Справа № 320/7716/22
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року Справа № 320/7716/22

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон»

до Одеської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення ВМО № 1 митного поста «Південний-порт» Одеської митниці про коригування митної вартості товарі № UА500130/2022/000004/2 від 14.01.2022.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що при митному оформленні товарів, які ввозилися на митну територію України, для здійснення їх митного оформлення та визначення митної вартості за першим (основним) методом ним було надано контролюючому органу всі необхідні документи.

На думку Позивача, митний орган безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товарів, визначеною за ціною договору (контракту), та протиправно прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості товарів.

Позивач зазначає про необґрунтованість такого рішення Відповідача та вважає дії митного органу неправомірними і такими, що не відповідають вимогам Митного кодексу України.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що документами, поданими Позивачем митному органу під час проходження митного контролю, підтверджується заявлена ним митна вартість товару і Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено обґрунтованості сумнівів щодо достовірності зазначених у цих документах відомостей, правомірності прийняття ним оскаржуваного рішення та наявності правових підстав для коригування заявленої Позивачем митної вартості за резервним методом.

Разом з тим, перевіряючи доводи обох сторін, суд зазначив, що розбіжність між датою виробництва товару, вказаною у сертифікаті походження від 21.11.2021, та датою його фактичної поставки - 14.01.2022 може свідчити про незначне відхилення Постачальником від вимог до самого товару та про неповне виконання ним умов зобов`язань, передбачених в договорі, але жодним чином не впливає на фактичні показники для визначення ціни товару, зокрема й згідно документів, що супроводжують товар.

При цьому суд зауважив, що Certificate of Аnalysis не є документом, який впливає на визначення вартості товару, а його наявність чи відсутність жодним чином не спростовує той факт, що вартість товару мала бути визначена за основним методом - ціною договору.

Також, аналізуючи підстави, з яких Відповідачем винесено спірне рішення, зокрема щодо ненадання Позивачем контролюючому органу доказів передоплати товару, суд вказав, що Позивачем було надано митному органу платіжне доручення в іноземній валюті № 119 від 21.10.2021, згідно з яким товар оплачено повністю.

Водночас суд зазначив, що надання Відповідачу вказаного платіжного доручення також підтверджується, серед іншого, скаргою на рішення про коригування митної вартості товарів з повним пакетом необхідних та додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

Крім того, перевіряючи доводи Відповідача про те, що товар надійшов на територію Украйни в порт Південний 03.01.2022 з порушення строків передбачених в договорі, суд установив, що згідно з доповненням № 1 до відповідного договору купівлі-продажу, дату поставки сторони погодили - до 21.01.2022.

При цьому, суд звернув увагу на те, що Відповідачем не зазначено, чи вплинуло фактично або чи могло взагалі яким-небудь чином вплинути таке порушення строків поставки на зміну ціни товару.

Аналізуючи й інші підстави для прийняття Відповідачем спірного рішення, суд зазначив, що з поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи, що підставою для коригування заявленої Позивачем митної вартості товарів стала наявність у документах, поданих Позивачем, розбіжностей, відсутність у них всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар або підлягає сплаті.

В обґрунтування таких доводів апеляційної скарги Відповідач зазначає, що строк виготовлення товару не відповідає вимогам контракту, документів про передоплату товару Позивачем до митного оформлення не надано, за умовами контракту поставка товару мала відбутися до 15.12.2021, а фактично відбулася - 03.01.2022, не надано документів щодо витрат на пакування товару.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2023 відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін та наполягає на правомірності декларування ним імпортованого товару за ціною договору та підтвердження зазначеної ціни і її складових всіма необхідними документами, а також зазначає, що всі наведені Апелянтом доводи і сумніви у митній вартості товару спростовуються матеріалами справи.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

7. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» зареєстровано як юридична особа 10.07.2019, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 0002051.

Основним видом діяльності товариства є 46.21 «Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний)».

Згідно із умовами договору купівлі-продажу № 12/10/21 M від 12.10.2021 та доповнення № 1 до нього, укладених між Компанією «Astra Industrial Complex Co.,ltd for Fertilizer and Agrochemicals» (ASTRACHEM) (далі - Продавець) і ТОВ «Фірма Ерідон» (далі - Покупець), Позивач зобов`язується купити та прийняти добриво мінеральне AstraNorus 10-35-2+2Zn+2MgO+5S в кількості 24 т та добриво AstraNorus 15-15-15+11S в кількості 24 т (далі - Товар).

У розділі «Ціна» договору купівлі-продажу передбачено, що Astra Industrial Complex Co.,ltd for Fertilizer and Agrochemicals (ASTRACHEM) продає, а ТОВ «Фірма Ерідон» купує товар за ціною: AstraNorus 10-35-2+2Zn+2MgO+5S - 670 USD/т, AstraNorus 15- 15-15+11S - 525 USD/т, загальна сума - 28 680 USD.

У договорі купівлі-продажу сторони передбачили, що поставка товарів мала здійснюватися на умовах CIF Одеса в строки від 30.10.2021 до 15.12.2021. Відповідно до доповнення №1 до договору купівлі - продажу, сторони змінили строки поставки - від 31.10.2021 до 21.01.2022.

Пунктом «Умови платежу» договору купівлі-продажу передбачено, що передплата у розмірі 100% від загальної вартості товару повинна бути отримана продавцем до 21.10.2021.

ТОВ «Фірма Ерідон» було сплачено 100% від суми 28 680 дол. США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 119 від 21.10.2021.

Продавцем здійснено відвантаження продукції на транспортне судно в місці відправки.

ТОВ «Фірма Ерідон» подано до митного поста Одеської митниці такі документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 12.10.2021 №12//10/2021, рахунок-фактура (інвойс) від 17.11.2021 №8769, страховий поліс №31/MO/000393/65 від 14.12.2021, експортна декларація №11182 від 12.12.2021, Certificate of Аnalysis від 01.11.2021, копія митної декларації країни відправлення №11182 від 12.12.2021, висновок ДП «Держзовнішінформ» №112/6 від 11.01.2022, платіжне доручення в іноземній валюті № 119 від 21.10.2021 на суму 28 680 дол. США, прайс-лист виробника з цінами на сезон 2022 року.

Відповідач за результатами перевірки вказаних документів прийняв рішення про коригування митної вартості товару від 14.01.2022 № UA500130/2022/000004/2, яким митну вартість імпортованого Позивачем товару визначено за резервним методом та здійснено коригуванням митної вартості виходячи із вартості за одиницю 1,225 дол. США/кг, загальна сума поставки 58 800,00 дол. США.

8. Вважаючи протиправним зазначене рішення про коригування митної вартості товару, Позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI (далі - Конвенція), Митним кодексом України (далі - МК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 (далі - Порядок № 631).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації

У частинах другій, третій, п`ятій статті 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Прямо передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку №631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з пунктом 1 частини четвертою, частинами п`ятою та шостою статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої та десятої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей,напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному, з урахуванням вимог митного законодавства щодо необхідності проведення процедури митних консультацій.

11. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що Позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, відповідно до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 МК України.

12. Доводи Апелянта про те, що товар надійшов у порт призначення з порушенням строків поставки, визначених у контракті (а саме 03.01.2022 замість до 15.12.2021), колегія суддів відхиляє, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, відповідно до доповнення № 1 від 10.12.2021 до договору купівлі-продажу від 12.10.2021 № 12/10/21М, сторони пролонгували дату поставки сторони до 21.01.2022.

Більш того розбіжності в даті поставки товару в порт призначення жодним чином не впливають на його митну вартість та не спростовують правильності її визначення Позивачем за ціною договору (за першим методом).

13. Твердження Апелянта про те, що строк виготовлення імпортованого Позивачем товару не відповідає вимогам контракту, судова колегія до уваги не приймає, оскільки розбіжність між датою виробництва товару, імпортованого Позивачем, датою, вказаною у сертифікаті походження цього товару від 21.11.2021 та датою його фактичної поставки 14.01.2022 може свідчити тільки про незначне відхилення Постачальником від вимог до самого товару та неповне виконання ним умов зобов`язань, передбачених сторонами в договорі, та, як правильно встановлено судом першої інстанції, жодним чином не впливає на фактичні показники для визначення ціни товару, в тому числі й згідно документів, які супроводжують товар.

Тобто, Certificate of Аnalysis, на який посилається Апелянт, не є документом, який впливає на визначення саме вартості товару, а його наявність чи відсутність жодним чином не спростовує той факт, що вартість товару мала бути визначена за основним методом - ціною договору.

14. Доводи Апелянта про те, що Позивачем не було надано документів про передоплату товару, спростовуються матеріалами справи, а саме копією платіжного доручення в іноземній валюті № 119 від 21.10.2021, яке надавалося Позивачем контролюючому органу під час процедури митних формальностей.

15. Доводи Апелянта про те, що Позивачем не було надано документів щодо витрат на пакування товару, судова колегія відхиляє з наступних підстав.

Так, у розділі «ціна» договору купівлі-продажу передбачено, що Компанія «Astra Industrial Complex Co.,ltd for Fertilizer and Agrochemicals» (ASTRACHEM) продає, а ТОВ «Фірма Ерідон» купує товар за такою ціною: AstraNorus 10-35-2+2Zn+2MgO+5S - 670 USD/т, AstraNorus 15-15-15+11S- 525 USD/т, загальна сума контракту - 28 680 USD.

