Справа № 545/281/23
Суддя: Потетій А. Г.
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/281/23
Провадження № 2-а/545/52/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2023 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Потетій А.Г., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення посилаючись на те, що 21.01.2023 о 17 год. в с. Розсошенці Полтавського району інспектор ВНАЗ Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Штаферун В.В. виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАД №352072, та застосував до ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 та ч.1 ст.121-3 КУпАП, які об`єднано за ст.36 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн.

Позивач з постановою не згоден.

Вказує, що 21.01.2023 о 17 год. на вул. Степова, 33 керуючи НОМЕР_1 його зупинив поліцейський, який виніс спірну постанову за керування «транспортним засобом з номерними знаками, на які нанесено сторонній предмет (плівка-тонування) та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії чим порушив п.п. 2,9. в та 2.1.9 ПДР».

В порушення вимого ст.268КУпАП поліцейський на прохання позивача не надав можливість скористатись правовою допомогою.

В п.4 постанови серії БАД №352072 поліцейський на підставі візуального спостереження вказав, «керував транспортним засобом з номерними знаками, на які нанесено сторонній предмет (плівка-тонування), чим порушив п,2.9.в ПДР - керування водієм транспортного засобу з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів» та кваліфікував це порушення за ч.1. ст.121-3 КУПАП.

Згідно з пунктом 2.9.в, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, «водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м».

Розділ VIII «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (із змінами) встановлює особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 121 КУпАП. Пунктом 7 якого зобов`язує інспектора долучати «до постанови обов`язковий акт відповідності: у разі виявлення технічних несправностей, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація ТЗ забороняється, або невідповідності його технічного стану вимогам стандартів (бланк акту додається до наказу №1395). Потім поліцейський здійснює провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог КУпАП, У пункті 12 Акта відповідності поліцейський зазначає стислий опис несправностей, виявлених під час перевірки. Копія Акта відповідності вручається водієві транспортного засобу під підпис. У разі відмови водія від підписання Акта відповідності в ньому робиться про це відповідний запис». Такого акта до постанови, що оскаржується, поліцейським не долучено.

Оскільки ДСТУ 3650:2019 "Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні технічні умови" (на заміну ДСТУ 3650:2012) встановлює вимоги до номерних знаків, а інспектор притягує водія до адміністративної відповідальності за номерний знак, що не відповідає вимогам стандартів, то вбачається, що в постанові повинно бути посилання на пункт ДСТУ 3650:2019, яким не відповідає номерний знак НОМЕР_2 .

Номерний знак не може бути визнаний невідповідним стандарту тільки за те, що він або пошкоджений, або забруднений, або закритий іншим предметом. На думку інспектора номерний знак мав нанесену тонувальну плівку, що робило знак таким, що не відповідає вимогам стандартів, тобто наявність стороннього предмету на номерному знакові є ознакою невідповідності стандарту. Така думка є помилковою.

В постанові відсутні заходи, що вжив інспектор по відношенню до порушника. Якщо заборонив експлуатацію ТЗ, то повинно в матеріалах справи міститись вимога про заборону експлуатації ТЗ, яка відсутня. Якщо водієм усунено порушення на місці зупинки, то не було підстав виносити постанову.

Тимчасова несправність або відсутність певних деталей на транспортному засобі свідчить лише про певний технічний стан цього транспортного засобу (ВС/ККС №751/11193/16 від 20.06.2019).

Вважає, що інспектором невірно кваліфіковано правопорушення. Невірна кваліфікація адмінправопорушення є однозначною підставою для закриття справи.

Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 121-3 КУпАП не віднесено до справ розгляд яких з винесенням постанови по справі про адміністративні правопорушення здійснюється на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №352072 від 21.01.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, надавати пояснення, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо та вимогам Інструкції.

Також позивач вказує на відсутність задокументованих доказів скоєння правопорушення.

Постанова серії БАД №352072 не містить печатки органу, що її видав, відсутні докази до справи, на які посилався інспектор при винесенні постанови (ст.283 КУпАП) та роз`яснення того, як на думку поліцейського плівка вплинула на стандартизацію недавно отриманого в ТСЦ номерного знаку ХХХ3ХХХ.

Плівка, якщо вона існувала, могла бути вилучена як доказ правопорушення, відсутні будь-які заключення спеціалістів щодо наявності стороннього предмета на номерному знакові, відсутній акт огляду, оскільки немає доказів, то притягувати до відповідальності за не задокументоване на думку поліцейського порушення передчасно.

Посилання на жоден із цих доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові є відсутніми. Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

В частині притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, спірна постанова серії БАД №352072 про накладення адміністративного, не відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку. Разом з тим, вказана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

У випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду грунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010.

Притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП було безпідставно, оскільки документи і на водія і на транспортний засіб буди надані в електронному і паперовому вигляді.

На відео, що додається до матеріалів справи, є відео, де поліцейський на місці зупинки, що до винесення постанови, розглядає водійське посвідчення і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Вбачається, що складу адміністративного правопорушення зі сторони позивача не було. Згідно ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову незаконною, винесену з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач та представник позивача адвокат Момот Т.Г. у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримав у повному обсязі, прохав задовольнити.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову заперечували з підстав викладених у відзиві.

Зокрема у відзиві на позов представник відповідача прохала повністю відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: 21.01.2023 керуючи автомобілем JEEP WRANGLER, номерний знак НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в с. Розсошенці, вул. Степова, 33, Полтавської обл., Полтавського р-н, водій ОСОБА_1 керував транспортним, засобом з номерними знаками на які нанесено сторонній предмет (плівка-тонування) та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. п. 2.9.В та 2.1.А Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р. (далі - ПДР).

Що стосується порушення ч. 1 статті 126 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.1. ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обоє язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

П. 2.4. ПДР передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» Водій зобов`язаний:

мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Поліцейський ІІІтаферун В.В. неодноразово просив гр. ОСОБА_1 пред`явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, що зафіксовано на відео з бодікамери № 468888. Проте, позивач відмовлявся від законної вимоги пред`явити документи.

На момент зупинки транспортного засобу JEEP WRANGLER, номерний знак НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) у водія ОСОБА_1 не було при собі посвідчення водія відповідної категорії.

Особу водія було встановлено за Інформаційним порталом Національної поліції «АРМОР» (далі - ІПНП «АРМОР»). В подальшому позивач пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом (після того як посвідчення водія позивачу привезла дружина).

Відповідальність за дане порушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Що стосується правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Відповідно до п. 2.9.В. ПДР України водієві забороняється:

Керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

не належить цьому засобу;

не відповідає вимогам стандартів;

закріплений не в установленому для цього місці;

закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;

Відповідно до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На відео з бодікамери поліцейського № 468888 о 17:01:40 год. позивач не заперечує наявність плівки-тонування на номерних знаках транспортного засобу. Проте, говорить поліцейським, що її наявність не перешкоджає ідентифікації номерних знаків з відстані 20 м.

Наголошує на тому, що санкція цієї норми передбачає окремі склади адміністративного правопорушення, а саме керування або експлуатація транспортного засобу:

без номерного знака;

з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам;

з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію; забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів;

а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Такої ж позиції дотримується Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у постанові суду від 26 січня 2023 року у справі № 712/9697/22. А саме: «...Посилання апелянта на те, що сітка, яка встановлена на номерному знаку, дозволяє чітко визначити символи номерного знаку, у т.ч. на відстані 20 метрів, є необгрунтованими, оскільки така вимога пред`являється саме до забруднених знаків.

Посилання позивача на те, що закритий іншими предметами номерний знак, що дає змогу визначити символи номерного знака з відстані 20 м, не створює адміністративне правопорушення, не відповідає вимогам ст. 121-3 КУпАП та п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху...».

У зв`язку із допущеними порушеннями з урахуванням положень ст. 36 КУпАП відносно позивача було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 352072 за ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП «Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.... Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, показаннями засобів фото і кіно-зйомки, відео-запису, які використовуються під час нагляду за дорожнім рухом ...».

Зазначеними правовими нормами встановлено перелік засобів доказування, які можуть застосовуватися у адміністративному процесі, за допомогою яких суд може встановити наявність чи відсутність певних обставин.

Право та порядок використання поліцейським нагрудної відеокамери передбачено пп. 2 п.4.1 розділу IV Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016р. за № 4/1 та cт. cт. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

У даному випадку до постанови додається відео з реєстратора Aspiring на якому зафіксовано факт вчинення правопорушення, що слугує беззаперечним доказом вини позивача, відео з бодікамери поліцейського 468888 та бодікамери Protekt № 02 по факту розгляду справи.

Так, на відео з реєстратора та бодікамери поліцейського Protekt №02 зафіксовано порушення позивачем п. п. 2.9.В. ПДР України.

Даний відеозапис містить інформацію щодо предмета доказування (на відео чітко зафіксовано факт порушення). Дане відео зафіксовано на технічний засіб, що має функції відеозапису і використовується для забезпечення публічної безпеки і громадського порядку. Доказ є достовірним, за допомогою нього можна встановити дійсні обставини справи, а саме наявність факту порушення ПДР України з боку водія автомобіля.

Даний доказ, на виконання вимог ч. 3 ст. 77 КАС України, був покладений в основу прийнятті рішення щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. З ст. 283 КУпАП Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У матеріалах справи міститься копія постанови, де в п, 7 зазначено «Додається відео з бодікмери 468888. Protekt № 02 та реєстратора Aspiring».

Таким чином, дотримано всі вимоги чинного законодавства в постанові міститься посилання на відеозапис як на додаток до постанови.

Що стосується порядку винесення постанови серії БАД № 352072 від 21.01.2023 відносно гр. ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11. 2015 за № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ,.... частинами першою, … статті 121-3, ... статті 126, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Також відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках, відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Посилання позивача на рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 є неактуальним та запізненим, так як дане рішення стосувалося діяльності Державтоінспекції та приймалось до внесення змін у статтю 258 КУпАП.

Крім того, при розгляді адміністративної справи за аналогічними посиланнями позивача, Верховний суд у рішенні від 15.03.2018, справа №554/5558/16-а зробив наступний висновок, який полягає в тому, що «скаржником неправильно розуміються поняття "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення" з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", оскільки словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Тоді як поняття "на місці вчинення правопорушення", визначене у статті 258 КУпАП, тлумачиться Судом не на користь позивача».

Отже, посилання позивача щодо неправомірності проведення розгляду справи на місці вчинення правопорушення та порушення цим прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству.

На місці розгляду справи водія ОСОБА_1 було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується матеріалами відео фіксації.

Крім того, було дотримано порядок розгляду справи, передбачений ст. 279 КУпАП. На місці під час розгляду справи від позивача жодних заяв та клопотань не надходило, в тому числі і про залучення дипломованого юриста. Вище сказане підтверджується також підписом позивача у відповідній графі постанови про адміністративне правопорушення.

Позивачу було надано право скористатися правовою допомогою. Позивач у телефонному режимі консультувався з адвокатом. Вище сказане підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Таким чином, поліцейським було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Це є дуже важливим чинником у вирішенні питання про оцінку доказів, адже правосвідомість - це ставлення особи до права, його ролі у суспільстві.

Відтак, виносячи постанову, поліцейський законно оцінив наявні докази за своїм внутрішнім переконанням та дотримався всіх передбачених чинним законодавством процедур розгляду справи про адміністративне правопорушення, не порушив жодних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та своїми діями під час розгляду справи сприяв реалізації прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності в повній мірі.

Після винесення постанови поліцейський ознайомив позивача зі змістом постанови, роз`яснив положення статей 307, 308, 289 КУпАП.

Крім того, до позову не додано ніяких підтверджуючих документів щодо наданих правничих (правових) послуг за які позивач сплатив адвокату 10 000 грн.

Із врахуванням вищевикладених обставин, розмір витрат, які клієнт сплатив своєму адвокату не підтверджується належними та допустимими доказами, а заявлений розмір витрат є неспіврозмірним із предметом позову, позовна вимога щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката є такою, що не підлягає до задоволення.

Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Зважаючи на те, що сторони висловили свою позицію, відповідач подав відзив на позов, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

На підставі викладеного суд вирішив провести розгляд справи у письмовому провадженні відповідно до вимог ст. 205 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено судом, позивач 21.01.2023 керуючи автомобілем JEEP WRANGLER, номерний знак НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в с. Розсошенці, Полтавьского району Полтавської області по вул. Степова, 33 керував транспортним, засобом з номерними знаками на які нанесено сторонній предмет (плівка-тонування) та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. п. 2.9.В та 2.1.А Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року.

Про що інспектором Штаферуном В.В. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАД № 352072 від 21.01.2023 року.

Згідно зазначеної постанови позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 126 ч. 1, ст. 121-3 ч.1 4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, згідно ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1190,00 грн.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 2.1. ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обоє язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Пунктом 2.4. ПДР передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Поліцейський ІІІтаферун В. В, неодноразово просив гр. ОСОБА_1 пред`явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, що зафіксовано на відео з бодікамери № 468888. Проте, позивач відмовлявся від законної вимоги пред`явити документи.

На момент зупинки транспортного засобу JEEP WRANGLER, номерний знак НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) у водія ОСОБА_1 не було при собі посвідчення водія відповідної категорії.

Крім того, відповідно до п. 2.9.В. ПДР України водієві забороняється:

керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

не належить цьому засобу;

не відповідає вимогам стандартів;

закріплений не в установленому для цього місці;

закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;

Відповідно до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На відео з бодікамери поліцейського № 468888 о 17:01:40 год. позивач не заперечує наявність плівки-тонування на номерних знаках транспортного засобу та підтверджується самим відеозаписом наявність цієї плівки-тонування на номерних знаках. Проте, позивач говорить поліцейським, що її наявність не перешкоджає ідентифікації номерних знаків з відстані 20 м.

Санкція ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачає окремі склади адміністративного правопорушення, а саме керування або експлуатація транспортного засобу:

без номерного знака;

з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам;

з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію;

забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів;

а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2023 року у справі № 712/9697/22.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Працівники патрульної поліції України при виконані службових повноважень керуються Законом України «Про Національну поліцію».

Cтаттею 40 ЗУ «Про Національну поліцію», застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 вище вказаної статті передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується матеріалами відео фіксації з нагрудної камери інспектора.

До постанови додається відео з реєстратора Aspiring на якому зафіксовано факт вчинення правопорушення, що слугує беззаперечним доказом вини позивача, відео з бодікамери поліцейського 468888 та бодікамери Protekt № 02 по факту розгляду справи, посалання на які є в самій постанові серія БАД №352072.

Таким чином, відповідачем було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи при цьому жодних клопотань від позивача інспекторам поліції заявлено не було лише вказано, що він буде користуватися всіма правами наданими законом .

У відповідності до ст. 252 КУпАП та п. 10 розділу 3 Інструкції, при розгляді справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, інспектором в повній мірі було дотримано порядок розгляду справи, передбачений ст. 279, 280 КУпАП, було з`ясовано чи вчинено правопорушення, чи підлягає гр. ОСОБА_1 адміністративній відповідальності.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами 1 та 2 ст.258, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відтак, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статей, за якими позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративних правопорушень та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено. При цьому, факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Щодо доводів позивача про те, що КУпАП не передбачено винесення постанови на місці вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема за частинами першою і другою статті 121-3 КУпАП.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Досліджені обставини є такими, що підтверджують законність та обгрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення складеної відносно позивача.

Тому з огляду на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)».

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката підлягають віднесення за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 77, 241-246 КАС України, ст. ст. 122 ч. 1, 126, 247, 259-263, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Конституцією України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії БАД № 352072 від 21.01.2023 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст.126, ч. 1 ч. ст.121-3 КУпАП та накладення стягнення у розмірі 1190 грн.00коп.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 536,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при проголошенні у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.Г. Потетій