Справа № 260/4437/22
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2023 року м. Ужгород№ 260/4437/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Рошко Л.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 представник ОСОБА_2 ;

відповідач: Начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 та Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 про визнання протиправними дії, -

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2022 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) (далі по тексту відповідач 1) та Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) (далі по тексту відповідач 2), яким просить суд: "1. Визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 стосовно застосування примусового приводу до ОСОБА_1 незаконними; 2. Визнати дії Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 стосовно застосування примусового приводу та незаконного відправлення до навчального центру протиправними; 3. Витрати пов`язані з розглядом справи покласти на відповідачів.".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року даний позов було залишено без руху.

09 листопада 2022 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, якою розгляд справи постановлено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) викликом учасників справи.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у даній справі було відмовлено.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року було постановлено дану адміністративну справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року було закрито підготовче провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 було вручено повістку про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 20 квітня 2022 року. 20 квітня 2022 року у зв`язку зі скаргами на здоров`я позивач звернувся до сімейного лікаря. 21 квітня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками відповідача було здійснено привід позивача у зв`язку з неявкою за повісткою 20 квітня 2022 року, що передбачає кваліфікацію таких дій як ухилення від виконання військового обов`язку та складання протоколу за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтею 210 КУпАП. Після складання протоколу позивача під примусом в супроводі озброєної особи було проведено через кабінети медичної комісії та в супереч Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України за № 402 від 14.08.2008 року, без врахування того, що позивач зазначав про наявність медичного висновку про тимчасову непрацездатність формально здійснено медогляд та складено висновок військово-лікарської комісії від 21 квітня 2022 року протокол № 47/7, згідно якого позивача визнано придатним до військової служби. Після чого, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , 22 квітня 2022 року позивача та інших військово зобов`язаних було направлено для проходження військової служби у навчальний центр, що розташований в с. Старичі, Яворівського р-ну, Львівської області.

Відповідачем було надано відзив на позовну заяву згідно якого, відповідач не погоджується з позовними вимогами з огляду на те що 21 квітня 2022 року працівниками поліції та військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 у приміщенні закладу харчування при перевірці документів встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не з`явився за повісткою 20 квітня 2022 року врученої 19 квітня 2022 року і останньому було запропоновано проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_3 для належної перевірки військово-облікових даних та проходження BJIK з метою встановлення ступеня придатності до несення військової служби. У відповідності до статті 15 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - у разі неявки призовника без поважних причин за викликом відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на призовну комісію він несе відповідальність, установлену законом. Скарг на стан здоров`я та щодо вчинення будь-яких незаконних дій відносно громадянина ОСОБА_1 , не заявлялось. Усно повідомляв, що ніби в нього відкритий лікарняний, але документального підтвердження про перебування на лікарняному в той момент не надавав. Окремо зазначив, що 21 квітня 2022 року військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено проект протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої статтею 210-1 КУпАП для подальшого розгляду та встановлення всіх обставин, що могли б виключити неповажність причин за неявкою по повістці. Рішення щодо не притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 прийнято лише після того, як даний громадянин надав медичний висновок. Згідно висновку ВЛК від 21 квітня 2022 року протокол № 47/7/ ОСОБА_1 визнано придатним до проходження військової служби. Враховуючи те, що на момент призову на військову службу жодних заяв (чи документів) про підстави для відстрочки, жодних скарг на стан здоров`я чи будь яких інших заперечень стосовно проходження військової служби від позивача не надходило, однак після надання позивачем належного пакету документів було встановлено, що ОСОБА_1 користується правом на відстрочку передбаченого статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією". Зазначає, що дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову ОСОБА_1 та направлення його для проходження військової служби до навчального центру вчинені відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідач 2 в судове засідання не з`явився, хоча судом вживалися заходи щодо його виклику, що передбачені Главою 7 Розділу І КАС України.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, враховуючи наявність достатньої кількості доказів у справі, а також строки розгляду вказаної справи, наявність правової позиції учасників справи щодо спірних правовідносин судом вирішено проводити розгляд справи у відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання. Відповідна ухвала зафіксована у протоколі судового засідання.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

19 квітня 2022 року посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу було вручено повістку про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 20 квітня 2022 року (а.с. 6).

Як судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що 21 квітня 2022 року працівниками поліції та військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 у приміщенні закладу харчування при перевірці документів встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не з`явився за повісткою 20 квітня 2022 року врученої 19 квітня 2022 року і останньому було запропоновано проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_3 для належної перевірки військово-облікових даних та проходження BЛK з метою встановлення ступеня придатності до несення військової служби.

21 квітня 2022 року головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено відносно ОСОБА_1 проект протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 210 частиною 2 КУпАП, щодо не з`явлення ОСОБА_1 19 квітня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 20 квітня 2022 року (а.с. 10).

Як вбачається із вказаного протоколу позивачем було надано пояснення щодо неможливості з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки 20 квітня 2022 року перебував на лікарняному та просив витребувати листок непрацездатності № 8К7В-2Н82-Н8М4-ВАН4 від сімейного лікаря.

Медичним висновком № 8К7В-2Н82-Н8М4-ВАН4 від 20 квітня 2022 року підтверджується тимчасова непрацездатність ОСОБА_1 20 квітня 2022 року (а.с. 8).

Крім того, згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10 травня 2022 року № 3863 зазначено, що військовослужбовець ОСОБА_4 готував проект протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 210 частиною 2 КУпАП для передачі його працівнику ЗСУ ОСОБА_5 для складання та у разі наявності складу адміністративного правопорушення притягнення до відповідальності винну особу. З`ясувавши всі обставини справи встановлено, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений статтею 210 частиною 2КУпАП, а тому протокол не складався та особа не притягалась до адміністративної відповідальності (а.с. 14).

Разом з тим, 21 квітня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_3 було підготовлено повідомлення до Хустського районного управління поліції щодо ухилення позивачем від виконання військового обов`язку та необхідність приводу ОСОБА_1 у зв`язку з неявкою по повістці (а.с. 42).

Проте листом Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області за № К-11/106/28/2022 від 30 квітня 2022 року підтверджується, що до Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області повідомлення щодо ухилення позивачем від виконання військового обов`язку та необхідність приводу ОСОБА_1 у зв`язку з неявкою по повістці не надходило (а.с. 15).

Крім того, листом Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області за № К-20Адз/106/28/2022 від 10 червня 2022 року, встановлено, що станом на 10 червня 2022 року ОСОБА_1 працівниками Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області до ІНФОРМАЦІЯ_3 - не доставлявся (а.с. 16).

Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі по текс ту Розклад), затверджений у додатку № 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі по текс ту Положення), яке в свою чергу затверджене наказом Міністерства оборони України за № 402 від 14 серпня 2008 року, містить відповідний перелік фізіологічних станів, які визначають ступінь придатності до військової служби у мирний час та у воєнний час.

Зазначений Розклад та Положення не містить обмежень, під час знаходження у стані тимчасової непрацездатності, на предмет можливості проходження медичного огляду щодо придатності за станом здоров`я до військової служби.

Довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21 квітня 2022 року № 3217 встановлено, що відносно ОСОБА_1 було проведено медичний огляд ВКЛ 21 квітня 2022 року та складено протокол № 47/7, згідно якого позивача визнано придатним до військової служби (а.с. 9).

21 квітня 2022 року посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу було вручено повістку про необхідність з`явитися цього ж дня (21 квітня 2022 року) на 14:00 годині, до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Не погоджуючись із вказаними діями відповідачів позивач звернувся до суду за захистом свого права із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 частиною 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно із статтею 1 вищезазначеного Закону, встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно із статтею 4 частиною 2 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У відповідності до статті 4 частин 5 та 6 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.

Статтею 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, згідно із частиною 1 абзацом 1 вищевказаної статті громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Закон України "Про військову службу і військовий обов`язок" здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Статтею 1 цього Закону регламентовано поняття військового обов`язку.

Так, згідно із статтею 1 частинами 1, 2 та 3 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає, зокрема прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу.

Статтею 1 частинами 5 та 7 вищевказаного Закону передбачено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Статтею 4 частиною 1 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" встановлено, що комплектування військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань, зокрема Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу.

Відповідно до статті 1 частини 10 абзаців 2, 3 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;

Згідно із статті 15 частинами 10, 11 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" у разі неявки призовника без поважних причин за викликом відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на призовну комісію він несе відповідальність, установлену законом.

Поважними причинами неприбуття призовників до призовних дільниць у строк, установлений територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, які підтверджені відповідними документами, визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба призовника або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у зазначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини.

За приписами статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 38 частини 3 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані за зверненнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України доставити до таких територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, позивач був зобов`язаний з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а у разі його неявки до призовних дільниць у строк, установлений територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, підтвердити відповідними документами причини неприбуття.

Суд зауважує, що у позивача існував обов`язок перебуваючи у стані тимчасової непрацездатності належним чином повідомити ІНФОРМАЦІЯ_3 з наданням підтверджуючої відповідної документації (довідки/лікарняного/листа непрацездатності).

Судом встановлено, що 19 квітня 2022 року посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу було вручено повістку про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 20 квітня 2022 року (а.с. 6).

Як судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що 21 квітня 2022 року працівниками поліції та військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 у приміщенні закладу харчування при перевірці документів встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не з`явився за повісткою 20 квітня 2022 року врученої 19 квітня 2022 року і останньому було запропоновано проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_3 для належної перевірки військово-облікових даних та проходження BЛK з метою встановлення ступеня придатності до несення військової служби.

Доказів того, що до позивача зі сторони відповідача здійснювалися заходи примусу судом не здобуто. Також в судовому засіданні позивач вказав на те, що заходи примусу до нього не застосовувалися, а до відповідача 21 квітня 2022 року прибув самостійно разом із працівниками відповідача.

21 квітня 2022 року головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено відносно ОСОБА_1 проект протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 210 частиною 2 КУпАП, яким встановлено, що громадянину ОСОБА_1 19 квітня 2022 року військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 було вручено повістку про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 20 квітня 2022 року. На вказану дату ОСОБА_1 не з`явися, у зв`язку із чим вчинив правопорушення передбачене статтею 210 частиною 2 КУпАП (а.с. 10).

Медичним висновком № 8К7В-2Н82-Н8М4-ВАН4 від 20 квітня 2022 року підтверджується тимчасова непрацездатність ОСОБА_1 20 квітня 2022 року (а.с. 8).

Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10 травня 2022 року № 3863 зазначено, що військовослужбовець ОСОБА_4 готував проект протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 210 частиною 2 КУпАП для передачі його працівнику ЗСУ ОСОБА_5 для складання та у разі наявності складу адміністративного правопорушення притягнення до відповідальності винну особу. З`ясувавши всі обставини справи встановлено, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений статтею 210 частиною 2 КУпАП, а тому протокол не складався та особа не притягалась до адміністративної відповідальності (а.с. 14).

Разом з тим, 21 квітня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_3 було підготовлено повідомлення до Хустського районного управління поліції щодо ухилення позивачем від виконання військового обов`язку та необхідність приводу ОСОБА_1 у зв`язку з неявкою по повістці (а.с. 42).

Відповідач зазначає, що рішення щодо не притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 прийнято лише після того, як даний громадянин падав медичний висновок, у зв`язку із чим підготовлене повідомлення про необхідність приводу ОСОБА_1 у зв`язку з неявкою по повістці не передані до Хустського РУН ГУНП в Закарпатській області.

Вказане підтверджується листом Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області за № К-11/106/28/2022 від 30 квітня 2022 року, відповідно до якого Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області повідомлення щодо ухилення позивачем від виконання військового обов`язку та необхідність приводу ОСОБА_1 у зв`язку з неявкою по повістці не надходило (а.с. 15).

Крім того, листом Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області за № К-20Адз/106/28/2022 від 10 червня 2022 року, встановлено, що станом на 10 червня 2022 року ОСОБА_1 працівниками Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області до ІНФОРМАЦІЯ_3 не доставлявся (а.с. 16).

Під час розгляду справи по суті було встановлено, що повідомлення до Хустського районного управління поліції щодо ухилення позивачем від виконання військового обов`язку та необхідність приводу ОСОБА_1 у зв`язку з неявкою по повістці відповідачем не було реалізовано.

В судовому засіданні було встановлено та підтверджено позивачем, що 21 квітня 2022 року у приміщенні закладу харчування після перевірки документів ОСОБА_1 в добровільному порядку запропонувати пройти до територіального центру комплектування та соціальної підтримки і здійснено супровід останнього без застосування примусу.

Суд зазначає, що у ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутні законні підстави здійснювати привід, оскільки у відповідності до статті 38 частини 3 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані за зверненнями, зокрема територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, доставити до таких територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За наслідками розгляду даної справи, судом не встановлено, що відповідачами відносно ОСОБА_1 було застосовано примусовий привід та вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 КУпАП.

Медичним висновком № 8К7В-2Н82-Н8М4-ВАН4 від 20 квітня 2022 року підтверджується тимчасова непрацездатність ОСОБА_1 20 квітня 2022 року (а.с. 8).

Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі по текс ту Розклад), затверджений у додатку № 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі по тексту Положення), яке в свою чергу затверджене наказом Міністерства оборони України за № 402 від 14 серпня 2008 року, містить відповідний перелік фізіологічних станів, які визначають ступінь придатності до військової служби у мирний час та у воєнний час.

Зазначений Розклад та Положення не містить обмежень, під час знаходження у стані тимчасової непрацездатності, на предмет можливості проходження медичного огляду щодо придатності за станом здоров`я до військової служби.

Довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21 квітня 2022 року № 3217 встановлено, що відносно ОСОБА_1 було проведено медичний огляд ВКЛ 21 квітня 2022 року та складено протокол № 47/7, згідно якого позивача визнано придатним до військової служби (а.с. 9).

Крім того, відповідач зазначає, що громадянин ОСОБА_1 користується правом на відстрочку передбаченого статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією" після надання належного пакету документів.

Щодо протиправності направлення позивача до навчального центру. Суд зауважує що позивач таку протиправність пов`язує із застосуванням до нього примусових заходів (приводу) та тимчасовою непрацездатності. Оскільки судом не було встановлено застосованих примусових заходів до позивача, а також відсутність причинового зв`язку із тимчасовою непрацездатністю та висновком ВЛК, то у задоволенні вимог щодо протиправності направлення позивача до навчального центру також необхідно відмовити.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (зокрема, від 09.12.1994, справа "Руїс Торіха проти Іспанії", заява № 18390/91; від 21.01.1999, справа "Гарсія Руїз проти Іспанії") - Суд нагадав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) та Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 13 березня 2023 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі було складено 22 березня 2023 року.

СуддяС.Є. Гаврилко