Справа № 440/1570/23
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 23 березня 2023 року м.ПолтаваС справа № 440/1570/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області № 44 від 11 травня 2022 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати відповідачів призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі поданих ним документів з 10 травня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу протиправно відмовлено в призначенні пенсії, незарахувавши до страхового стажу роботи періоди роботи з 05.10.1994 в ТОВ "Холод і К" та з 01.01.2000 по 3.12.2004 у фірмі "Донбасвугілля LTD", оскільки відсутні відомості про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків до ПФУ, а також до пільгового стажу період роботи з 05.10.1982 по 23.01.1989 в Шахтопрохідному управлінні № 4 трест "Луганськшахтопроходка", оскільки відсутня довідка, уточнююча пільговий характер роботи, яка підтверджує зайнятість на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1. Вказує, що стаж роботи підтверджується як записами в трудовій книжці, так і іншими документами, що оформлені належним чином та були надані разом із заявою про призначення пенсії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадження).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 частково задоволено клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, продовжено строк для подання відзиву на позов на 15 днів.

16.03.2023 представник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечував проти позовних вимог, зазначивши, що рішенням від 11.05.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи 28 років, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-VI, оскільки згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 19 років 8 місяців 18 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

17.03.2023 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до суду надійшов відзив, в якому зазначено, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Також вказано, що 19.10.2022 позивачу встановлена інвалідність ІІ групи, у зв`язку з чим Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області поновлена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зазначено, що позивач не надав доказів будь-яких звернень до страхувальника - фірма "Донбасвугілля ЛТД" щодо сплати страхових внесків в періоди роботи позивача, які не були враховані при обрахуванні страхового стажу при призначенні пенсії за віком. Також вказано, що страховий стаж позивача за період з 01.01.2000 був обчислений згідно інформації, яка відображена в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тому не було враховано періодів роботи з 01.01.2000 по 31.12.2004.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Позивач звернувся до пенсійного органу з заявою від 05.05.2022 про призначення пенсії за віком /а.с. 96-97/.

До заяви, зокрема, додано копії: трудової книжки /а.с. 99-102/, довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 14.11.2016 № 11/144 /а.с. 103/, довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 14.11.2016 № 11/145 /а.с. 104/, листа ПАТ "Трест Луганськшахтопроходка" від 14.11.2016 № 11/146 /а.с. 105/.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 44 від 11.05.2022 /а.с. 115/ відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

У спірному рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 28 років, а страховий стаж особи становить 19 років 8 місяців 18 днів.

Також зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 05.10.1994 по 31.12.1999 в ТОВ "Холод і К" та з 01.01.2000 по 31.12.2004 у фірмі "Донбасвугілля LTD", оскільки відсутні відомості про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Вказано, що для зарахування до страхового стажу періодів роботи з 05.10.1994 по 31.12.1999 та з 01.01.2000 по 31.12.2004, необхідно підтвердити нарахування заробітної плати, сплату страхових внесків та внести відповідні зміни до Реєстру застрахованих осіб.

Крім того, до пільгового стажу не зараховано період роботи з 05.10.1982 по 23.01.1989 в Шахтопрохідному управлінні № 4 трест "Луганськшахтопроходка", оскільки відсутня довідка, уточнююча пільговий характер роботи, яка підтверджує зайнятість на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1. Зазначено, що для зарахування періоду з 05.10.1994 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 31.12.2003, необхідно надати уточнюючі довідки видані підприємствами, на яких працювала особа, на підставі первинних документів, за час виконання роботи. Крім того, для зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 05.10.1982 по 23.01.1989, необхідно надати уточнюючу довідку про пільговий стаж згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, із зазначенням періоду роботи, що зараховується до пільгового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 44 від 11.05.2022 протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV на призначення пенсії за віком мають жінки після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 44 Закону №1058-IV зазначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон №1788-ХІІ) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У силу пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Судом встановлено, що позивачу 10.05.2021 виповнилось 60 років, що підтверджено його паспортом громадянина України НОМЕР_1 , виданий Станично-Луганським РВУМВС України в Луганській області 20.02.2002.

Пенсійним органом проведено обчислення страхового стажу позивача та визначено, що такий стаж загалом становить 19 років 8 місяців 18 днів, про що зазначено безпосередньо в оскаржуваному рішенні.

