Справа № 742/22/23
Суддя: Коваленко А. В.
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/5/23
Єдиний унікальний № 742/22/23
РІШЕННЯ
22 березня 2023 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Сумцова Т.В., представника позивача Панасенко А.М. розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області в особі інспектора взводу № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Юращенка Р.Ю. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
У січні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить скасувати постанову інспектора взводу №1 БУПП в Чернігівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Юращенка Романа Юрійовича серії БАВ № 230893 від 19.12.2022 р. про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400 грн та матеріали адміністративної справи за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити на підставі ст. 247, 284, 293 КУпАП.
Свої вимоги аргументує тим, що 19.12.2022 року ОСОБА_1 рухався автомобілем Део Нексія державний номер НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чернігів-Нові Мартиновичі, де його зупинили працівники поліції БУПП в Чернігівській області ДПП.
Працівники поліції повідомили, що він позбавлений права керувати транспортним засобом на один рік за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Працівник поліції склав постанову серії БАВ №238093 від19.01.2022 року за ч.2 ст. 126 КУпАП, про те, що 19.12.2022 року о 16 годині на автодорозі Київ- Чернігів-Нові Мартиновичі ОСОБА_1 керував т/з не маючи права керувати таким транспортним засобом ,чим порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР України.
З даною постановою ОСОБА_1 не згоден, оскільки ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України та не було відомо про те, що накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Таким чином зловмисник який вкрав посвідчення водія в 2020 році у ОСОБА_1 , скористався ним при складанні протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст.130 ч.1 КУпАП в 2021 році.
30.01.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій він заперечував, щодо задоволення позовних вимог.
Свої заперечення аргументував тим, що Управління патрульної поліції є неналежним відповідачам, оскільки не є юридичною особою, а позивач не залучив до участі в справ Департамент патрульної поліції. Крім того, зазначає, що під час оформлення матеріалів справи у водія було відсутнє посвідчення водія і останній повідомив, що воно викрадене. Також було встановлено, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 04.01.2023 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи на 09 год.00 хв. 24 січня 2023року.
24.01.2023 року відкладено розгляд справи в зв`язку з надходженням клопотання представника позивача та призначено наступне судове засідання на 01.03.2023 року 11 год 00 хв.
01.03.2023 року відкладено розгляд справи в зв`язку з надходженням клопотання представника позивача та призначене наступне судове засідання на 22.03.2023 року 11 год 00 хв.
ІІІ. Позиції сторін.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Відповідачі в судовому засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, але подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Постановою серія БАВ № 230893 від 19.12.2022 р. інспектор взводу №1 БУПП в Чернігівській області ДПП старший лейтенант поліції Юращенка Романа Юрійовича наклав на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 3400 грн за ч. 2 ст. 126 КУпАП .
Згідно постанови, 19.12.2022 року о 16 годині на автодорозі Київ- Чернігів-Нові Мартиновичі ОСОБА_1 керував т/з не маючи права керувати таким транспортним засобом ,чим порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР України.
З дослідженого в судовому засіданні відеозапису наданого представником відповідача вбачається, 19.12.2022 року працівниками поліції зупинено автомобіль марки DAEWOO NEXIA д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив , що в нього викрадено посвідчення водія і він звертався з заявою до поліції.
З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з бодікамери поліцейського вбачається, що 15.08.2021 року працівником поліції зупинено водія автомобіля SKODA FABIA д.н.з. НОМЕР_3 , який передав працівнику поліції посвідчення водія та назвався ОСОБА_2 , 1977 року народження. Також на зауваження працівника поліції про те, що фотокартка в посвідченні заляпана клеєм і його потрібно замінити, водій відповів, що це його онуки заляпали.
Розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено за його відсутності.
З протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 16.09.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив про те, що здійснено крадіжку з його автомобіля SKODA FABIA грошей та речей, в тому числі і посвідчення водія на його ім`я серії НОМЕР_2 .
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
У частині першій статті 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Основного Закону України). Аналогічний припис закріплено у частині першій статті 6 КАС України. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (частина друга статті 6 КАС України).
Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен бути якісним, щоби виключити будь-який ризик свавілля.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч. 1ст. 126 КУпАП
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:
1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;
2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;
3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;
4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;
5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.
Більше того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.
Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.
Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до п.п. 1,3,8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 року по справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 року по справі № 524/9716/16-а та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом
Відповідно до п.2.1.( а) ПДР , водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_1 , 09.02.1987 року керував транспортним засобом знаючи, що його посвідчення водія викрадене і не звернувшись до сервісного центру МВС для отримання нового посвідчення замість викраденого, то на переконання суду в його діях мається склад адміністративного правопорушення передбачений ч.2 ст.126 КУпАП.
З відеозапису вбачаються, що особа на яку складено адміністративний протокол та яку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який отримував посвідчення водія НОМЕР_2 та яке у останнього було викрадене.
Натомість, дані обставини на які посилається представник позивача не виключають відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення передбачене ч.2 с.126 КУпАП.
Крім того, позов не підлягає до задоволення з тих підстав, що позивачем заявлено позовні вимоги до Управління патрульної поліції в Чернігівській області, оскільки зазначений відповідач не є юридичною особою, а отже є неналежним відповідачем, а клопотань про залучення до участі в справі належного відповідача, яким являється Департамент патрульної поліції , позивачем не заявлялося.
Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 241-246, 255, 286 КАС України, суд
У задоволені позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області в особі інспектора взводу № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Юращенка Р.Ю. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО