Справа № 500/3975/22
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/3975/22 пров. № А/857/18454/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції - Мартиць О.І.,

час ухвалення рішення - 08.12.2022 року,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складання повного тексту - 08 грудня 2022 року,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2022 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі-відповідач) про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті щомісячної державної адресної допомоги до пенсії відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій" від 28 липня 2010 року №656 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , як інваліду війни І групи, щомісячну державну адресну допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій" від 28 липня 2010 року №656, з 24.04.2022.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із таким рішенням суду, його оскаржив відповідач, який вважає, що судом при винесенні рішення допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано необхідних документів для виплати щомісячної державної адресної допомоги в сумі, визначеній постановою КМУ №656 від 28.07.2010 та у розмірі встановленому для осіб з інвалідністю внаслідок війни І групи, а саме документа про участь у бойових діях у період Другої світової війни.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 є учасником бойових дій та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Відповідно до інформації, яка знаходиться в матеріалах справи позивача нагороджено медаллю «Захисника Вітчизни» відповідно до указу Президента України від 14.10.1999 та нагороджено ювілейною медаллю «50 років перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945рр.» указом Президента України від 29.04.1995.

Позивач отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до інформації, яка зазначена в матеріалах справи розмір пенсії позивача обчислено із середньомісячного заробітку за період роботи з 01.05.1990 по 30.04.1992, при страховому стажі 33 роки 04 місяці 29 днів.

Розмір пенсійної виплати становить 4826,70 грн., а саме:- 1100,25 грн - розмір пенсії за віком (6186,32x0,53356x0,33333, де 6186,32 - показник середньої заробітної плати, 0,53356 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за вищевказаний період роботи з 01.05.1990 по 30.04.1992, 0,33333 - коефіцієнт страхового стажу із врахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%);- 926,75 грн - доплата до прожиткового мінімуму (до 2027,00 грн);- 653,00 грн - доплата до мінімального розміру пенсії 65-річним;- 143,03 грн - доплата за понаднормативний стаж за 13 років (1100,25x13%);- 506,75 грн- підвищення учасникам бойових дій (2027,00x25%);- 40,00 грн - цільова допомога учасникам бойових дій; .- 886,92 грн - державна адресна допомога учасникам бойових дій (до 210% від 2027,00 грн);- 570,00 грн - компенсаційна виплата 80-ти річним.

14.07.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплати щомісячної державної адресної допомоги в сумі, визначеній постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року №656 "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій".

Відповідач листом від 26.07.2022 за №2686-2811/Б-02/8-1900/22 відмовив у виплаті вказаної допомоги, з огляду на те, що в матеріалах пенсійної справи позивача відсутні документи про участь у бойових діях у період Другої світової війни, встановлення інвалідності, відтак мінімальна пенсійна виплата встановлена як учаснику бойових дій.

Вирішуючи спірні правовідносини колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення.

Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

За змістом статті 4 Закону №3551-XII, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни та учасники війни.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №3551-XII, на підтвердження свого статусу ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки порядок виготовлення та видачі яких встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни (далі - Положення №302), відповідно до пунктів 2, 3 якого передбачено, що учасникам бойових дій видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник бойових дій". Таке посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 7-2 Положення №302 передбачено, що учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни II і III групи з числа учасників бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, працівниками відповідних органів соціального захисту населення за місцем проживання громадянина на правій внутрішній стороні посвідчення вклеюється новий бланк-вкладка, яка завіряється відповідно до пункту 8 цього Положення.

У разі виникнення підстав, за якими особа втрачає право на статус, визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", видане їй раніше посвідчення вилучається уповноваженим на видачу посвідчень органом, з повідомленням органу, який видав таке посвідчення (пункт 13-1 Положення №302).

Колегія суддів зазначає, що за змістом статті 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни та учасники війни.

Тобто вказаними нормами статті 4 Закону № 551-XII ветеранів війни розділено на три групи: 1) учасники бойових дій; 2) особи з інвалідністю внаслідок війни; 3) учасники війни. В подальшому у статтях 5, 6, 7, 8 Закону №3551-ХІІ надається визначення, хто саме є учасниками бойових дій, особами з інвалідністю внаслідок війни та учасниками війни. Таке розділення законодавцем на групи ветеранів війни пов`язане з наданням пільг та гарантій їх соціального захисту в залежності від того є особа учасником бойових дій, особою з інвалідністю чи учасником війни.

Положення Закону №3551-ХІІ не містять визначення такої категорії учасників бойових дій як учасники бойових дій у період Другої світової війни.

З аналізу правових норм, які містить Положення №302 слідує, що належним документом, який підтверджує статус ветеранів війни, до яких у тому числі належать і учасники бойових дій, є відповідне посвідчення, а учасникам бойових дій видаються саме посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій".

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), при призначенні до пенсій надбавок, допомог, додаткової пенсії, компенсації, пенсії за особливі заслуги перед Україною та підвищень відповідно надаються документи про визнання заявника ветераном війни, особою, на яку поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

За змістом пункту 2.12 Порядку №22-1, за документ, який засвідчує, що особі встановлено статус ветерана війни, особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", приймаються завірені в установленому порядку копії посвідчень: учасника війни; учасника бойових дій.

Матеріалами справи підтверджується, що 18.12.2001 позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_1 , відповідно до якого позивач є учасником бойових дій.

З наведеного посвідчення видно, що таке видане відповідно до пункту 16 статті 6 Закону №3551-XII.

Згідно із пунктом 16 частини 1 статті 6 Закону №3551-XII, учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи, які брали участь у всіх формах збройної боротьби за незалежність України у XX столітті у складі Української повстанської армії, Української повстанчої армії отамана Тараса Боровця (Бульби) "Поліська Січ", Української народної революційної армії (УНРА), Організації народної оборони "Карпатська Січ", Української військової організації (УВО), збройних підрозділів Організації українських націоналістів і відповідно до Закону України "Про правовий статус та вшанування пам`яті борців за незалежність України у XX столітті" визнані борцями за незалежність України у XX столітті. Порядок надання статусу учасника бойових дій зазначеним особам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку набула статус учасника бойових дій, що підтверджується окрім відповідного посвідчення доданими до справи матеріалами щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій. Вказаного статусу позивач не позбавлений та має право на відповідні пільги.

Судом встановлено, що позивачу відповідач здійснює доплату до пенсії саме як учаснику бойових дій, що підтверджується розрахунком пенсійної виплати.

З метою соціального захисту осіб з інвалідністю внаслідок війни та учасників бойових дій Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій" від 28.07.2010 №656.

Пунктом 1 вказаної Постанови №656 передбачено, що у разі коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, установлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи - 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 525 відсотків, III групи - 360 відсотків, в учасників бойових дій та постраждалих учасників Революції Гідності - 165 відсотків, таким особам з інвалідністю внаслідок війни, учасникам бойових дій та постраждалим учасникам Революції Гідності виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Щомісячна державна адресна допомога до пенсії, передбачена абзацом другим цього пункту, особам з інвалідністю внаслідок війни II і III груп із числа учасників бойових дій у період Другої світової війни та учасникам бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, виплачується в розмірі, встановленому для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи.

Колегією суддів враховується, що позивачці виповнилося 85 роки, а щомісячний розмір її пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень тощо) станом на момент звернення не перевищував 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У зв`язку з цим суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позивач набув право на отримання щомісячної державної адресної допомоги до пенсії у розмірах, визначених Постановою №656.

Своє право на отримання вказаної допомоги позивач реалізував шляхом звернення до відповідача із відповідною заявою про призначення та виплату щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, однак йому було відмовлено з огляду на відсутність документів, що підтверджують безпосередню його участь у бойових діях у період Другої світової війни.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що відмова відповідача у призначенні позивачу щомісячної державної адресної допомоги до пенсії відповідно до вимог Постанови №656 суперечить вимогам чинного законодавства, не ґрунтується на законі та є протиправною, а відтак позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті спірної щомісячної державної адресної допомоги до пенсії та зобов`язання призначити і виплатити таку допомогу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та наддав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року у справі № 500/3975/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 22 березня 2023 року.