Спірним питанням у цій справі є зарахування до страхового стажу роботи періоди роботи з 05.10.1994 по 31.12.1999 в ТОВ "Холод і К" та з 01.01.2000 по 3.12.2004 у фірмі "Донбасвугілля LTD", а також до пільгового стажу період роботи з 05.10.1982 по 23.01.1989 в Шахтопрохідному управлінні № 4 трест "Луганськшахтопроходка".

Відповідач у рішенні № 44 від 11 травня 2022 року зазначив, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 05.10.1994 по 31.12.1999 в ТОВ "Холод і К" та з 01.01.200 по 31.12.2004 у фірмі "Донбасвугілля LTD", оскільки відсутні відомості про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Крім того, до пільгового стажу не зараховано період роботи з 05.10.1982 по 23.01.1989 в Шахтопрохідному управлінні № 4 трест "Луганськшахтопроходка", оскільки відсутня довідка, уточнююча пільговий характер роботи, яка підтверджує зайнятість на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1.

Надаючи правову оцінку цим доводам відповідача, суд враховує, що у трудовій книжці позивача наявні відомості про роботу ОСОБА_1 з 05.10.1982 по 23.01.1989 в Шахтопрохідному управлінні № 4 трест "Луганськшахтопроходка", з 05.10.1994 по 31.12.1999 в ТОВ "Холод і К" та з 01.01.2000 по 31.12.2004 у фірмі "Донбасвугілля LTD".

Крім того, позивачем надано довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 14.11.2016 № 11/144 /а.с. 103/, довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 14.11.2016 № 11/145 /а.с. 104/, листа ПАТ "Трест Луганськшахтопроходка" від 14.11.2016 № 11/146 /а.с. 105/, копії особистих рахунків /а.с. 35-42/.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Отже, за наявності записів у трудовій книжці позивача, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував період роботи позивача з 05.10.1982 по 23.01.1989 в Шахтопрохідному управлінні № 4 трест "Луганськшахтопроходка".

Також суд зазначає, що відповідно до положень статті 106 Закону №1058-XV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Внаслідок невиконання ТОВ "Холод і К" та "Донбасвугілля LTD" обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаних підприємствах, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Несплата ТОВ "Холод і К" та "Донбасвугілля LTD" за позивача страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періоду роботи і сум заробітку, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.

Суд зазначає, що пенсійним органом під час розгляду документів позивача про призначення пенсії не проаналізовано відомості трудової книжки, та інші документи, надані ОСОБА_1 .

За обставин цього спору суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком орган застосував суто формальний підхід, що не відповідає принципу верховенства права. При цьому, суд виходить з того, що аналізуючи надані документи, пенсійний орган, перш за все, має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми. У даному випадку, органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Суд зазначає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28.08.2018 у справі №175/4336/16-а, від 25.09.2018 у справі №242/65/17, від 27.02.2019 у справі №423/3544/16-а, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 31.03.2020 у справі №127/16245/17.

Отже рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області № 44 від 11 травня 2022 року належить визнати протиправним та скасувати, а позов в цій частині - задовольнити.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить з наступних міркувань.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України, статті 17, частини п`ятої статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», №40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі «Джорджевич проти Хорватії» (Djordjevic v Croatia), № 41526/10, пункт 101; рішення у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

У рішенні від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд також враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року по справі №21-1465а15, яка полягає у тому, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд наголошує, що умови, за яких пенсійний орган відмовляє у зарахуванні стажу роботи, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен зарахувати стаж роботи.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд враховує наступне.

Згідно з абзацом 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З огляду на те, що у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, то саме цей орган і має завершити процедуру розгляду заяви позивача.

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.05.2022 за призначенням/перерахунком пенсії, з урахуванням висновків суду.

При цьому позовні вимоги у частині зобов`язання відповідачів призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі поданих ним документів з 10 травня 2022 року, задоволенню не підлягають, оскільки розрахунок стажу із врахуванням тих чи інших документів, поданих для призначення (переведення) пенсії, є повноваженням пенсійного органу, яким не здійснено належний аналіз та оцінку поданих позивачем документів, відтак суд не може перебирати на себе функції іншого органу державної влади.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Г.Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29000, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 44 від 11 травня 2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 травня 2022 року за призначенням/перерахунком пенсії, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Чеснокова