Справа № 160/14921/22
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає в не зарахуванні ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV періодів роботи з 01.11.1996 року по 09.12.2021 року включно, протягом 25 років 1 місяця 8 днів, на посадах респіраторника та командира відділення у підрозділах гірничорятувальних частин;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV періоди роботи з 01.11.1996 року по 09.12.2021 року включно, протягом 25 років 1 місяця 8 днів, на посадах респіраторника та командира відділення у підрозділах гірничорятувальних частин, а саме:
- з 01.11.1996 року по 12.02.2000 року респіраторником 2-го взводу у Криворізькому воєнізованому гірничорятувальному загоні;
- з 12.02.2000 року по 02.02.2004 року включно командиром відділення 2-го взводу у Криворізькому воєнізованому гірничорятувальному загоні;
- з 03.02.2004 року по 06.07.2004 року командиром відділення 2-го взводу КСВГРЗ у Південному регіональному спеціальному (воєнізованому) аварійно-рятувальному загоні;
- з 06.07.2004 року по 29.12.2005 року включно респіраторником 2-го взводу КСВГРЗ у Південному регіональному спеціальному (воєнізованому) аварійно-рятувальному загоні;
- з 30.12.2005 року по 01.02.2011 року респіраторником 2-го взводу на контрактній основі у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) Державної служби України з надзвичайних ситуацій;
- з 01.02.2011 року по 12.07.2016 року командиром відділення 2-го взводу на контрактній основі у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні Державної служби України з надзвичайних ситуацій;
- з 12.07.2016 року по 23.01.2018 року командиром відділення оперативного взводу на контрактній основі у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні Державної служби України з надзвичайних ситуацій;
- з 23.01.2018 року по 09.12.2021 року включно командиром відділення 2-го взводу на контрактній основі у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні Державної служби України з надзвичайних ситуацій;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Україні в Дніпропетровській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 09.12.2021 року та від 21.12.2021 року про призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV та відповідно до вимог ч. 5 ст. 45 цього Закону.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з огляду на наявність необхідного стажу роботи, зокрема, у гірничорятувальних частинах, він набув право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV.
Тому, 09.12.2021 року та повторно 21.12.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявами про призначення пенсії на пільгових умовах через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України.
Однак, відповідач позначив подані ним заяви про призначення пенсії як помилкові, та ухилився від їх належного розгляду, але фактично таким чином відмовив в призначенні пенсії на підставі частини 3 статті 114 Закону № 1058-ІV.
Позивач не погодився з такою позицією пенсійного органу та оскаржив його дії у судовому порядку. Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2022 року у справі №160/606/22 було, зокрема, зобов`язано відповідача повторно розглянути заяви про призначення пенсії на пільгових умовах від 09.12.2022 року та 21.12.2022 року.
На виконання вказаного рішення суду відповідачем було прийнято рішення від 15.08.2022 року за № 309/327 «Щодо повторного розгляду заяви на перерахунок пенсії по рішенню суду», яким відмовлено в призначені пенсії ОСОБА_1 без зазначення детальної аргументації підстав для такої відмови.
При цьому, позивач наполягає на тому, що має понад 25 років стажу на підземних роботах та у гірничорятувальних частинах, а тому, має право на призначення пільгової пенсії саме з 09.12.2021 року, тобто, з дати подання первісної заяви про призначення пенсії.
Крім того, позивач зазначає, що в трудовій книжці та поданих для призначення документах, а також в персоніфікованому обліку, який є в розпорядженні відповідача, наявні всі необхідні відомості щодо підтвердження стажу для призначення пільгової пенсії.
Позивач вважає таку бездіяльність пенсійного органу протиправною, а спірне рішення таким, що підлягає скасуванню, а тому, звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою суду від 28.09.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на їх обґрунтування.
Заперечуючи проти позову, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надало свій відзив на позов, який долучений до матеріалів справи. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 звернувся із заявами про призначення пільгової пенсії від 09.12.2021 року та 21.12.2022 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України. При цьому, додав скан-копії з ксерокопій документів на підтвердження стажу роботи без пред`явлення оригіналів таких документів. Тому, вказані заяви були повернуті заявнику без розгляду. Водночас, позивача було поінформовано про необхідність подання відсканованих оригіналів документів разом із заявою про призначення пенсії.
Крім того, відповідач посилається на дискреційні повноваження пенсійного органу в питаннях призначення (перерахунку) пенсії та обрахунку, зокрема, пільгового стажу роботи.
Також відповідач зазначає про правомірність його дій, які грунтуються на нормах чинного законодавства з питань пенсійного забезпечення.
Зважаючи на викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Позивачем надано до суду відповідь на відзив, яку долучено до матеріалів справи. Позивач вважає, що доводи відповідача, викладені у відзиві, є повністю необґрунтованими, а тому, просить задовольнити його позовні вимоги.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 09.12.2021 року звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України.
