Справа № 336/1178/23
Суддя: Звєздова Н. С.
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

22.03.23 № 336/1178/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 березня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Звєздової Н.С., за участі секретаря судового засідання Бублій Є.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій Мамошкіна Олександра Вікторовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого сержанта поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій Мамошкіна О.В., в якому просить скасувати постанову серії ЕАР №6493454 від 03.02.2023 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.02.2023 відносно нього складено постанову та притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що він 03.02.2023 о 09.42 год. в м.Запоріжжя по вул Авраменко 3, керуючи автомобілем Ford Mondeo, держаний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 4.1 та повернув праворуч, чим порушив п. 8.4 ПДР України.

Позивач заперечує порушення ним вимог п 8.4 ПДР України та вказує на відсутність доказів такого порушення.

У зв`язку з чим просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

06.03.2023 представник відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Микола Назаренко надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову з обставин, зазначених у ньому. До відзиву долучено технічний носій інформації із відеозаписом.

Відповідач старший сержант поліції УПП в Запорізькій області рядовий поліції 1 батальйону 2 роти Мамошкін О.В. відзив на позов суду не надав.

Ухвалою від 13.02.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, за клопотанням позивача від відповідача витребувано відеозаписи з нагрудних реєстраторів. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департамент патрульної поліції.

01.03.2023 судове засідання відкладено через неявку сторін в судове засідання.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. У відзиві на позовну заяву просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідач старший сержант поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій Мамошкін О.В. в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив.

Неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові та електронні докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно пунктом 8 частини першої статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з вимогами розділу 33 ПДР України «Дорожні знаки», знак 4.1. «Рух прямо» відноситься до наказових знаків.

Наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Наказові знаки інструктують водіїв на дії, які вони повинні прийняти чи підкоритися, або можуть позначати типи транспортних засобів яким дозволяється використовувати дорогу.

Знак 4.1. «Рух прямо» дозволяє рух лише прямо, але його дія не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знака поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким він встановлений. Якщо знак встановлено на початку дороги або за перехрестям, його дія поширюється на ділянку дороги до найближчого перехрестя. Знак не забороняє поворот праворуч у двори та на інші прилеглі до дороги території.

Відповідно до пункту 8.4 в Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, дорожні знаки поділяються на групи, зокрема заборонні знаки, які запроваджуються або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до частини першої статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Відповідно до частини шостої статті 77 КАС, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається зі змісту постанови ЕАР №6493454 від 03.02.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 03.02.2023 о 9 год. 42 хв. керуючи автомобілем Ford Mondeo, держаний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 4.1 та повернув праворуч, чим порушив п. 8.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340.00 гривень.

В обґрунтування вказаного, представником відповідача Департаментом патрульної поліції надано файл відеозапису.

Однак дослідженням вказаного відеозапису суддею встановлено, що записом не зафіксовано порушення водієм ОСОБА_1 вимог дорожнього знаку 4.1 та порушення п.8.4 ПДР.

Так, матеріали відеофайлу носять суто інформаційний характер, а саме те, що відеозаписом зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом Ford Mondeo, держаний номерний знак НОМЕР_1 , який здійснив поворот наліво. Жодних порушень ПДР, під час дослідження відеозапису, судом не встановлено.

Інших доказів суду не надано.

В оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні даного правопорушення.

Таким чином, місце, час та інші обставини вчинення адміністративного правопорушення є складовою частиною його події і підлягає доказуванню у справі про адміністративне правопорушення.

На відео відсутні докази наявності (встановлення, розташування) відповідного дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» саме на вказаній ділянці дороги.

Сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення, за відсутності доказів на підтвердження зазначених цій в постанові обставин, не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.

Відтак посадовою особою, яка винесла постанову про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, рішення про притягнення водія до відповідальності прийнято без достатніх доказів вини останнього у порушенні вимоги п. 8.4 Правил дорожнього руху.

Оскільки доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про неправомірність винесеної відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення та, відповідно, необхідність її скасування.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00, § 23, 18.07.2006).

Право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у зв`язку із встановленням судом відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 122 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 246 КАС у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 139 КАС, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, проте оскільки позивачем не заявлена про це вимога, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. -9, 139, 244-246, 250, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити .

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР 6493454 від 03.02.2023 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 гривень, складену старшим сержантом поліції УПП в Запорізькій області рядовим поліції Мамошкіним Олександром Вікторовичем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

- Старший сержант поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій Мамошкін Олександр Вікторович, місцезнаходження: вул. Перемоги, буд.96, м. Запоріжжя, 69057.

- Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (юридична адреса: м. Київ вул. Федора Ернста,3; фактична адреса: 69057, м. Запоріжжя вул. Перемоги,96).

Суддя Н.С. Звєздова