Справа № 620/14451/21
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Кучми А.Ю., Бєлової Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.12.2021, що набрало законної сили 28.01.2022, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати з 01.06.2021 підвищення до пенсії позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язано відповідача здійснити з 01.06.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

28.06.2022 позивач звернулась до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі.

Ухвалою суду від 05.07.2022 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №620/14451/21 задоволено та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали подати до Чернігівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.12.2021 у справі №620/14451/21.

22.07.2022 на адресу суду від відповідача надійшов Звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року у справі №620/14451/21.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року визнано поданий звіт Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області про виконання судового рішення таким, що не підтверджує повне виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.12.2021 у справі №620/14451/21. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.12.2021 у справі № 620/14451/21 - до 19.02.2023. Попереджено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погодившись з ухвалою суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти звіт про виконання рішення, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.12.2021, що набрало законної сили 28.01.2022, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати з 01.06.2021 підвищення до пенсії позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язано відповідача здійснити з 01.06.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

22.07.2022 до Чернігівського окружного адміністративного суду відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області подано звіт про виконання вищевказаного рішення суду.

У даному звіті відповідач зазначив, що позивач зазначила, що в своєму звіті боржник повідомляє суд про повне виконання рішення суду від 29.12.2021 року у справі № 620/14451/21. Однак, боржником було запроваджено нову розрахункову величину для визначення розмірів тих чи інших виплат шляхом заміни мінімальної заробітної плати на прожитковий мінімум пенсії позивача. Однак, заявник вважає, що рішення суду від 29.12.2021 року у справі № 620/14451/21 боржником повністю не виконане, позаяк рішенням суду було зобов`язано відповідача здійснити з 01.06.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії в розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Ухвалою суду від 03.08.2022 Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області встановлено новий строк для подання звіту щодо виконання рішення суду.

Так, на виконання вказаної ухвали від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надійшов звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 620/14451/21.

Представник позивача надіслав пояснення щодо звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в яких не вважає рішення суду у даній справі виконаним, оскільки по перше заборгованість за період з 01.06.2021 по 31.08.2022 не виплачена, а по друге після перерахунку пенсії відповідачем дійсно встановлено надбавку у розмірі двох мінімальних заробітних плат, однак із наданого розрахунку вбачається, що розмір доплати як станом на 01.06.2021 становить 12000 грн (мінімальна заробітна плата з 01.01.2021 6000,00 грн), так і станом на 01.12.2022 становить 12000 грн (мінімальна заробітна плата з 01.10.2022 6700,00 грн).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд першої інстанції, зазначає таке.

Так, судом в рішенні від 29.12.2021 було зобов`язано відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачу у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Тобто, вказаним судовим рішенням фактично було захищено права позивача шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 01.06.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Разом з тим, розмір мінімальної заробітної плати встановлений законодавчо та визначений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Такі розміри мінімальної заробітної плати передбачені, зокрема у 2022 році, статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік».

Слід зазначити, що у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати підлягають перерахунку й інші виплати, розмір яких визначений виходячи із розміру мінімальної заробітної плати.

Оскільки судом встановлено право позивача на підвищення до пенсії у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), то в разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати перерахунок вказаного підвищення повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної заробітної плати.

Подібна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 2а-10/2007.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами статей 129 та 129-1 Конституції України, обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Нормами ч.ч. 2-3 ст. 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Також, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Конституційний Суд України вказав, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

З метою забезпечення виконання судового рішення, статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю шляхом подання звіту про виконання рішення суду є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Колегія суддів зазначає, що, в даному випадку, перевіряючи звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області необхідно встановити факт виконання відповідачем рішення Чернігівського окружного адміністративного суду в повному обсязі.

Колегія суддів, зазначає, що судовим рішенням від 29.12.2021 у справі № 620/14451/21, яке 28.01.2022 набрало законної сили, зобов`язано відповідача здійснити з 01.06.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює саме двом мінімальним заробітним платам.

Суд зазначає, що на виконання ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.08.2022, якою повторно встановлено строк для надання підтвердження виконання судового рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області дійсно проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та обраховано передбачене рішенням суду підвищення із застосуванням розрахункової величини мінімальної заробітної плати.

Водночас, додані відповідачем докази свідчать про застосування мінімальної заробітної плати як сталої величини у законодавчо встановленому станом на 01.06.2021 розмірі, а саме 6000,00 грн. Таким чином, відповідач обраховуючи доплату до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат встановлює таку доплату 01.06.2021 в розмірі 12000,00 грн та у подальшому її розмір не змінюється в залежності від збільшення розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області рішення суду не виконано в повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене, на переконання колегії суддів, станом на момент постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали від 19 січян 2023 року, були відсутні підстави вважати, що відповідачем виконано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.12.2021 року в повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно визнано поданий звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області таким, що не підтверджує виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.12.2021 у адміністративній справі №620/14451/21.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому, підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 378, 382, 383 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді А.Ю. Кучма

Л.В. Бєлова