Справа № 200/11676/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року справа №200/11676/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 р. у справі № 200/11676/21 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провизнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

08 вересня 2021 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Великоновосілківського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області, із позовними вимогами про: визнання протиправним та скасування рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18 лютого 2021 року про відмову в призначенні позивачу пенсії, не врахувавши періоди роботи ОСОБА_1 з 17 червня 1978 року по 15 травня 1982 року та з 2 січня 1984 року по 28 червня 1995 року; зобов`язання Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 лютого 2020 року про призначення пенсії та зарахувати до страхового стажу періоди його роботи з 17 червня 1978 року по 15 травня 1982 року та з 2 січня 1984 року по 28 червня 1995 року, з урахуванням записів у трудовій книжці позивача та архівних довідок від 15 лютого 2021 № 07-06/14, № 07-06/15, від 5 лютого 2021 року за № 01-28/18.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач 16 лютого 2021 року через веб-портал Пенсійного фонду України звернувся до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецької області для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, до якої додав всі необхідні документи.

Рішенням Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18 лютого 2021 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

Позивачу не враховано до страхового стажу періоди роботи позивача з 17 червня 1978 року по 15 травня 1982 року, з 2 січня 1984 року по 28 червня 1995 року згідно записів у трудовій книжці та архівних довідок від 15 лютого 2001 року № 07-06/15, № 07-06/14, від 5 лютого 2021 року № 01-28/18 у зв`язку із відсутністю інформації про мінімум трудової участі у громадському господарстві, зокрема зазначено, що згідно листа Мар`їнського трудового архіву від 5 лютого 2021 року № 01-28/18 позивачу було повідомлено, що документи з кадрових питань (особового складу), відомості про нарахування заробітної плати колгоспу, КСП Україна на зберігання до архіву не надходили, тому позивач був змушений звернутися до адміністрації м. Донецька, на території якої знаходиться архіви колгоспу, КСП Україна. Згідно листа адміністрації м. Донецька від 2 липня 2021 року № П-06575/04-14исх архівні документи СТОВ Олександрівське знаходяться в незадовільному стані, частина архівних документів має ветхий вигляд, описи справ на документи не знайдено. За інформацією адміністрації провести евакуацію знайдених документів і забезпечити їх зберігання адміністрація не має можливості у зв`язку із розташуванням адміністрації поблизу лінії бойових дій та відсутністю спеціально обладнаного приміщення для зберігання архівних документів.

Позивач вважає рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18 лютого 2021 року про відмову в призначенні позивачу пенсії протиправним та таким, що порушує його соціальні права (а.с. 1-5).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 р. у справі № 200/11676/21 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18 лютого 2021 року б/н, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 17 червня 1978 року по 3 травня 1979 року та з 2 січня 1984 року по 28 червня 1995 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 лютого 2021 року про призначення пенсії за віком - з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до управління 16 лютого 2021 року через веб-портал щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Для призначення пенсії ОСОБА_1 надав: заяву, копії паспорту та ІПН, трудової книжки, атестату, свідоцтва, військового квитка, договорів та довідок від 12 січня 2016 року № про взяття на облік ВПО, копії архівних довідок від 5 лютого 2021 року № 1-28/18, від 15 лютого 2021 року № 07-06/14, 07-06/15.

Відповідно до ст. 26 Закону України 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, в період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, мають особи за наявності страхового стажу не менше 27 років.

За наслідком розгляду наданого позивачем пакету документів та даних системи персоніфікованого обліку загальний стаж роботи позивача складав 18 років 09 місяців 26 днів, що не є достатнім для призначення пенсії відповідно до положень ст. 26 Закону № 1058.

Стосовно ж спірного періоду роботи позивача з 17 червня 1978 року по 15 травня 1982 року та з 2 січня 1984 року по 28 червня 1995 року головне управління зазначило, що згідно п. 4 ст. 24 Закону України 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно абз. 2 ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788 при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Оскільки записів трудової книжки позивача недостатньо для встановлення мінімуму трудової участі позивача в громадському господарстві, для врахування спірних періодів до страхового стажу необхідно надати уточнюючі документи.

Стосовно архівних довідок від 5 лютого 2021 року № 1-28/18, від 15 лютого 2021 року № 07-06/14, 07 06/15, на які посилається позивач, зазначено, що вони не мають інформації стосовно виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, а тому не можуть бути використані для встановлення періодів наявного страхового стажу.

Позивач був повідомлений про необхідність надання додаткових документів для врахування вказаних періодів роботи, однак жодних належних документів для підтвердження мінімуму трудової участі в громадському господарстві не надав.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання згідно довідки ВПО: АДРЕСА_2 (а.с. 23-25).

Перший відповідач, Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецької області, , зареєстроване місцезнаходження: 85500, Донецька обл., смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103, є суб`єктом владних повноважень, перебуває у стані припинення та є належним відповідачем у даній справі (а.с. 34, 94-95).

Другий відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , зареєстроване місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у даній справі (а.с. 35, 96).

Судом встановлено, що 16 лютого 2021 року звернувся до першого відповідача через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком та надав до заяви скан-копії наступних документів: паспорту, довідки про присвоєння РНОКПП, довідки від 12 січня 2016 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, атестату та свідоцтва про навчання, трудової книжки НОМЕР_2 від 11 січня 1983 року, трудової книжки колгоспника № НОМЕР_3 від липня 1978 року, архівних довідок від 15 лютого 2021 року № 07-06/14, від 15 лютого 2021 року № 07-06/15, листа від 5 лютого 2021 року № 07-06/18, військового квитка, трудових договорів (а.с. 26, 23-25, 9-19, ).

Відповідно до записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_3 від липня 1978 року:

- 17 червня 1978 року позивача прийнято у члени колгоспу Україна трактористом;

- у 1978 році позивач пропрацював трактористом 136 трудоднів (число виходів на роботу за рік) при встановленому мінімумі трудоднів 250;

- у 1979 році позивач пропрацював трактористом 111 трудоднів (число виходів на роботу за рік) при встановленому мінімумі трудоднів 250;

- з 4 травня 1979 року по 14 травня 1982 року позивач проходив службу в лавах Радянської Армії;

- 15 травня 1982 року звільнений з роботи за власним бажанням (а.с. 9).

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_4 :

- з 2 січня 1984 року по 10 січня 2001 року позивач працював водієм голови колгоспу Україна, при цьому:

- у 1984 році позивач відпрацював 269 трудоднів (при встановленому мінімумі трудоднів за рік - 250);

- у 1985 році відпрацював 305 трудоднів (при встановленому мінімумі трудоднів - 250);

- у 1986 році відпрацював 293 трудоднів (при встановленому мінімумі трудоднів - 250);

- у 1987 році відпрацював 290 трудоднів (при встановленому мінімумі трудоднів - 250);

- у 1988 році відпрацював 326 трудоднів (при встановленому мінімумі трудоднів - 250);

- у 1989 році відпрацював 339 трудоднів (при встановленому мінімумі трудоднів - 250);

- у 1990 році відпрацював 346 трудоднів (при встановленому мінімумі трудоднів - 250);

- у 1991 році відпрацював 294 трудоднів (при встановленому мінімумі трудоднів - 250);

- у 1992 році відпрацював 321 трудоднів (при встановленому мінімумі трудоднів - 250);

- у 1993 році відпрацював 313 трудоднів (при встановленому мінімумі трудоднів - 250);

- у 1994 році відпрацював 284 трудоднів (при встановленому мінімумі трудоднів - 250);

- у 1995 році відпрацював 321 трудоднів (при встановленому мінімумі трудоднів - 250) (а.с. 10-11, 15).

Рішенням Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18 лютого 2021 року б/н позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 7-8, 69-72, 77-80).

У рішенні зазначено, що згідно ст. 26 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років (починаючи з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020) не менше 27 років. Страховий стаж позивача згідно наданих документів та отриманих даних з системи персоніфікованого обліку складає 18 років 9 місяців 26 днів. Вказано, що позивач набуде право на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 при досягненні 65 років, тобто з 30 грудня 2025 року. Також зазначено, що періоди роботи позивача з 17 червня 1978 року по 15 травня 1982 року, з 2 січня 1984 року по 28 червня 1995 року не зараховано до страхового стажу згідно записів у трудовій книжці позивача та архівних довідок від 15 лютого 2021 року № 07-06/15, № 07-06/14, від 5 лютого 2021 року № 01-28/18, оскільки відсутня інформація про мінімум трудової участі позивача у громадському господарстві. Також вказано, що періоди роботи по договорам на території Російської Федерації не зараховані до страхового стажу, оскільки документально не підтверджена сплата страхових внесків до відповідних фондів, на території яких проводилась трудова діяльність (а.с. 7-8, 69-72, 77-80).

Згідно довідки пенсійного органу (форма РС-право) страховий стаж (стаж на право) позивача станом на 16 лютого 2021 року складає 19 років 2 місяці 18 днів; до страхового стажу позивача не зараховано період роботи позивача трактористом у колгоспі Україна з 17 червня 1978 року по 3 травня 1979 року та період роботи водієм голови колгоспу Україна з 2 січня 1984 року по 28 червня 1995 року (а.с. 73, 81).

Відповідно до розрахунку ППВП ПФУ від 18 лютого 2021 року страховий стаж позивача складає 19 років 2 місяці 18 днів: страховий стаж до 1 січня 2004 року - 13 років 5 місяців 19 днів, після 1 січня 2004 року - 5 років 8 місяців 29 днів (а.с. 64).

Будучи не згодним із відмовою у призначенні йому пенсії за віком позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до преамбули Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закон № 1058-IV) принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цимЗаконом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються цим законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років […].

Для призначення пенсії особі, яка досягла 60 років у період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, необхідно встановити наявність у цієї особи страхового стажу не менше 27 років.

Пенсійним органом за результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії було зазначено (підтверджено) наявність у позивача страхового стажу - 18 років 9 місяців 26 днів.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Судом встановлено, що трудові книжки позивача містять відомості щодо фактично відпрацьованих позивачем трудоднів за спірні періоди.

При цьому у 1978 році позивач пропрацював трактористом менш ніж встановлений мінімум трудоднів на рік (136 трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів за рік 250) не у зв`язку із наявністю неповажних причин, а у зв`язку із тим, що він пропрацював в колгоспі півроку (з 17 червня по 31 грудня); у 1979 році позивач пропрацював трактористом 111 трудоднів (при встановленому мінімумі трудоднів за рік 250) за період з 1 січня по 4 травня (за менш ніж півроку).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшо висновку про те, що першим відповідачем протиправно не було зараховано до страхового стажу позивача на підставі його трудових книжок періоди його роботи: трактористом у колгоспі Україна з 17 червня 1978 року по 3 травня 1979 року та водієм голови колгоспу Україна з 2 січня 1984 року по 28 червня 1995 року.

Суд відхиляє посилання пенсійного органу на Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, так як зазначений Порядок застосовується за умови відсутності трудової книжки у особи, яка звертається за призначенням пенсії, або відсутністю відповідних записів у трудовій книжці.

Враховуючи викладене, рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18 лютого 2021 року б/н, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, - підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: […] визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись наведеними приписами суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язати пенсійний орган зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи: трактористом у колгоспі Україна з 17 червня 1978 року по 3 травня 1979 року та водієм голови колгоспу Україна з 2 січня 1984 року по 28 червня 1995 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 лютого 2020 року про призначення пенсії за віком.

При вирішенні питання - кого саме з відповідачів необхідно зобов`язувати вчиняти визначені судом дії, суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на час розгляду справи саме на другого відповідача покладені повноваження, права та функції Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України області, як наслідок, зобов`язальні дії мають бути покладені саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 р. у справі № 200/11676/21 - залишити без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 р. у справі № 200/11676/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 21 березня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко