Справа № 380/15954/22
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт» до Львівської митниці, про визнання протиправними рішень,-

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося звернулося Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт» (далі позивач, ТОВ «Крафт») з позовною заявою до Львівської митниці (далі відповідач, контролюючий орган), в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900086/1 від 31.08.2022 та картку відмови №UA209170/2022/000971;

- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів UA209000/2022/900087/1 від 31.08.2022 та картку відмови №UA209170/2022/000972;

- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900090/1 від 01.09.2022 та картку відмови №UA209170/2022/000982;

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт» судовий збір в розмірі 2860,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України;

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України.

Позовні вимоги обґрунтовані таким. ТОВ «Крафт» вважає, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту, відповідають вимогам ст. 53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх дані піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність будь-яких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом (резервним) здійснено з порушенням вимог митного законодавства. Наголошує, що не беручи до уваги інформацію, яка зазначена у поданих документах, митниця зробила хибний висновок, що декларантом не подані документи, які потрібні для визначення митної вартості товару, тому Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість товару. Вказує, що рішення які оскаржуються не містять жодних пояснень, щодо зроблених контролюючим органом коригувань на обсяги партій ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, тощо.

Ухвалою від 14.11.2022 суд відкрив спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вважає спірні рішення обґрунтованими та правомірними. Вказує, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів. Відповідач вважає, що виявлені розбіжності цілком підставні. З урахуванням викладеного, у зв`язку з наявними розбіжностями та відсутністю обґрунтувань цих розбіжностей, відмовою декларанта надати додаткові документи, митним органом цілком обґрунтовано прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару. З позиції відповідача, посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. Тому, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив. Зазначає, що ТОВ «Крафт» надав весь необхідний пакет документів, який дає можливість визначити митну вартість товару, яка розраховується. Вказує, що у відзиві на позовну заяву відповідач не довів які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які конкретно документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. У відзиві на позовну заяву відповідач не довів які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які конкретно документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, а також долучених письмових доказів,-

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Крафт» зареєстрований як юридична особа 06.12.2001. Основний вид господарювання товариства згідно з КВЕД: 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами.

Під час здійснення зовнішньоекономічної діяльності ТОВ «Крафт» (покупець) уклало зі «HABAS SINAI VE TIBBI GAZLAR ISTIHSAL ENDUSTRISI A.S.» (Туреччина) (продавець/виробник) контракт №НЕХ 2022/HRS 049 від 07.07.2022 з додатками від 07.07.2022 на поставку товару.

ФОП ОСОБА_1 , діючи в інтересах ТОВ «Крафт» 31.08.2022 подав митні декларації №UA 209170/2022/066664 та №UA209170/2022/066665.

З метою митного оформлення імпортованого товару за Контрактом №HEX 2022/HRS 049 від 07.07.2022. Разом з митними деклараціями на підтвердження митної вартості товару декларантом були подані наступні документи:

- Пакувальний лист від 18.08.2022, який підтверджує асортимент, та кількість товару;

- Е- фактура ІНА 813 від 17.08.2022;

- CMR від 18.08.2022;

- Сертифікат про походження товару №V 0253211;

- Рахунок фактура про надання транспортних послуг 02-19/08/22 від 19.08.2022;

- Довідка про транспортні витрати 22-08-01 від 22.08.2022;

- Контракт №HEX 2022/HRS 049 від 07.07.2022 (4104), якій містіть умови купівлі продажу товару;

- Додаток 1 від 07.07.2022, якій уточнює умови контракту;

- Додаток 2 від 07.07.2022, якій уточнює умови контракту ;

- Договір про перевезення №12-08/2022 від 12.08.2022;

- Експортна декларація 22351900ЕХ00140280 від 18.08.2022;

- Платіжне доручення №46 від 08.07.2022;

- Інвойс HEX 22/HRS 049 від 07.07.2022;

- Інвойс HEX 22/HRS 049 від 14.07.2022.

По митній декларації №UA 209170/2022/066664 декларантом визначена митна вартість за першим методам, за ціною контракту: 15688,00 доларів США (вартість партії товару) + 3555,00 доларів США (транспортні витрати до кордону України) + 63 доларів США (вартість завантажувальних робіт)/21,20 МТ = 0,91 доларів США за 1 кг.

