Справа № 160/13521/22
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2023 року м. Дніпросправа № 160/13521/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року (суддя Озерянська С.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії.

Позивач просила визнати протиправними дії (бездіяльність) Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату в день звільнення (29.08.2022 року) грошової компенсації за неотримане речове майно; зобов`язати Державну установу «Кам`янська виправна колонія (№34)» здійснити нарахування та виплату на її користь грошової компенсації за неотримане речове майно; стягнути з Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені на її користь за період з 30.08.2022 року по день фактичного розрахунку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Суд вирішив визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» щодо не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у розмірі 8128, 54 грн.

Зобов`язати Державну установу «Кам`янська виправна колонія (№34)» виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна у розмірі 8128, 54 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що пред`явлення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при заявлені одночасно з позовною вимогою про невиплату належних працівнику сум в день звільнення, не може бути передчасним та пов`язуватись з датою виплати позивачу всіх належних коштів.

Відповідачем також подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано, що платіжне доручення від 30.08.2022 №1145 сума компенсації речового майна 8006,61 була проведена (сплачена) в повному обсязі 24.11.2022, що свідчить про те, що відповідач вжив усі заходи для здійснення позивачу нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 21.11.2011 по 29.08.2022 проходила службу в Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№34)» на посаді молодшого інспектора (оператора охоронної теле (відео) системи інженерно-технічних засобів охорони, зв`язку та інформації.

22.07.2022 та 28.07.2022 позивачем направлялись заяви Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№34)» про виплату їй у зв`язку зі звільненням зі служби грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна.

Наказом начальника Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» від 11.08.2022 121/ОС-22 «Про особовий склад» відповідно пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» позивача було звільнено зі служби за власним бажанням 29.08.2022.

Відповідно до довідки про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна № 7 від 29.08.2022, яка надана Державною установою «Кам`янська виправна колонія (№34)» сума до виплати становить 8128,54 грн.

При звільненні 29.08.2022 року позивачу не було виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно.

30.08.2022 року на підставі довідки №7 від 29.08.2022 року відповідачем було сформовано платіжні доручення №№1145, 1143, 1144 для проведення реєстрації відповідної суми компенсації речового майна та належних податків та зборів в органах Державної казначейської служби, яка була проведена 30.08.2022 року.

Станом на 01.09.2022 року платіжні доручення за податками та зборами були проведені органами казначейської служби, а платіжне доручення з компенсації речового майна залишається відображеним в кредиторській заборгованості.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті позивачеві грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у розмірі 8 128,54 грн., є протиправною.

Щодо вимоги позивача стягнути з Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені на її користь за період з 30.08.2022 року по день фактичного розрахунку, судом першої інстанції зазначено, що позивач може визначити остаточний обсяг своїх вимог до відповідача, а суд перевірити їх обґрунтованість, лише тоді, коли таке правопорушення буде припиненим, тобто відбудеться факт виплати позивачу усіх належних коштів, які мали бути йому виплачені на момент звільнення зі служби, тобто буде проведено повний розрахунок.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» № 2713-IV держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 року № 578 «Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби», затверджений Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби (далі по тексту Порядок № 578), який визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами.

Пунктом 2 Порядку №578 визначено, що речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно-господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах (далі - речове майно), що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань.

Пунктом 23 Порядку № 578 визначено, що грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається ДПтС відповідно до їх закупівельної вартості.

За приписами пункту 27 Порядку № 578 під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення.

Відповідно до пункту 60 Порядку №578 для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи, підприємства для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки.

Судом першої інстанції вірно було встановлено, що під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, яка діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна.

Як було встановлено судом першої інстанції, відповідачем не було виплачено позивачеві компенсацію за невикористане речове майно у розмірі 8 128,54 грн., що нарахована згідно з довідкою Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 34)» від 29.08.2022 №7 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що після звільнення позивача зі служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України за нею зберігається право на грошову компенсацію вартості за невикористане речове майно, у зв`язку з чим бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті позивачеві грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у розмірі 8 128,54 грн., є протиправною.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують.

Судом першої інстанції вірно було зазначено, що зазначені відповідачем обставини не звільняють його від обов`язку виконати вимоги нормативно-правових актів, які є чинними та не скасовані у встановленому законодавством порядку.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права буде зобов`язати Державну установу «Кам`янська виправна колонія (№34)» здійснити виплату на її користь грошової компенсації за неотримане речове майно.

Щодо вимоги позивача стягнути з Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені на її користь за період з 30.08.2022 року по день фактичного розрахунку.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільнені на її користь за період з 30.08.2022 року по день фактичного розрахунку.

Враховуючи, що статтею 117 КЗпП України покладено обов`язок щодо визначення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на орган, який виносить рішення по суті спору, судом першої інстанції вірно було зазначено, що позивач може визначити остаточний обсяг своїх вимог до відповідача, а суд перевірити їх обґрунтованість, лише тоді, коли таке правопорушення буде припиненим, тобто відбудеться факт виплати позивачу усіх належних коштів, які мали бути йому виплачені на момент звільнення зі служби, тобто буде проведено повний розрахунок.

Встановивши право позивача для виплати їй середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні, суд повинен визначити розмір таких виплат, встановивши середньоденну заробітну плату та кількість днів затримки.

В даному випадку, як встановлено судом, підставою звернення позивача з даним позовом стало не здійснення відповідачем такого розрахунку, таким чином відсутня подія фактичного розрахунку.

Доводи апеляційної скарги позивача вказаного не спростовують.

Таким чином, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 22 березня 2023 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш