Справа № 380/10334/22
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року

справа № 380/10334/22

провадження № П/380/10411/22

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Моляща Т.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідач Гурняк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тракс Інтайм" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

товариство з обмеженою відповідальністю "Тракс Інтайм" (далі позивач, ТОВ "Тракс Інтайм") звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.01.2022 № 2.

Ухвалою судді від 03.08.2022 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Тракс Інтайм" залишено без руху.

Ухвалою від 10.08.2022 суддя відкрила провадження у справі та призначила справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою, постановленою в підготовчому засіданні 30.11.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.12.2016 ТОВ "Тракс Інтайм" отримано Ліцензію на міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів).

Також у власності та користуванні ТОВ "Тракс Інтайм" для здійснення господарськоїдіяльності, на момент проведення перевірки та у період, за який проводилась перевірка,- перебував 21 транспортний засіб, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 105 за 2020 рік, за 2021 рік. На даний час на підприємстві працює 23 особи. З огляду на те, що TOB "Тракс Інтайм" з моменту реєстрації провадило активну господарську діяльність і обсяг споживання пального зростав.

Звертає увагу на те, що TOB "Тракс Інтайм" придбавало пальне у ТОВ «ІРЧА» виключно заради потреб власного споживання. Паливо одразу ж використовувалось у господарській діяльності позивача - для заправки транспортних засобів, які було залучено до перевезення вантажів на виконання вимог договорів про надання послуг по організації вантажних перевезень автомобільним транспортом в межах України або в міжнародному сполученні, укладених з контрагентами-замовниками. Також в період, за який проводилась перевірка, у ТОВ "Тракс Інтайм" були відсутні технічні можливості для зберігання вального, оскільки на балансі позивача не перебувало жодних стаціонарних паливних ємностей чи паливних складів для зберігання пального.

21.04.2021 позивач подав заяву щодо отримання ліцензії на право зберігання пального, де вказано адресу місця зберігання пального - м. Львів, вул. Данила Апостола, 16 літ.Х-1. « 11» травня 2021 року, згідно з приписами Закону України № 481/95-ВР, ТОВ "Тракс Інтайм" отримало Ліцензію № 2100180 на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), терміном дії з 11.05.2021 до 11.05.2026.

Позивач не погоджується з даними, які зазначені в акті перевірки № 24105/13-01-08- 02/40782689 від 13.12.2021 вважає їх такими, що суперечать законодавству України, не відповідають дійсності, так як ґрунтуються на неналежних доказах та не відповідають фактичним обставинам. ТОВ "Тракс Інтайм" об`єктивно не могло здійснювати зберігання пального, і як наслідок - вважає прийняте податкове повідомлення - рішення № 2 від 26.01.2022 року про порушення ч. 1 ст. 15 Закону України № 481/95-ВР та про застосування штрафних санкцій в розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн 00 коп. - безпідставним, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 30.08.2022 (вх. № 56022), у якому зазначає, що ТОВ "Тракс Інтайм" отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для власного споживання чи промислової переробки) реєстраційний номер 2100180 терміном дії з 11.05.2021 до 11.05.2026 за адресою місця зберігання: м. Львів, вул. Данила Апостола, 16 літ. Х-1 загальною місткістю резервуарів, що використовуються для зберігання пального 8 000 літрів. Однак в період з 10.04.2020 по 30.04.2021 ТОВ "Тракс Інтайм" придбало пальне у ТОВ «ІРЧА» (важкі дистиляти (газойлі) (код товару за УКТ ЗЕД ) обсягом 84 130,91 літрів (у літрах, приведених до температури 15° C).

Вказує, що Інструкцією № 281/171/578/155 не передбачено відпуск (відвантаження) нафтопродуктів з автоцистерни безпосередньо в паливні баки транспортних засобів. За змістом положень указаної Інструкції таке відвантаження з автоцистерни відбувається безпосередньо в спеціальні резервуари. При реєстрації акцизних накладних постачальник ТОВ «ІРЧА» зазначив наступні критерії щодо напрямів використання пального: код операції « 3», умови оподаткування « 0», напрямок використання « 0». Дані критерії використовуються у разі відвантаження продукції на адресу місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання не платник акцизного податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача подав відповідь на відзив від 20.09.2022 (вх. № 60284). У поданій відповіді на відзив позивач повністю підтримав викладені у позовній заяві аргументи та доводи щодо протиправності податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі направлень від 01.12.2021 № 13434 та №13435, виданих Головним управлінням ДПС у Львівській області, Фіраку Андрію Степановичу - головному державному інспектору відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Львівській області та Пехнику Максиму Мар`яновичу - старшому державному інспектору відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Львівській області відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 82.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами і доповненнями) проведено фактичну перевірку на підставі наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 01.12.2021 № 4119-ПП з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу підакцизних товарів, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС, ТОВ«ТРАКС ІНТАЙМ» () юридична адреса: м. Львів, вул.Коперника, 46.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 13.12.2021 № 24105/13-01-09-02/40782689.

В результаті проведеної перевірки встановлено порушення ч. 1 ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» (із змінами та доповненнями).

За наслідками перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 26.01.2022 № 2, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 500 000,00 грн.

Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (далі - Закон № 481/95-ВР) визначає умови провадження діяльності з імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та зберігання пального.

Статтею 17 Закону № 481/95-ВР встановлена відповідальність за порушення норм цього Закону. Так, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Згідно з визначеннями ст.1 Закону № 481/95-ВР - місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Відповідно до ч. 39 ст.15 Закону № 481/95-ВР для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають.

Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження, а також фактичне місцезнаходження ємностей, що використовуються для зберігання пального (частина сорок третя статті 15 Закону №481/95-ВР).

При цьому, згідно з частиною дев`ятнадцятою цієї статті ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР надано визначення поняттям, зокрема:

зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;

місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

У постанові Верховного Суду від 31.05.2022 по справі № 540/4291/20 вказано «Закон № 481/95-ВР не визначає, що саме розуміється під власним споживанням пального, а так само, під поняттям «споруди», «обладнання», «ємності». При цьому, якщо загальні визначення понять «споруда» та «обладнання» є більш чітко окресленими, то поняття «ємність» таким не є і за загальним правилом охоплює абсолютно усі споруди, обладнання, резервуари чи інші пристрої, які мають щонайменшу місткість, до яких можна віднести і паливні баки автомобілів, обладнання, пристроїв. Тому застосування такого поняття в абсолютному значенні у Законі №481/95-ВР робить його вимоги непередбачуваними для суспільства, позаяк, кожен суб`єкт господарювання, який придбав пальне і використовує його, зобов`язаний отримати ліцензію на зберігання пального, що, однак, суперечить правовому змісту запровадження державою вимог щодо ліцензування діяльності зі зберігання пального, метою чого було, зокрема, підвищення контролю за обігом пального не тільки у розрізі суб`єктів господарювання, які займаються такою діяльністю, але й місць, на яких провадиться діяльність зі зберігання пального.

У зв`язку з тим, що Закон № 481/95-ВР не дає чіткого розуміння, які саме місця слід вважати місцем зберігання пального, на кожне з яких суб`єкт господарювання зобов`язаний отримати ліцензію, колегія суддів вважає, що задля вирішення спірного у цій справі питання підлягають врахуванню норми ПК України, які надають визначення поняттям, пов`язаним з обігом пального, зокрема, й місць його зберігання».

Згідно з підпунктом 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом, зокрема приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

При цьому, відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного:

до акцизного складу;

до акцизного складу пересувного;

для власного споживання чи промислової переробки;

будь-яким іншим особам.

Не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України:

у споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками;

при використанні пального суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу/акцизного складу пересувного, що передано (відпущено, відвантажено) платником акцизного податку таким суб`єктам господарювання виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

До власного споживання також відносяться операції із заправлення пальним за договорами підряду при одночасному виконанні таких умов:

а) замовники за договорами підряду не здійснюють реалізацію пального іншим особам, крім реалізації бензолу поза межами митної території України в митному режимі експорту;

б) заправлення здійснюється в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, які:

призначені для виконання робіт на землях сільськогосподарського або лісового призначення, на землях, наданих гірничим підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, а також для виконання робіт з будівництва доріг;

належать іншим особам;

виконують роботи протягом строку дії договору підряду виключно на зазначених у цьому пункті землях, що перебувають у власності або користуванні замовника;

в) транспортні засоби, що здійснюють заправлення в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, у паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або в паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, зазначені в підпункті "б" цього підпункту, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з такого транспортного засобу.

Згідно з підпунктами 14.1.224, 14.1.224-1 ПК розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Розпорядник акцизного складу пересувного - суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який є власником пального або здійснює діяльність з виробництва спирту етилового та який з використанням транспортного засобу незалежно від того, кому належить такий транспортний засіб:

реалізує або зберігає пальне або спирт етиловий;

ввозить пальне на митну територію Україні, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.

При переході від одного суб`єкта господарювання до іншого права власності на пальне або спирт етиловий, що переміщується та/або зберігається у транспортному засобі, відбувається зміна розпорядника акцизного складу пересувного.

Як було вказано у постанові Верховного Суду від 31.05.2022 по справі № 540/4291/20 системний аналіз наведених норм ПК України та Закону №481/95-ВР у їх взаємозв`язку дають підстави для формулювання такого правового висновку. Зберігання пального нерозривно пов`язане із наявністю у суб`єкта господарювання споруд та/або обладнання, та/або ємностей, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування (місця зберігання пального). Наявність у суб`єкта господарювання обов`язку з отримання ліцензії на право здійснення діяльності зі зберігання пального, яка опосередковується придбанням та використанням суб`єктом господарювання пального для задоволення своїх власних виробничих потреб при провадженні його господарської діяльності (не пов`язаної з метою отримання доходу від зберігання пального як виду економічної діяльності) залежить саме від наявності у суб`єкта господарювання місця зберігання пального, яке за своїми ознаками (характеристиками) відповідає визначенню «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», незалежно від того чи зареєстрований такий суб`єкт платником акцизного податку, розпорядником акцизного складу та/або наявністю підстав для реєстрації такого місця як акцизного складу. Відповідно, у випадку, якщо наявне у суб`єкта господарювання місце зберігання пального відповідає ознакам, які ПК України встановлює як виключення з визначення «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», такий суб`єкт не має обов`язку отримувати ліцензію на право зберігання пального у такому місці.

Таким чином, для оцінки наявності в діях суб`єкта господарювання складу правопорушення у вигляді здійснення діяльності зі зберігання пального без отримання відповідної ліцензії, з`ясуванню підлягають місце та спосіб його зберігання, мета придбання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсяги споживання, закупівлі та обставини використання пального. Сам по собі факт наявності «на балансі» у суб`єкта господарювання невикористаного пального не є достатньою обставиною для його кваліфікації як зберігання пального без отримання відповідної ліцензії.

Саме такий висновок сформульовано Верховним Судом у постанові від 29.06.2022 у справі № 200/11016/20-а.

Суд встановив, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Ірча", «Постачальник» та товариством з обмеженою відповідальністю "Тракс Інтайм" «Покупець» укладений договір поставки нафтопродуктів від 22.01.2022 № 2201/3.

Відповідно до п. 1.1 вказаного постачальник зобов`язується поставляти окремими гуртовими партіями у власність Покупцю, а Покупець зобов`язується приймати і оплачувати на умовах Договору дизпаливо, далі по тексту «Товар», одиниця виміру Товару - літри.

Виконання умов вказаного договору підтверджується видатковими накладними № 323 від 10.04.2020; № 418 від 14.05.2020 ; № 558 від 17.06.2020; № 624 від 30.06.2020 ; № 647 від 06.07.2020; № 752 від 27.07.2020 ; № 809 від 06.08.2020; № 853 від 13.08.2020 ; № 941 від 31.08.2020; № 986 від 11.09.2020; № 1035 від 24.09.2020; № 1114 від 08.10.2020; № 1226 від 30.10.2020; № 1312 від 20.11.2020 ; № 1375 від 04.12.2020; № 1458 від 22.12.2020; № 47 від15.01.2021; № 109 від 04.02.2021; № 136 від 16.02.2021; № 138 від 17.02.2021; № 192 від 10.03.2021; № 255 від 31.03.2021; № 288 від 12.04.2021; ВН № 361 від 30.04.2021; товарно-транспортними накладними: ТТН № 322 від 10.04.2020; ТТН № 418 від 14.05.2020; ТТН № 558 від 17.06.2020; ТТН № 624 від 30.06.2020 ; ТТН № 647 від 06.07.2020; ТТН № 752 від 27.07.2020; ТТН № 809 від 06.08.2020; ТТН № 853 від 13.08.2020; ТТН № 941 від 31.08.2020; ТТН № 986 від 11.09.2020; ТТН № 1035 від 24.09.2020 р.; ТТН № 1114 від 08.10.2020 р.; ТТН № 1225 від 30.10.2020; ТТН № 1312 від 20.11.2020; ТТН № 1375 від 04.12.2020 ; ТТН № 1458 від 22.12.2020 ; ТТН № 47 від 15.01.2021; ТТН № 109 від 04.02.2021; ТТН № 136 від 16.02.2021; ТТН № 138 від 17.02.2021; ТТН № 192 від 10.03.2021 ; ТТН № 255 від 31.03.2021; ТТН № 288 від 12.04.2021; ТТН № 361 від 30.04.2021 та платіжними дорученнями № 611 від 14.04.2020.; № 652 від 15.05.2020 ; № 709 від 18.06.2020 ; № 740 від 06.07.2020 ; № 745 від 09.07.2020 ; № 775 від 27.07.2020; № 792 від 11.08.2020; № 803 від 19.08.2020; № 831 від 08.09.2020; № 854 від 21.09.2020; № 865 від 29.09.2020; № 888 від 13.10.2020; № 907 від 03.11.2020; № 952 від 25.11.2020; № 975 від 10.12.2020; № 1004 від 29.12.2020; № 1020 від 21.01.2021; № 1065 від 09.02.2021; № 1079 від 19.02.2021; № 1104 від 02.03.2021; № 1121 від 23.03.2021; № 1155 від 09.04.2021; № 1159 від 12.04.2021.

Відповідач стверджує, що штрафні санкції застосовані на підставі акта перевірки у зв`язку із порушенням позивачем вимог Закону № 481/95-ВР щодо зберігання пального без наявності відповідної ліцензії.

Згідно зі встановленими обставинами у цій справі, позивач не заперечує факт придбання у період з 10.04.2020 по 30.04.2021 пального (важкі дистиляти (газойлі)) у ТОВ «ІРЧА» в кількості 84 130,91 літрів, що підтверджується акцизними накладними.

Відповідно до акта фактичної перевірки встановлено, що пальне було відвантажено ТОВ "Тракс Інтайм" на адресу місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання - неплатник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки (код операції зазначено « 3», а напрям використання « 0»).

Разом з тим, позивач у позовній заяві стверджував, що у вказаний період ТОВ "Тракс Інтайм" не володіло спорудами та/або обладнаннями, та/або ємностями для зберігання пального у великих розмірах, то поставка пального здійснювалась ТОВ «ІРЧА» за адресою: м. Львів, вул. Данила Апостола, 16, де розташоване місце (майданчик) для паркування транспортних засобів (автомобілів) ТОВ "Тракс Інтайм".

Суд встановив, що між ТОВ «Переробне підприємство «Промінь» (Виконавець) та ТОВ "Тракс Інтайм" (Замовника), укладений договір від 03.01.2018 № 2018/1.

Відповідно до умов Договору № 2018/1, Виконавець зобов`язується надавати місце для паркування транспортних засобів (автомобілів), а Замовник зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплачувати надані послуги у строк та на умовах даного договору. Місце надання послуг - м. Львів, вул. Д.Апостола, 16.

Так, у власності та користуванні ТОВ "Тракс Інтайм" для здійснення господарської діяльності, на момент проведення перевірки та у період, за який проводилась перевірка, перебував 21 транспортний засіб, що підтверджується оборотно- сальдовими відомостями по рахунку 105 за 2020 рік, за 2021 рік.

Також позивач долучив до матеріалів справи договір найму транспортного засобу від 16.10.2017 та договір оренди транспортного засобу від 15.10.2020.

Згідно з Повідомленням про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (Форма 20-ОПІГ) від 29.11.2022 загальний об`єм (місткість) паливних баків ТЗ та причепів рефрижераторів, які є у власності ТОВ "Тракс Інтайм" та в які було розлито придбане у ТОВ «Ірча» паливо, становить 11 665 літрів.

У період з 10.04.2020 по 30.04.2021 ТОВ «ТРАКС ІНТАЙМ» придбало паливо в ТОВ «Ірча» на загальну кількість згідно з видатковими товарно-транспортними накладними - 83870 літрів.

Позивач стверджує, що придбавало пальне у ТОВ «ІРЧА» виключно заради потреб власного споживання. Паливо одразу ж використовувалось у господарській діяльності позивача - для заправки транспортних засобів, які було залучено до перевезення вантажів на виконання вимог договорів про надання послуг по організації вантажних перевезень автомобільним транспортом в межах України або в міжнародному сполученні, укладених з контрагентами-замовниками. Вказує, що, потреби зберігати придбане паливо в ТОВ "Тракс Інтайм" не виникало, оскільки загальний об`єм паливних баків транспортних засобів дозволяв вмістити в повному обсязі придбане позивачем паливо, а активна господарська діяльність з перевезення вантажів підтверджує й факт використання такого палива.

У період проведення перевірки у ТОВ "Тракс Інтайм" були відсутні технічні можливості для зберігання пального, оскільки на балансі позивача не перебувало жодних стаціонарних паливних ємностей чи паливних складів для зберігання пального.

На підтвердження факту використання придбаного пального, відповідно до цілей господарської діяльності ТОВ "Тракс Інтайм" та відсутність потреби зберігання пального в період з 10.04.2020 по 30.04.2021 позивач долучив до матеріалі справи Оборотно-сальдові відомості по рахунку 203: за квітень 2020 р., за травень 2020 р., за червень 2020 р., за липень 2020 р., за серпень 2020 р., за вересень 2020 р., за жовтень 2020 р., за листопад 2020 р., за грудень 2020 р., за січень 2021 р., за лютий 2021 р., за березень 2021 р., за квітень 2021 р., зведену оборотно-сальдову відомість по рахунку 203 з квітня 2020 р. по квітень 2021 р., оборотно-сальдову відомість по рахунку 361 за квітень 2020 р. - квітень 2021 р.

Стосовно посилань відповідача на те, що факт отримання та зберігання позивачем пального підтверджується акцизними накладними, видатковими накладними та товарно-транспортними накладними суд зазначає, що такі документи підтверджують виключно обставину придбання позивачем пального, а висновок контролюючого органу, фактично, є його припущеннями про зберігання позивачем пального у цей період без ліцензії, які не підтверджені належними і допустимими доказами: відсутній встановлений факт здійснення позивачем діяльності зі зберігання пального, місця його зберігання і кількості (об`єму).

Як видно з акту перевірки під час проведення фактичної перевірки інвентаризація пального не проводилась.

Відповідач не надав безспірних доказів наявності та зберігання такого пального в ємностях позивача, розташованих за адресою: м. Львів, вул. Д.Апостола.

Враховуючи, що під час проведення перевірки відповідач не встановив факт зберігання позивачем пального, а лише доводить факт його придбання, тому суд зазначає, що висновки відповідача про порушення позивачем положень ст.15 Закону № 481/95-ВР ґрунтуються виключно на припущеннях. Відповідач фактично ототожнив поняття «придбання пального» та «зберігання пального».

Та обставина, що в подальшому позивач отримав ліцензію на право зберігання пального, протилежного не доводить.

Таким чином суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 26.01.2022 № 2 протиправним та підлягає скасуванню.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідач під час розгляду справи не довів, що оскаржене податкове повідомлення - рішення було прийнято законно та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх фактичних обставин.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Тракс Інтайм" (вул. Коперника, 46, м. Львів, 79000, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 26.01.2022 № 2.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області в користь товариства з обмеженою відповідальністю "Тракс Інтайм" 7500,00 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 27.03.2023.

Суддя Кедик М.В.