По митній декларації №UA209170/2022/066665 митна вартість товарів, визначена декларантом за першим методом та становить 14770,40 доларів США (вартість партії товару) + 3555,00 доларів США (транспортні витрати до кордону України) + 63 доларів США (вартість завантажувальних робіт)/19.960 МТ = 0,92 доларів США за 1 кг.

Контролюючий орган повідомив про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст. 53 МК України, а саме:

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення);

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу декларантом надіслано відповідь на вимоги:

- оплату;

- прайс-лист.

31.08.2022 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900086/1 та видано картку відмови №UA209170/2022/000971 також прийнято рішення UA209000/2022/900087/1 та картку відмови №UA209170/2022/000972.

Згідно з вказаними рішеннями, відповідно до п. 1 ч 1 ст. 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень ст.ст. 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України за результатами опрацювання документів наданих на підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч.ч. 2, 3 МК України не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. Подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів саме:

- відповідно до зовнішньоекономічного договору кількість товару складає 140 мт +/- 10% (макс.154 мт), але в проформі-інвойсі з посиланням на цей контракт, зазначено іншу партію товару, а саме - 160 мт;

- платіжне доручення від 08.07.2022 №46 містить посилання на інвойс №HEX22/HRS049 від 07.07.2022, однак, наданий до митного оформлення інвойс з зазначеним номером, має дату складання 14.07.2022;

- відповідно до зовнішньоекономічного договору між відправником та одержувачем зазначено умови поставки EXW, HABAS MILL, ALIAGA, при яких витрати на завантажувальні та розвантажувальні роботи несе відправник. Однак всупереч договору, в довідці по транспортно-експедиційним витратам наданій ПП «Нова Україна», яким здійснювалось перевезення, зазначено, що завантажувальні та розвантажувальні роботи здійснено за рахунок відправника. Таким чином, виникають сумніви щодо достовірності довідки по транспортно-експедиційним витратам, наданої ПП «Нова Україна», а не сторонами контракту;

- в довідці по транспортно-експедиційним витратам та розрахунку на оплату зазначено перевезення вантажу по маршруту з м. Ізмір, Турція, водночас згідно зовнішньоекономічного договору умовами поставки визначено EXW, HABAS MILL, ALIAGA, що унеможливлює повного розрахунку транспортних витрат;

- відсутній переклад зовнішньоекономічного договору, що унеможливлює прочитати всі умови угоди.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МК України.

Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме: методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: по товару №1 РВМ №UА500530/2022/000005/2 від 30.08.2022; по товару №2 РВМ №UА500530/2022/002637 від 12.07.2022. Рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено є більшим і становить - 1,35 за 1 кг нетто. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

ФОП Труш Анатолій Миколайович, діючи в інтересах ТОВ «Крафт» 01.09.2022 подав митну декларацію №UA209170/2022/067112.

З метою митного оформлення імпортованого товару за Контрактом №HEX 2022/HRS 049 від 07.07.2022. Разом з митними деклараціями на підтвердження митної вартості товару декларантом були подані наступні документи:

- Пакувальний лист від 23.08.2022;

- Е- фактура ІНА 853 від 23.08.2022;

- CMR №2201371 від 23.08.2022;

- Сертифікат про походження товару №V 0253214;

- Рахунок фактура про надання транспортних послуг GIB 264 від 18.08.2022;

- Довідка про транспортні витрати 30/01 від 30.08.2022;

- Контракт №HEX 2022/HRS 049 від 07.07.2022;

- Додаток 1 від 07.07.22, якій уточнює умови контракту;

- Додаток 2 від 07.07.22, якій уточнює умови контракту ;

- Договір про перевезення №KR-10-06-22 від 10.08.2022;

- Експортна декларація 22351900ЕХ00142919 від 23.08.2022.

- Специфікація від 23.08.2022.

Митна вартість товарів, визначена декларантом за першим методом та становить: 15836,00 доларів США (вартість партії товару) + 3959,00 доларів США (транспортні витрати до кордону України) + 50 доларів США (вартість завантажувальних робіт)/21.400 МТ = 0,92 доларів США за 1 кг.

Контролюючий орган повідомив про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст. 53 МК України, а саме:

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення);

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу декларантом надіслано відповідь на вимоги:

- оплату;

- прайс-лист.

01.09.2022 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900090/1 та картку відмови №UA209170/2022/000982.

Згідно з вказаними рішеннями, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 54 МК України здійснено контроль наявності підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень ст.ст. 52, 53, 54, 55, 58, 335 МК України за результатами опрацювання документів наданих на підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч.ч. 2, 3 МК України не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. Подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів саме:

- Відповідно до зовнішньоекономічного договору кількість товару складає 140мт +/-10% (макс.154мт), але в проформі-інвойсі з посиланням на цей контракт, зазначено іншу партію товару, а саме-160мт;

- у поданій до митного оформлення автотранспортній накладній CMR від 23.08.2022 №2201371 у графі 22 відсутня печатка відправника товару, що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 року) та Закону України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V;

- відповідно до зовнішньоекономічного договору між відправником та одержувачем зазначено умови поставки EXW-HABASMILL, ALIAGA, при яких витрати на завантажувальні та розвантажувальні роботи несе відправник. В довідці по транспортно-експедиційним витратам та рахунку на оплату зазначено перевезення вантажу за маршрутом з м. ІЗМІР, Туреччина, водночас згідно зовнішньоекономічного договору умовами поставки визначено EXW-HABASMILL, ALIAGA, що унеможливлює повного розрахунку транспортних витрат;

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МК України.

Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: по товару №1 РВМ №UА500530/2022/000005/2 від 30.08.2022. Рівень митної вартості подібних товарів 1,31 за 1 кг нетто. По товарам №2, 3 МД №UА500530/2022/2637 від 12.07.2022. Рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено є більшим і становить - 1,35 за 1 кг нетто. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Вважаючи прийняті контролюючим органом рішення про коригування митної вартості та картки відмови протиправними, ТОВ «Крафт» звернулося до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.

Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у справі №826/17509/16 від 09.02.2021.

Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Основний метод, не застосовується конкретних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до ч. 2 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

Згідно із ч. 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

За правилами ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З ст. 53 МК України висновується, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказане узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Перелік документів що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості визначає ст. 53 МК України, а саме такими документами визначено: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Під час розгляду справи суд з`ясував, що позивач надав наявні у нього документи, визначені ч. 2 ст. 53 МК України.

Водночас суд також враховує, що ч. 3 ст. 53 МК України надає можливість митниці виставляти декларанту письмову вимогу про необхідність подачі додаткових документів у 10-ти денний строк лише у трьох випадках:

- у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості;

- якщо наявні ознаки підробки цих документів;

- якщо ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказані обставини є виключними підставами для витребування додаткових документів. Водночас тлумачення таких підстав контролюючим органом без належного обґрунтування є протиправним.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

З даного приводу суд зазначає, що запити (повідомлення) митного органу за результатами обробки електронного документа (митної декларації) /арк.48, 76, 77, 98/ містять лише загальний перелік документів передбачених ст. 53 Митного кодексу України. Дані запити не конкретизують які саме документи слід додати декларанту.

Окремо суд вважає за доцільне звернути увагу на зазначені у спірних рішеннях розбіжності у зв`язку з якими митний орган не визнав заявлену стороною позивача митну вартість.

Щодо того, що відповідно до зовнішньоекономічного договору кількість товару складає 140 мт +/- 10% (макс.154 мт), але в проформі-інвойсі з посиланням на цей контракт, зазначено іншу партію товару, а саме - 160 мт.

Відповідно до умов контракту оплата здійснюється наступним чином: 30% передплата на рахунок продавця, 70% сплачується перед кожним відвантаженням на рахунок продавця, після завершення виробництва перед відвантаженням.

Згідно з комерційною пропозицією кількість (тон) за лотом 1 становить 140 мт /арк. спр.17/.

Згідно з інвойсом до контракту, опис товарів гарячекатаного прокату в листах наступний: марка, товщина, ширина, довжина, кількість, вартість. Загальна вага згідно цього інвойсу складає 140 мт, загальна вартість - 103600,00 доларів США, передплата - 31080,00 доларів США /арк.спр.29/.

08.07.2022 позивач провів платіж на суму 31080,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням №46 /арк.спр.30/.

Відповідно до інвойсу від 14.07.2022 відбулося коригування кількості товару, яке змінилося під час виробництва. Загальна вага згідно з цим інвойсу складає 160 МТ, загальна вартість 118400,00 доларів США, підтверджена передплата 31080,00 доларів США. Залишок до сплати 87320,00 доларів США /арк.спр.31/.

14.07.2022 позивач здійснив розрахунок у сумі 87320,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням №47 /арк.спр.33/.

Згідно з інвойсом від 02.08.2022 остаточні уточнення ваги вказані в об`ємі 168,70 мт та сума до доплати у розмірі 6438,00 доларів США.

Також суд враховує, покликання позивача на те, що 24.05.2022 між ТОВ «Крафт» та «HABAS SINAI VE TIBBI GAZLAR ISTIHSAL ENDUSTRISI A.S.» (Туреччина) укладений договір №НЕХ 2022/HRS035-REV01 на партію товару. У зв`язку з тим, що було вироблено меншу кількість листів, ніж передбачено договором, виник залишок грошових коштів у розмірі 1315,8 доларів США.

Вказані обставини підтверджуються листом з пропозицією зарахувати суму 1315,8 доларів США в рахунок оплати за договором №НЕХ 2022/HRS 049 від 07.07.2022 /арк.спр.35,36/.

Після отримання листа про зарахування суми 1315,8 доларів США, позивач сплатив різницю (6438,00 - 1315,8 = 5122,20), що підтверджується платіжним дорученням №48 та бухгалтерської довідкою /арк.спр.37,38/.

Враховуючи викладене суд погоджується з доводами позивача про те, що ним виконані умови договору, оплата здійснена, а розбіжності на які вказує відповідач залежать від виробника.

Щодо того, що платіжне доручення від 08.07.2022 №46 містить посилання на інвойс №HEX22/HRS049 від 07.07.2022, однак, наданий до митного оформлення інвойс з зазначеним номером, має дату складання 14.07.2022, суд враховує наступне.

З проформи інвойсу від 14.07.2022, який був наданий до митної декларації, видно, що сума 31080,00 доларів США була отримана в якості авансу, залишок до сплати - 87320,00 доларів США. Крім того вказані відповідачем обставини з позиції суду є надмірним формалізмом, адже вони не впливають на вартість, оскільки підтверджують проведення оплати.

Стосовно того, що відповідно до зовнішньоекономічного договору між відправником та одержувачем зазначено умови поставки EXW, HABAS MILL, ALIAGA, при яких витрати на завантажувальні та розвантажувальні роботи несе відправник. Однак всупереч договору, в довідці по транспортно-експедиційним витратам наданій ПП «Нова Україна» яким здійснювалось перевезення, зазначено, що завантажувальні та розвантажувальні роботи здійснено за рахунок відправника. Таким чином, виникають сумніви щодо достовірності довідки по транспортно-експедиційним витратам, наданої ПП «Нова Україна», а не сторонами контракту, то суд вказані доводи до уваги не бере. З огляду на те, що в матеріалах справи наявний договір про організацію перевезення №12-08/2022 від 12.089.2022 укладений між ТОВ «Крафт» та ПП «ІСНАК УКР ЛОГІСТІК» а не ПП «НОВА УКРАЇНА». Жодного іншого договору відповідачем на підтвердження свої висновків до суду не подано /арк.спр.58-62/.

Щодо того, що відповідно до зовнішньоекономічного договору між відправником та одержувачем зазначено умови поставки EXW-HABASMILL, ALIAGA, при яких витрати на завантажувальні та розвантажувальні роботи несе відправник. В довідці по транспортно-експедиційним витратам та рахунку на оплату зазначено перевезення вантажу за маршрутом з м. ІЗМІР, Туреччина, водночас згідно зовнішньоекономічного договору умовами поставки визначено EXW-HABASMILL, ALIAGA, що унеможливлює повного розрахунку транспортних витрат суд зазначає таке.

Згідно з договором, а саме розділом «ціна» поставки товару здійснюється на умовах EXW, HABAS MILL, ALIAGA, IZMIR TURKEY, INCOTERMS 2020.

Відповідно до розділу А.4. умов EXW Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, продавець зобов`язаний надати товар у розпорядження покупця в названому місці поставки, без завантаження на будь-який приймаючий транспортний засіб, в узгоджений день чи в межах погодженого періоду або, якщо такого часу не обумовлено, у строк, звичайний для поставки аналогічних товарів. Якщо сторони не узгодили конкретної точки в межах названого місця поставки, і наявні декілька придатних для цього точок, продавець може вибрати таку точку в межах місця поставки, яка найбільш відповідає його цілям. Тобто, згідно умов поставки EXW, в обов`язки продавця не входить завантаження товару, ця умова визначається виключно, за домовленістю сторін. Завантаження товару відбувалося виконавцем, що підтверджується довідкою про транспортні витрати №22-08-01 від 22.08.2022.

Згідно CMR в графі 4 «місце та дата навантаження» значиться IZMIR ALIAGA TURKEY. З поданих документів до митних декларацій перевезення вантажу здійснювалося за маршрутом м. Ізмір, Аліага (Турція) - п/п Палубне (кордон України); п/п Палубне (кордон України) - м. Львів (Україна), що не суперечить умовам поставки /арк.спр.65/.

Стосовно відсутності перекладу зовнішньоекономічного договору, що унеможливлює прочитати всі умови угоди, то суд зауважує, що відповідач не був позбавлений права запросити відповідний переклад у позивача. Однак як вже зазначалося вище запит (повідомлення) митного органу не містить конкретного переліку документів які слід було надати для підтвердження митної вартості. Вказане стосується також і відсутності печатки відправника товару. Суд наголошує, що дані обставини не залежать від позивача, як отримувача товару.

Окрім перелічених вже зауважень щодо розбіжностей, відповідач вказав, що джерелом інформації для коригування митної вартості слугували по товару №1 - рівень митної вартості визначений у митній декларації №UA500530/2022/000005/2 від 30.08.2022 та у митній декларації №UA500530/2022/2637 від 12.07.2022 по тов. №2. Рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких здійснено є більшим і становить - 1,35 та 1,31 дол. США з 1 кг нетто.

З даного приводу суд зазначає, що зі змісту оскаржених позивачем рішень не має можливості з`ясувати який саме показник ціни придбаного товару, на думку митного органу, був сумнівним чи помилковим.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а висловив таку правову позицію: «у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною 2 статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом».

З огляду на викладене суд вважає рішення відповідача необґрунтованими.

З огляду на зазначене суд звертає увагу, що згідно з п. 2 ч. 3 ст. 64 МК України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей. Відповідачем однак обрано вищу митну вартість, ніж мінімальну, що зазначена на сайті Держмитслужби в аналітичних розрізах митної вартості, при цьому, що в базах даних митниці існували відомості про оформлення такого ж товару за нижчою вартістю.

Враховуючи вищевикладене суд висновує, що відповідачем безпідставно завищено митну вартість задекларованого позивачем товару, оскільки надані позивачем документи на підтвердження заявленої ним митної вартості задекларованого товару за ціною контракту, є належними, стосуються контракту, дають можливість ідентифікувати задекларований товар, визначити його характеристики та властивості, і на підставі цих документів, які не містять неточностей та розбіжностей, можливо визначити митну вартість задекларованого товару за ціною контракту.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Суд наголошує, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За правилами ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом з`ясовано, що представник позивача на доказ понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу подав до суду документи: договір про надання правової допомоги, ордер, акт приймання-передачі послуг, платіжне доручення відповідно до якого позивач сплатив за надання правничої допомоги 9000,00 грн.

Водночас згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З позиції суду розмір витрат на правову допомогу має бути співмірним зі складністю спору та виконаним адвокатом обсягом робіт; витраченим часом, ціною позову, значенням справи для сторони, в тому числі впливом на репутацію позивача, публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Така позиція викладена Верховним Судом в постанові від 11.05.2018 у справі №910/8443/17.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі «Est/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04; остаточне рішення 02.06.2014) Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.04.2019 у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19).

Також, суд зважає на характер та суть позову, а саме незначну його складність; обсяг доказів та предмету доказування; кількість та оскаржених рішень.

Таким чином, з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до розміру судового збору, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу до 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 294, 295 КАС України,

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900086/1 від 31.08.2022 та картку відмови №UA209170/2022/000971.

3. Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів UA209000/2022/900087/1 від 31.08.2022 та картку відмови №UA209170/2022/000972.

4. Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900090/1 від 01.09.2022 та картку відмови №UA209170/2022/000982.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Крафт () судові витрати у виді судового збору в сумі 2860 (дві тисячі вісімсот шістдесят) грн. 00 коп.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Крафт () судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців О.Р.