивність праці за період з 01.03.2020 по 31.03.2020 та 2020 премію за березень 2020 р.

На виконання зазначеного рішення Головним управлінням ДПС у Сумській області було нараховано та виплачено позивачу надбавку за інтенсивність праці та премію за березень 2020 року у розмірі 1810,72 грн.

Позивач, вважаючи, що в результаті протиправного невключення до розрахунку складових заробітної плати за лютий та березень 2020 року щомісячної премії та надбавки за інтенсивність праці, ним недоотримано середній заробіток за час вимушеного прогулу у повному розмірі, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що різниця в сумі між середнім заробітком за час вимушеного прогулу позивача з урахуванням рішень судів по справах 480/2076/20, 480/7533/20 та стягнутою відповідно до рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі 480/1857/20, складає - 77251,72 грн. (224648,97 грн. - 147397,25 грн.).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 100 (далі - Порядок 100).

Відповідно до абз.3 п. 2 Порядку 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно абз. 3 п. 3 Порядку 100 премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані.

Абзацом 1 пункту 8 Порядку 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Судовим розглядом встановлено, що судовим рішенням по справі 480/1857/20 стягнуто з Головного управління ДПС у Сумській області на користь ОСОБА_1 суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 147397,25 грн.

Відповідачем на виконання зазначеного рішення суду було нараховано та виплачено позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 147397,25 грн.

Разом з тим, ухвалюючи оскаржуване рішення по даній справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем недоотримано середній заробіток за час вимушеного прогулу у повному розмірі, у зв`язку з тим, що при його розрахунку не було враховано щомісячну премію та надбавку за інтенсивність праці.

Колегія суддів вважає помилковим таке твердження суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до абз.3 п. 2 Порядку 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Тобто, розрахунок середньої заробітної плати проводиться з виплат за останні два календарні місяці, що передують події.

Так, згідно довідки про середньоденний заробіток, яка була предметом дослідження у справі 480/1857/20 ОСОБА_1 в лютому та березні 2020 року не проводилися нарахування та виплата премії та надбавки за інтенсивність праці.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем на виконання рішення суду нараховано та виплачено позивачу премію та надбавку за інтенсивність праці за лютий - березень 2020 року лише в серпні 2021 року.

Тобто, враховуючи, що на момент виконання рішення суду щодо виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, ОСОБА_1 не були нараховані премія та надбавка за інтенсивність праці за лютий - березень 2020 року, суд першої інстанції безпідставно включив до розрахунку середньої заробітної плати за лютий, березень 2020 року відповідні премії та надбавки.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 10.04.2020 по 06.04.2021 в розмірі 77251,72 грн.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє обгрунтоване підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно ст. 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення справи, які суд першої інстанції визнав встановленими,неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області як територіальний орган утворений на правах відокремленого підрозділу - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.10.2022 по справі № 480/3607/22 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов І.С. Чалий