Вказана заява була зареєстрована відповідачем за №309 та прийнята до розгляду.
В подальшому, заява була повернута позивачу без розгляду як помилкова.
21.12.2021 року ОСОБА_1 повторно подав заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах через портал вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, яка була зареєстрована відповідачем за №327, прийнята до розгляду та повернута як помилкова.
Позивач не погодився з такими діями відповідача щодо неналежного розгляду вказаних заяв про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому, звернувся до суду з адміністративним позовом.
Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2022 року у справі № 160/606/22 було частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.12.2021 року та від 21.12.2021 року про призначення пенсії та неприйняття рішення за результатами їх розгляду у відповідності до п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою ППФУ № 22-1 від 25.11.2005 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяви ОСОБА_1 від 09.12.2021 року та від 21.12.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення за її розглядом у відповідності до п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою ППФУ № 22-1 від 25.11.2005 року з урахуванням висновків суду; в решті позовних вимог відмовлено; стягнено на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
На виконання вказаного рішення суду відповідачем були повторно розглянуті заяви ОСОБА_1 від 09.12.2021 року та від 21.12.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
При цьому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення від 15.08.2022 року за № 309/327 «Щодо повторного розгляду заяви на перерахунок пенсії по рішенню суду», в якому відповідач посилається на приписи Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV та зазначає про право на пенсію незалежно від віку за умови наявності необхідного пільгового стажу (25 років).
Крім того, у вказаному рішенні відповідач знову посилається на положення Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зазначає про невідповідність документів, доданих до заяв про призначення пенсії та поданих через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України.
Як зазначив відповідач у спірному рішенні від 15.08.2022 року за № 309/327, зобов`язання, вказані у рішенні суду від 18.03.2022 року у справі № 160/606/22, ним виконані, а у призначенні пенсії відмовлено.
Позивач вважає рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а не зарахування періодів його роботи до пільгового стажу необгрунтованим, а тому, звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку викладеному вище, суд виходить з наступного.
У відповідності до частини 2 статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до частини 2 статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Положеннями статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
Згідно частини 3 статті 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Відповідно до змісту статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Приписами статті 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
За змістом частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Частиною 5 статті 114 № 1058-IV встановлено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Приписами статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 14 Закону №1788-ХІІ визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
Отже, положення частини 1 статті 14 Закону №1788-ХІІ аналогічного змісту положенню частини 3 статті 114 Закону №1058-IV.
Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону №1788-XIІ, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 1 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у відповідному Списку, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Так, постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, від 16.01.2003 року № 36, від 24.06.2016 року № 461 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до якого право на пільгову пенсію мають респіраторники, командири взводів, командири відділень, їх заступники (помічники).
Крім того, вказані посади та професії передбачені Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року № 202.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.
Згідно Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Приписами пункту 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Тобто, використання норм Порядку № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Також, суд звертає увагу на те, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Так, копія трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 містить наступні записи, зокрема:
- з 01.11.1996 року по 12.02.2000 року працював респіраторником 2-го взводу у Криворізькому воєнізованому гірничорятувальному загоні;
- з 12.02.2000 року по 02.02.2004 року працював командиром відділення 2-го взводу у Криворізькому воєнізованому гірничорятувальному загоні;
- з 03.02.2004 року по 06.07.2004 року працював командиром відділення 2-го взводу КСВГРЗ у Південному регіональному спеціальному (воєнізованому) аварійно-рятувальному загоні;
- з 06.07.2004 року по 29.12.2005 року працював респіраторником 2-го взводу КСВГРЗ у Південному регіональному спеціальному (воєнізованому) аварійно-рятувальному загоні;
- з 30.12.2005 року по 01.02.2011 року працював респіраторником 2-го взводу на контрактній основі у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) Державної служби України з надзвичайних ситуацій;
- з 01.02.2011 року по 12.07.2016 року працював командиром відділення 2-го взводу на контрактній основі у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні Державної служби України з надзвичайних ситуацій;
- з 12.07.2016 року по 23.01.2018 року працював командиром відділення оперативного взводу на контрактній основі у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні Державної служби України з надзвичайних ситуацій;
- з 23.01.2018 року по 09.12.2021 року працював командиром відділення 2-го взводу на контрактній основі у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні Державної служби України з надзвичайних ситуацій.
Означені записи в трудовій книжці не оскаржені та в судовому порядку недійсними не визнані.
Період роботи позивача з 01.11.1996 року по 09.12.2021 року у підрозділах гірничорятувальних частин за вказаними посадами та професіями відносяться до посад та професій, які передбачені частиною 3 статті 114 Закону № 1058-ІV та вищевказаними Списками робіт і професій, та становить понад 25 років.
Крім того, вказані періоди роботи позивача підтверджені архівною довідкою від 26.11.2021 року №Ф-285-25-02/2, наказами про проведені атестації робочих місць за умовами праці для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення та відповідними списками до них, а також довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 21.05.2021 року №01/2-69 та від 13.12.2021 року №01/2-156, довідками про заробітну плату від 26.11.2021 року №Ф-285-25-02/1 та №Ф-285-25-02.
Означені документи містять відомості щодо характеру роботи позивача у відповідний період на посадах, робота на яких визначає його право на призначення пенсії на пільгових умовах.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що період роботи з 01.11.1996 року по 09.12.2021 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 .
При цьому, суд зауважує, що основним та достатнім документом (за наявності відповідних записів в ній) на підтвердження стажу роботи, є трудова книжка.
Загальне посилання відповідача у спірному рішенні на положення частини 3 статті 114 Закону № 1058-ІV щодо наявності необхідного пільгового стажу та без обґрунтування причин неврахування періодів трудової діяльності за трудовою книжкою у пільговий стаж, свідчить про необґрунтованість такого рішення, оскільки ставить позивача у стан правової невизначеності, що безумовно є порушенням прав останнього.
Доводи відповідача у відзиві стосовно документального підтвердження спірного періоду роботи позивача не беруться судом до уваги, оскільки такі обставини не були покладені в основу оскаржуваного рішення.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
За таких обставин, рішення № 309/327 від 15.08.2022 року не відповідає критеріям обґрунтованості, оскільки відповідачем в оспорюваному рішенні хоч і наведено норми законодавства для призначення пільгової пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058-IV, однак не обґрунтовано підстави для відмови у такому призначенні, насамперед, що стосується пільгового стажу позивача.
Так, записами у трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджено його зайнятість у Криворізькому воєнізованому гірничорятувальному загоні респіраторником у період з 01.11.1996 року по 12.02.2000 року та командиром відділення у період з 12.02.2000 року по 02.02.2004 року; у Південному регіональному спеціальному (воєнізованому) аварійно-рятувальному загоні командиром відділення у період з 03.02.2004 року по 06.07.2004 року та респіраторником у період з 06.07.2004 року по 29.12.2005 року; у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) Державної служби України з надзвичайних ситуацій респіраторником у період з 30.12.2005 року по 01.02.2011 року та командиром відділення у період з 01.02.2011 року по 09.12.2021 року.
Професії та роботи, які займав та виконував позивач протягом вказаного періоду, передбачені, зокрема, Списком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування вказаних періодів роботи до пільгового стажу, що надає право пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058-IV.
Щодо позовних вимог в частині зазначення в резолютивній частині рішення конкретної кількості стажу, то суд зазначає, що такий обрахунок належить до дискреційних повноважень пенсійного органу, а тому, задоволенню не підлягають.
Стосовно посилання відповідача у рішенні від 15.08.2022 року за № 309/327 в якості підстави для відмови у призначенні пенсії на положення Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, а саме, неможливість призначення пенсії з огляду на подання відповідної заяви ОСОБА_1 через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України разом з документами, які відскановані з їх ксерокопій, а не з оригіналів, то суд зазначає наступне.
Згідно частини 1 статті 44 Закону №1058-VI призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Згідно пунктів 1.8, 1.9 Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.
Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно пункту 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Пунктом 4.2 розділу Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів працівник сервісного центру:
ідентифікує заявника (його представника);
надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;
реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини 3 статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;
надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;
повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;
видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;
повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Згідно пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Так, судом встановлено, що у спірному рішенні відповідач посилається на те, що позивач під час подання заяви про призначення пенсії через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України додав скановані копії документів з їх ксерокопій, а тому, заяви від 09.12.2021 року та від 21.12.2021 року (повторна) були повернуті ОСОБА_1 як помилкові.

Суд вважає вказану обставину надмірним формалізмом відповідача, який є неприпустимим.

Означене свідчить про створення штучних та необґрунтованих перешкод відповідачем у можливості призначення пенсії.

Невиконання державою покладених на неї обов`язків щодо соціального забезпечення та захисту громадян породжує масові звернення до суду з позовами про визнання неправомірними дій (бездіяльності) та рішень органів пенсійного фонду, що, серед іншого, підриває довіру громадян до належного виконання всіма суб`єктами владних повноважень своїх функції та до можливості отримати з боку держави в обмін на свою трудову діяльність справедливий соціальний захист.

Також положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких дала Верховна Рада, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У статті 1 Першого протоколу до конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Концепція майна в розумінні статті 1 Першого протоколу до конвенції має автономне тлумачення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві. Певні права та інтереси, що становлять активи, також можуть уважатися правом власності, а отже, і «майном».

Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року, «Щокін проти України» від 14.10.2010 року, «Сєрков проти України» від 07.07.2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009 року, «Трегубенко проти України» від 2.11.2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року) напрацьовано 3 критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (утручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Утручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Утручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу втручання держави в право на мирне володіння майном за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття «суспільний інтерес» має широке значення (рішення від 23.11.2000 року у справі «Колишній король Греції та інші проти Греції»). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить суспільний інтерес (рішення ЄСПЛ від 02.11.2004 року в справі «Трегубенко проти України»).

Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з утручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від утручання. Справедлива рівновага передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар. При цьому з питань оцінки пропорційності ЄСПЛ, як і з питань наявності суспільного, публічного інтересу, визнає за державою досить широку сферу розсуду, за винятком випадків, коли такий розсуд не ґрунтується на розумних підставах.

Таким чином, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання справедливого балансу в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Згідно практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог.

З огляду на викладене, а також з урахуванням дискреції пенсійного органу в питаннях обрахунку стажу (в тому числі пільгового), необхідного для призначення пенсії, а також з метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 09.12.2021 року та від 21.12.2021 року про призначення пенсії за частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV та відповідно до вимог ч. 5 ст. 45 цього Закону, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області області підлягає сума 496,20 грн., сплата яких підтверджується квитанцією № 3619-3839-3903-4908 від 26.09.2022 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 241-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.08.2022 року за № 309/327 «Щодо повторного розгляду заяви на перерахунок пенсії по рішенню суду», яким відмовлено в призначені пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, та про яке було повідомлено листом за №0400-010308-8/91994 від 09.09.2022 року.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає в не зарахуванні ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV періодів роботи з 01.11.1996 року по 09.12.2021 року включно на посадах респіраторника та командира відділення у підрозділах гірничорятувальних частин.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV періоди роботи з 01.11.1996 року по 09.12.2021 року включно на посадах респіраторника та командира відділення у підрозділах гірничорятувальних частин, а саме: з 01.11.1996 року по 12.02.2000 року респіраторником 2-го взводу у Криворізькому воєнізованому гірничорятувальному загоні; з 12.02.2000 року по 02.02.2004 року включно командиром відділення 2-го взводу у Криворізькому воєнізованому гірничорятувальному загоні; з 03.02.2004 року по 06.07.2004 року командиром відділення 2-го взводу КСВГРЗ у Південному регіональному спеціальному (воєнізованому) аварійно-рятувальному загоні; з 06.07.2004 року по 29.12.2005 року включно респіраторником 2-го взводу КСВГРЗ у Південному регіональному спеціальному (воєнізованому) аварійно-рятувальному загоні; з 30.12.2005 року по 01.02.2011 року респіраторником 2-го взводу на контрактній основі у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) Державної служби України з надзвичайних ситуацій; з 01.02.2011 року по 12.07.2016 року командиром відділення 2-го взводу на контрактній основі у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні Державної служби України з надзвичайних ситуацій; з 12.07.2016 року по 23.01.2018 року командиром відділення оперативного взводу на контрактній основі у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні Державної служби України з надзвичайних ситуацій; з 23.01.2018 року по 09.12.2021 року включно командиром відділення 2-го взводу на контрактній основі у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Україні в Дніпропетровській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 09.12.2021 року та від 21.12.2021 року про призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV та відповідно до вимог частини 5 статті 45 цього Закону, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 24.03.2023 року.

Суддя І.О. Лозицька