Згідно з пунктом договору «Пакування та маркування», товар повинен бути упакований в поліетиленові біг-беги, маркування повинно бути виконано українською мовою.

Тобто, з аналізу умов цього договору купівлі-продажу вбачається, що вартість пакування включено до ціни товару, а отже вона не потребує внесення додаткових даних для визначення складової митної вартості. Так, зокрема, ні договір, ні будь-який інший із наданих Позивачем документів не містять жодних застережень з приводу того, що товар прямує, постачається, обліковується, оплачується окремо від пакування (тари) або має бути повернуто постачальнику після здійснення поставки тощо.

Крім того, як убачається з матеріалів справи та не спростовано Апелянтом, для підтвердження вартості товару: добриво AstraNorus 10-35-2+2Zn+2MgO+5S-670 дол. США/т, добриво AstraNorus 15-15-15+11S- 525 дол. США/т Позивачем було надано контролюючому митному органу прайс-лист б/н на 2021-2022 роки від 15.09.2021.

Таким чином, з наданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Зворотного Апелянтом не доведено.

16. Доводи Апелянта про те, що судом першої інстанції не було перевірено, що Позивач відмовився від страхування товару, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки відповідні обставини не були підставою для прийняття митним органом спірного рішення і під час процедури митних консультацій документи щодо страхування товару у Позивача не вимагалися /т.1 а.с.15/.

Тобто таке питання не було спірним під час виникнення правовідносин, що є предметом судового розгляду в цій справі.

Більш того, як убачається з матеріалів справи, Позивачем під час здійснення митного оформлення товару Відповідачу було надано серед інших документів страховий поліс від 14.12.2021 № 31/МО/000393/65 /т.1 а.с.16/.

17. Таким чином доводи апеляційної скарги про те, що підставою для коригування заявленої Позивачем митної вартості товарів стала наявність у поданих ним документах розбіжностей, відсутність у них всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар або підлягає сплаті, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими та безпідставними.

18. Додатково аналізуючи доводи Апелянта щодо правомірності коригування ціни імпортованого Позивачем товару до рівня митної вартості подібних товарів від того ж виробника «Astra Industrial Complex Co.,ltd for Fertilizer and Agrochemicals (ASTRACHEM)», яка є більшою та становить 1, 225 дол. США/кг, колегія суддів зазначає, що таке коригування здійснення на підставі МД №UA100690/2021/300757 від 24.05.2021, за якою ввозився інший товару, а саме - водорозчинне порошкове добриво в упаковках по 25 кг з формулами 10-52-10 ТЕ та 20-20-20 ТЕ, торгівельної марки Лібро, а не добриво у формі гранул, яке імпортувалося Позивачем та кардинально відрізняється за своїми хімічними властивостями, якостями, формулою продукту, препаративною формою, розфасовкою, методикою застосування та, відповідно, ціною.

19. З викладеного та доводів Апелянта вбачається, що контролюючим органом було здійснено поверхневе та необ`єктивне дослідження документів, поданих Позивачем для проходження процедур митних формальностей, без дотримання принципу належного урядування.

20. Разом з тим, судова колегія враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні у справі «Золотас проти Греції», про те, що стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, № 66610/09). Подібний висновок також викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, № 49429/99).

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Крім того, у рішеннях від 20 травня 2010 року та від 25 листопада 2008 року у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, в яких ЄСПЛ наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.

21. Таким чином, документами, наданими Позивачем контролюючому митному органу при здійсненні митного оформлення товару, у їх сукупності підтверджуються всі складові заявленої ним митної вартості товару за ціною договору і наявні в них відомості надають можливість перевірити її правильність.

22. Отже, Відповідачем ані в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження не було надано достатніх доказів наявності правових підстав для коригування заявленої Позивачем митної вартості товару за резервним методом.

23. При цьому, апеляційний суд зазначає, що митні органи дійсно мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження повинні ними здійснюватися у спосіб, установлений законом, тобто в даному випадку витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що так чи інакше впливають на визначення безпосередньо митної вартості.

24. Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 по справі № 809/1884/16, від 03.04.2018 по справі № 826/8797/16

25. Отже, Апелянтом не доведено наявності тих обставин, на які він посилається та які зводяться, на його думку, до неможливості визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за основним методом.

26. Водночас, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (частина друга статті 77 КАС України), що обумовлює покладення обов`язку доказування в митних спорах на контролюючий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, та правомірність прийняття свого рішення, зокрема з дотриманням процедурних вимог.

27. Перевіряючи всі доводи обох сторін, апеляційний суд також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», відповідно до якої «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

28. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

29. Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

30. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

31. Таким чином, апеляційна скарга Одеської митниці підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року - без змін.

32. Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 24 березня 2023 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова