Справа № 120/8193/22
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 березня 2023 р. Справа № 120/8193/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що в червні 2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 01 липня 2022 року позивача повідомлено, що згідно з поданими документами до страхового стажу не зараховано періоди його роботи з 20 січня 1978 року по 01 вересня 1978 року та з 13 серпня 1979 року по 01 липня 1980 року, оскільки наявні відмінності в даті наказу про звільнення з датою звільнення; з 17 грудня 1987 року по 12 лютого 1987 року - з огляду на невірну дату звільнення; з 07 липня 1986 року по 05 грудня 1987 року - у зв`язку з відсутністю у трудовій книжці даних про встановлений та вироблений мінімум трудоднів; період отримання допомоги по безробіттю з 12 серпня 2005 року по 06 серпня 2006 року та період роботи в колгоспі з 26 листопада 1989 року по 1998 рік, оскільки дата заповнення трудової книжки значиться як 01 грудня 2008 року, тобто така заповнювалася пізніше ніж позивач працював у колгоспі. Також період роботи в колгоспі з 1989 року по 1998 року не зараховано, оскільки в довідці № 503 від 06 жовтня 2020 року не вказано по-батькові заявника.

07 вересня 2022 року ОСОБА_1 повторно звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте листом від 16 вересня 2022 року вих. № 0200-0211-8/68595 позивачу знову відмовлено в призначенні пенсії за віком. У такому листі пенсійний орган зазначив, що страховий стаж позивача становить 12 років 05 місяців 26 днів. При цьому згідно з поданими документами до страхового стажу не зараховані періоди роботи з 17 грудня 1987 року по 12 лютого 1987 року, з 07 липня 1986 року по 05 грудня 1987 року та з 26 листопада 1989 року по 1998 рік (відповідно до раніше наданої відмови в призначенні пенсії від 21 червня 2022 року). Також у листі йшлося про те, що в уточнюючій довідці № 361 від 08 липня 2022 року відсутнє по-батькові позивача.

Позивач вважає відмову відповідача щодо незарахування до його страхового стажу періоду трудової діяльності з 01 березня 1989 року по 01 січня 1999 року протиправною, а тому звернувся до суду з цим позовом з вимогою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити йому пенсію за віком відповідно до пункту 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 17 вересня 2022 року, зарахувавши при цьому до страхового стажу період роботи з 01 березня 1989 року по 01 січня 1999 року.

Ухвалою від 13 жовтня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

27 жовтня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що ОСОБА_1 07 вересня 2022 року повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за призначенням пенсії. Постановою Пенсійного фонду України № 25-1 від 16 грудня 2020 року внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, якою передбачено застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - відділ перерахунків пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який уповноважений розглянути подану позивачем заяву.

Відповідно до пункту 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Так, відділом перерахунку пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто звернення позивача від 07 вересня 2022 року щодо призначення пенсії та за наслідками розгляду заяви прийнято рішення № 34 від 13 вересня 2022 року про відмову в призначені пенсії.

Разом із відзивом на позов цим відповідачем надано копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13 вересня 2022 року № 34 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії.

Ухвалою суду від 04 листопада 2022 року до участі у справі як співвідповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та надано останньому строк для подання відзиву на позовну заяву.

17 лютого 2023 року на адресу суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Такий, окрім іншого, обґрунтований тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 21 червня 2022 року № 34 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатністю страхового стажу.

Пізніше позивач знову звернувся за призначенням пенсії. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто таку заяву позивача та прийнято рішення від 13 вересня 2022 року № 34, яким повторно відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатністю страхового стажу.

Представник цього відповідача зазначив, що пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 60 років. Вік заявника 62 роки 11 місяців. Проте, як зазначає представник відповідача, за наданими документами та згідно з реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 12 років 5 місяців 26 днів. При цьому до такого стажу не зараховано періоди його роботи з 17 грудня 1987 року по 12 лютого 1987 року, з 07 липня 1986 року по 05 грудня 1987 року, з 26 листопада 1989 року по 1998 рік з підстав, що визначені у рішенні пенсійного органу від 21 червня 2022 року № 34, яким позивачу також відмовлено в призначенні пенсії. Також Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не враховано уточнюючу довідку № 361 від 08 липня 2022 року з огляду на те, що у такій не зазначено по-батькові.

За наведених обставин, на переконання представника цього відповідача, позивач не має права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, що становить 26 років.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

15 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 21 червня 2022 року № 34 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії за віком, про що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило позивача листом від 01 липня 2022 року вих. № 0200-0211-8/42962.

Зі змісту цього рішення слідує, що ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у нього необхідного страхового стажу. Так, до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача з 20 січня 1978 року по 01 вересня 1978 року та з 13 серпня 1979 року по 01 липня 1980 року, оскільки наявні відмінності в даті наказу про звільнення з датою звільнення; з 17 грудня 1987 року по 12 лютого 1987 року - з огляду на невірну дату звільнення; з 07 липня 1986 року по 05 грудня 1987 року - у зв`язку з відсутністю у трудовій книжці даних про встановлений та вироблений мінімум трудоднів. Також не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 12 серпня 2005 року по 06 серпня 2006 року та період роботи в колгоспі з 26 листопада 1989 року по 1998 рік, оскільки дата заповнення трудової книжки значиться як 01 грудня 2008 року, тобто така заповнювалася пізніше, ніж позивач працював у колгоспі. Також період роботи в колгоспі з 1989 року по 1998 року не зараховано, оскільки в довідці № 503 від 06 жовтня 2020 року не вказано по-батькові заявника.

07 вересня 2022 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 34 від 13 вересня 2022 року позивачу знову відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу.

Зі змісту цього рішення слідує, що страховий стаж заявника становить 12 років 05 місяців 26 днів. Відповідно до пункту 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у 2019 році особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу 26 років. При цьому до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 17 грудня 1987 року по 12 лютого 1987 року, з 07 липня 1986 року по 05 грудня 1987 року, з 26 листопада 1989 року по 1998 рік з підстав, що наведені у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 21 червня 2022 року № 34. Також пенсійним органом не взята до уваги довідка № 361 від 07 липня 2022 року, оскільки у такій не зазначено по-батькові особи, які така довідка видана.

У позові йдеться про те, що ОСОБА_1 не погоджується саме з цим рішенням пенсійного органу (рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 34 від 13 вересня 2022 року), яким відмовлено в призначенні пенсії з підстав незарахування до страхового стажу періоду роботи з 01 березня 1989 року по 01 січня 1999 року, а тому судом надаватиметься правова оцінка оскаржуваному рішенню (діям) пенсійного органу лише в контексті предмету спірних правовідносин.

Визначаючись із заявленими позовними вимогами, суд зважає на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом а досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки, за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

Отже, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13 вересня 2022 року № 34 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком з підстав недостатності у нього необхідного страхового стажу. При цьому до такого не зараховано й період роботи позивача в колгоспі імені Шевченка з 26 листопада 1989 року по 1998 рік (саме цей період і є спірним у цій справі, адже позивач оскаржує рішення (дії) пенсійного органу щодо його незарахування).

Водночас у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13 вересня 2022 року № 34 не зазначено підстав незарахування згаданого періоду роботи позивача до страхового стажу, проте вказано, що такі підстави наведені у іншому рішенні пенсійного органу, яким раніше ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсій (мова йде про рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 21 червня 2022 року № 34).

Разом із тим зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 21 червня 2022 року № 34 слідує, що підставою для відмови у зарахуванні згадуваного вище періоду роботи до страхового стажу позивача слугувало те, що дата заповнення трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 зазначена як 01 грудня 2008 року, що є більш пізньою датою, аніж період роботи ОСОБА_1 у колгоспі. Також у цьому рішенні зазначено, що період роботи з 1989 по 1998 роки не зараховано до страхового стажу, оскільки у довідці вих. № 503 від 06 жовтня 2020 року, виданої комунальною установою «Козятинський районний трудовий архів» Козятинської районної ради Вінницької області, не зазначено по-батькові особи, якої стосується інформація у цій довідці.

Визначаючись із тим, чи пенсійним органом правомірно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача згаданого вище періоду роботи, варто врахувати наступне.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників регулювався постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - постанова Ради Міністрів СРСР № 310), якою також було затверджено Загальні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (далі Загальні положення).

Пунктом 2 постанови Ради Міністрів СРСР № 310 передбачалося, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.

У пунктах 1, 2, 5 Загальних положень йшлося, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

В трудову книжку колгоспника вносяться:

відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про членство у колгоспі: прийом у члени колгоспу, припинення членства;

відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи;

відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання;

відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань, нагородження та заохочення за успіхи в роботі, передбачені статутом та правилами розпорядку колгоспу, інші заохочення відповідно до чинного законодавством;

відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використаних винаходах та раціоналізаторських реченнях та про виплачених у зв`язку з цим винагороди.

Дослідивши трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_2 , суд установив, що на 43 аркуші такої міститься запис про прийняття ОСОБА_1 на роботу в колгосп ім. Шевченка села Тернівка 01 березня 1989 року, а на 3 сторінці дата її заповнення 10 березня 1989 року, а відтак твердження пенсійного органу про невідповідність дати заповнення книжки колгоспника і дати прийняття позивача на роботу в колгосп не знайшли підтвердження в ході судового розгляду.

Більше того, відповідно до пункту 6 Загальних положень всі записи в трудовій книжці колгоспника засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

А тому саме уповноважена особа колгоспу несе відповідальність за правильність ведення трудової книжки колгоспника.

Відтак пенсійний орган безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача період його роботи з 26 листопада 1989 року по 31 грудня 1998 року.

Водночас статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому основними умовами для призначення пенсії за віком є наявність необхідного страхового стажу та досягнення пенсійного віку.

Підтвердженням того, що позивач працював з 01 березня 1989 року по 03 вересня 2003 року повний робочий день муляром спочатку в колгоспі імені Шевченка села Тернівка, а після перейменування колгоспу в СКП ім. Шевченка села Тернівка (потім - в ТОВ «Тернівка»), є записи в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 .

Більше того, довідкою № 503, що видана комунальною установою "Козятинський районний трудовий архів" Козятинської районної ради Вінницької області 06 жовтня 2020 року, підтверджується факт роботи ОСОБА_1 в колгоспі імені Шевченка каменярем з 1989 року по 1999 рік включно.

Посилання пенсійного органу щодо неврахування довідки комунальної установи "Козятинський міський трудовий архів" Козятинської міської ради Вінницької області від 08 липня 2022 року № 361 з огляду на відсутність у ній по-батькові слід визнати безпідставними, оскільки у такій зазначено прізвище, ім`я та по-батькові позивача.

Отже, наведені пенсійним органом мотиви незарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 26 листопада 1989 року по 31 грудня 1998 року слід визнати безпідставними.

За таких обставин суд дійшов висновку визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 34 від 13 вересня 2022 року в частині відмови в призначенні пенсії з підстав незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 26 листопада 1989 року по 31 грудня 1998 року включно, оскільки саме цим рішенням повторно відмовлено позивачу в призначенні пенсії.

Також задоволенню підлягає й похідна від основної вимоги, що стосується зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити позивачеві пенсію, зарахувавши до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 26 листопада 1989 року по 31 грудня 1998 року включно.

Водночас відсутні підстави для визнання протиправної відмови пенсійного органу, адже за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 01 вересня 2022 року прийнято акт індивідуальної дії (рішення) від 13 вересня 2022 року, яким відмовлено в призначенні пенсії зокрема й з підстави незарахування до страхового стажу періоду його роботи з 26 листопада 1989 року по 31 грудня 1998 року, а тому саме прийнятим рішенням порушуються права позивача на отримання пенсійних виплат.

Також відсутні підстави зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи з 01 березня 1989 року по 25 листопада 1989 року включно, адже пенсійним органом не відмовлено у зарахуванні такого періоду до страхового стажу позивача, а тому такі вимоги є необгрунтованими.

Визначаючись із тим, з якої дати слід призначити пенсію позивачеві, суд враховує таке.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач досягнув пенсійного віку 16 вересня 2022 року та в цей же день звернувся із заявою про призначення пенсії за віком, тобто в межах строку, що визначений пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV, тому Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області слід зобов`язати призначити позивачеві пенсію з 17 вересня 2022 року, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

В силу приписів частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ухвали суду від 13 жовтня 2022 року, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 34 від 13 вересня 2022 року в частині відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з підстав незарахування до страхового стажу періоду роботи з 26 листопада 1989 року по 31 грудня 1998 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 17 вересня 2022 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу період роботи з 26 листопада 1989 року по 31 грудня 1998 року включно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 )

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21910427)

Рішення суду в повному обсязі складено 21.03.2023

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович