Справа № 440/7130/22
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 рокум. ПолтаваСправа № 440/7130/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Рябухи Ю.В.,

представника позивача Баранової В.І.,

представників відповідача Красної С.Ю., Коробкової Х.О.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1 від 27 вересня 2021 року.

Позов обґрунтований тим, що на виконання постанови Верховного Суду від 14 лютого 2018 року та ухвали господарського суду Полтавської області від 10 травня 2018 року у справі 917/1622/16 платіжним дорученням №5550 від 13 липня 2018 року позивачем перераховано на користь КП «Благоустрій Кременчука» заборгованість у сумі 11746014,27 грн. КП «Благоустрій Кременчука» 13 липня 2018 року складено та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні: №11 від 13 липня 2018 року на суму 1703007,01 грн, (в т.ч. ПДВ- 283834,50 грн) (реєстраційний номер ), №10 від 13 липня 2018 року на суму 1892230,01 грн (в т.ч. ПДВ- 315371,67 грн) (реєстраційний номер ), №7 від 13 липня 2018 року на суму 1892230,01 грн ( в т.ч. ПДВ- 315371,67 грн) (реєстраційний номер ), №8 від 13 липня 2018 року на суму 1892230,01 грн (в т.ч. ПДВ- 315371,67 грн) (реєстраційний номер ), №9 від 13 липня 2018 року на суму 1892230,01 грн (в т.ч. ПДВ- 315 371,67 грн) (реєстраційний номер ). Отримавши в липні 2018 року від КП «Благоустрій Кременчука» ці податкові накладні, позивач відповідні суми ПДВ включив до податкового кредиту за липень 2018 року шляхом подання 28 липня 2021 року уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року, в якому збільшено рядок 10.1 податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року у сумі ПДВ 1545321,00 грн, внаслідок чого зменшено рядок 18 у сумі ПДВ -986062, 00 грн та збільшено рядки 19,20, 20.3, 21 на суму ПДВ 559259,00 грн. Уточнюючий розрахунок до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року подано позивачем своєчасно відповідно до пункту 50.1 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме: 28 липня 2021 року на 1072- й день від граничного строку подання податкової декларації за липень 2018 року. Таким чином, податкове повідомлення-рішення №1 від 27 вересня 2021 року підлягає скасуванню як протиправне.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив, що в акті камеральної перевірки №320/35-00-04-01-12 від 27 серпня 2021 року зафіксовано порушення позивачем вимог підпункту 192.1.2 статті 192, абз.4 пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України та вимог Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм і Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» № 21 від 28 січня 2016 року у зв`язку із включенням до податкового кредиту за липень 2018 року податку на додану вартість на загальну суму 1545321,18 грн за податковими накладними від 13 липня 2018 року №№ 7,8,9,10,11 з перевищенням законодавчо встановленого ( пунктом 198.6 статті 198 ПК України) терміну 1095 календарних днів з дати складання податкових накладних, а саме: на 1112-й день. Так, 28 липня 2021 року позивачем подано «Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок» № за звітний період, що уточняється -липень 2018 року, в якому підприємство самостійно зазначило виявлену помилку, а саме: збільшило показник по рядку 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою» на суму ПДВ 1545321,00 грн.

У відповіді на відзив позивач зазначив про безпідставність доводів відповідача та про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1 від 27 вересня 2021 року, оскільки граничним строком подання податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року було 20 серпня 2018 року, то 1095 днів починають відліковуватись з 21 серпня 2018 року (граничного строку подання декларації), а не як зазначено в акті про результати камеральної перевірки - з 13 липня 2018 року (дати виписки податкових накладних). Таким чином, уточнюючий розрахунок до податкової декларації з податку на додану вартість липень 2018 року подано позивачем своєчасно відповідно до пункту 50.1 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статте 102 Податкового кодексу України, а саме: 28 липня 2021 року на 1072- й день від граничного строку подання податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року.

В запереченнях відповідач зазначив, що стаття 50 Податкового кодексу України є загальною нормою по відношенню до норми статті 198 ПК України, яка є спеціальною стосовно порядку віднесення сум ПДВ до податкового кредиту.

В письмових поясненнях позивач зазначив, що відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України право на податковий кредит у платника податку на додану вартість, який застосовує касовий метод податкового обліку, виникає на дату списання коштів з банківського рахунку такого платника. 13 липня 2018 року позивач перерахував грошові кошти в сумі 11746014,27 грн в рахунок погашення заборгованості перед КП «Благоустрій Кременчука», а відтак право на податковий кредит виникло у позивача саме в липні 2018 року, що підтверджується також листом Офісу ВПП ДФСУ № 9774/10/28-10-50-08-17 від 26 лютого 2019 року. З урахуванням поданого позивачем уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року по рядку 21 виникла сума від`ємного значення з ПДВ 559 259,00 грн, яка зараховується до складу наступного звітного податкового періоду, то додатково у липні 2021 року подано уточнюючий розрахунок до податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2018 року, в якому збільшено рядок 16 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» у сумі рядка 21 попереднього звітного періоду (липень 2018 року) 559259,00 грн.

В письмових поясненнях відповідач зазначив, що право на податковий кредит на загальну суму ПДВ 1545321,00 виникло у позивача на дату складання та реєстрації КП «Благоустрій Кременчука» податкових накладних від 13 липня 2018 року №№ 7, 8, 9,10, 11, тобто на 13 липня 2018 року. Відповідно до абзацу 4 пункту 198.6 статті 198 ПК України (у відповідній редакції) у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. З огляду на те, що вказана норма Кодексу є спеціальною по відношенню до норми статті 50 ПК України, то 1095 -денний строк для включення суми ПДВ до податкового кредиту слід відраховувати саме з дати складання податкової накладної, а не з дати подання податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року. Такий висновок щодо застосування норм ПК України викладений також у постанові ВС від 08 травня 2018 року у справі № 804/5619/13-а.

В поясненнях позивач вказав на те, що позиція Верховного Суду, яка викладена в постанові від 08 травня 2018 року у справі № 804/5619/13-а, не може бути застосовна до спірних правовідносин, оскільки при ухваленні цієї постанови касаційний суд аналізував іншу редакцію норми пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України. В листах Державної фіскальної служби України від 26.01.2016 № 1465/6/99-95-42-01-15, від 09.02.2016 № 2628/6/99-99-19-03-02-15, від 15.08.2016 №17646/6/99-95-42-01-15, від 09.06.2016 № 12795/6/99-99-15-03-02-15 контролюючий орган чітко роз`яснив, що «платник податку при виявленні помилки у податковій звітності, а саме: при частковому включенні або не включенні до складу податкового кредиту податкової декларації суми ПДВ на підставі отриманої податкової накладної, зареєстрованої в ЄРПН, має право скласти уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Кодексу) та виправити неправильно відображені показники». Податковий кредит не декларується за день, в якому складена податкова накладна або подана податкова звітність. Податковий кредит, як і податкові зобов`язання декларується за звітний податковий період, який дорівнює календарному місяцю, шляхом подання податкової звітності. Іншої можливості включити суму ПДВ на підставі податкової накладної до складу податкового кредиту, ніж шляхом подання податкової звітності за звітний період (місяць ) Податковий кодекс України не містить. Встановлення умисності діяння потребує збору належної та допустимої доказової бази. Натомість, у спірних правовідносинах жодної доказової бази вчинення позивачем правопорушення умисно відповідачем на надано, а оцінка дій позивача ґрунтується виключно на суб`єктивних припущеннях відповідача.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представники позивача та відповідача підтримали відповідно позовні вимоги та заперечення, що викладені у відповідних заявах по суті.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» пройшло передбачену законодавством процедуру державної реєстрації юридичної особи з присвоєнням йому ідентифікаційного коду 00131819 та є платником податку на додану вартість з 24 травня 2011 року.

У період з 25 серпня 2021 року по 27 серпня 2021 року Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено камеральну перевірку даних, задекларованих в «Уточнюючих розрахунках податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок» за звітний період липень 2018 року, поданих АТ «Полтаваобленерго» 28 липня 2021 року за вх. № та від 28 липня 2021 року за вх. № , за результатами якої складено акт №320/35-00-04-01-12 від 27 серпня 2021 року.

В акті камеральної перевірки №320/35-00-04-01-12 від 27 серпня 2021 року зафіксовано порушення АТ «Полтаваобленерго» вимог підпункту 192.1.2 статті 192, абзацу 4 пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України та вимог Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм і Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» № 21 від 28 січня 2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 159/28289, в результаті чого товариством занижено податок на додану вартість в сумі 1545321,00 грн, в тому числі за липень 2018 року в сумі 986062,00 грн та за серпень 2018 року в сумі 559259,00 грн.

Так, перевіркою встановлено, що АТ «Полтаваобленерго» 28.07.2021 подано «Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок» за звітний період, що уточняється, - липень 2018 року. В уточнюючому розрахунку № від 28.07.2021 підприємством збільшено у розділі ІІ «Податковий кредит» рядок 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою суму податку у розмірі 1545321 грн, внаслідок чого зменшена сума позитивного значення, яке сплачується до державного бюджету (рядок 18) на 986062 грн за липень 2018 року. При цьому у таблиці 2.2 «Відомості про коригування податкового кредиту згідно зі статтею 192 ПКУ» додатку Д1 до уточнюючого розрахунку № від 28.07.2021 відображено коригування податкового кредиту на 1545321 грн за липень 2018 року з зазначеним індивідуальним податковим номером - 3. За вказаним індивідуальним податковим номером зареєстровано платника податків - Комунальне підприємство «Благоустрій Кременчука». Відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних Комунальним підприємством Благоустрій Кременчука» 13.07.2018 виписано на адресу АТ «Полтаваобленерго» податкові накладні на 9271927,05 грн, в тому числі ПДВ - 1545321,18 грн (номенклатура орендна плата). Отже, АТ «Полтаваобленерго» 28.07.2021 в порушення статті 198 ПКУ включено до складу податкового кредиту податкові накладні виписані 13.07.2018 з перевищенням законодавчо встановленого терміну 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, а саме на 1112-й день. АТ «Полтаваобленерго» 28.07.2021 подано «Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок» № за звітний період, що уточняється, -серпень 2018 року, в якому збільшено від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту звітного періоду, на 559259 грн за серпень 2018 року. АТ «Полтаваобленерго» неправомірно відображено по рядку 16 від`ємне значення у сумі 559259 грн рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду, яке зазначено в уточнюючому розрахунку за липень 2018 року від 28.07.2021 № , внаслідок чого зменшена сума позитивного значення, яке сплачується до державного бюджету (рядок 18), на 559259 грн за серпень 2018 року.

На підставі вказаного акту перевірки Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкове повідомлення рішення №1 від 27 вересня 2021 року, яким Акціонерному товариству "Полтаваобленерго" збільшено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1545321,00 грн та на підставі пункту 123.2 статті 123 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 386330,25 грн.

Не погодившись із прийняттям податкового повідомлення-рішення №1 від 27 вересня 2021 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню рішенню, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом з питань оподаткування є Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI /далі - ПК України (у відповідних редакціях)/.

Відповідно до підпунктів 16.1.2, 16.1.3, пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з підпунктами "а", б пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з абзацом першим пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Отже, податкова накладна, яка складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, є для покупця товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Порядок віднесення сум ПДВ до податкового кредиту врегульований статтею 198 ПК України.

Так, пунктом 198.1 статті 198 «Податковий кредит» ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду /пункт 198.3 статті 198 ПК України/.

Відповідно до абзаців третього та четвертого пункту 198.6 статті 198 ПК України податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Отже, з аналізу абзацу четвертого пункту 198.6 статті 198 ПК України слідує, що у разі невключення покупцем товарів/послуг сум ПДВ до податкового кредиту у відповідному звітному періоді таке право зберігається за покупцем товарів/послуг протягом 1095 календарних днів з дати складення зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної.

Судовим розглядом встановлено, що податкові накладні № 7 (на суму ПДВ 315371,67 грн), № 8 (на суму ПДВ 315371,67 грн), № 9 (на суму ПДВ 315371,67 грн), № 10 (на суму ПДВ 315371,67 грн), № 11 (на суму ПДВ 283834,50 грн) складені КП «Благоустрій Кременчука» та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних -13 липня 2018 року, а до податкового кредиту ці суми ПДВ включені АТ "Полтаваобленерго" 28 липня 2021 року згідно поданого до контролюючого органу Уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року.

Тож в порушення вимоги абзацу 4 пункту 198.6 статті 198 ПК України позивачем сформований податковий кредит за отриманими податковими накладними від 13 липня 2018 року №№ 7, 8, 9, 10, 11 після спливу 1095 календарних днів з дати складення цих податкових накладних.

Відхиляючи довід позивача стосовно дотримання ним строку формування податкового кредиту за податковими накладними від 13 липня 2018 року №№ 7, 8, 9, 10, 11, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 « Внесення змін до податкової звітності» ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

В свою чергу пунктом 102.1 статті 102 «Строки давності та їх застосування» ПК України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).

Посилаючись на наведені норми, позивач вважає, що відповідач помилково розпочав відлік 1095 календарних днів з дати складання податкових накладних відповідно до абзацу четвертого пункту 198.6 статті 198 ПК України. За твердженням позивача, відлік 1095 календарних днів слід розпочинати з граничного строку подання податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року відповідно до пункту 50.1 статті 50 ( з урахуванням статті 102) ПК України та оскільки граничним строком подання податкової декларації за липень 2018 року було 20 серпня 2018 року, то 1095 календарних днів починають відліковуватись з 21 серпня 2018 року (граничного строку подання декларації), а не як зазначено в акті про результати камеральної перевірки - з 13 липня 2018 року (дати складання податкових накладних).

З таким доводом позивача суд не погоджується, оскільки стаття 50 Податкового кодексу України є загальною нормою, що визначає порядок внесення змін до податкової звітності з будь-якого податку, а стаття 198 Податкового кодексу України є спеціальною нормою, що регулює саме порядок віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту. Тож право платника податку щодо включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних обмежено строком у 1095 календарних днів з дати складання податкових накладних, тобто строком, визначеним абзацом четвертим пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України Податкового кодексу України.

Такі висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, які викладені у постановах від 08 травня 2018 року у справі № 804/5619/13-а, від 26 квітня 2018 року у справі № 803/839/14, від 23 жовтня 2018 року у справі № 820/2802/17, від 21 березня 2019 року у справі № 802/956/17-а, від 30 липня 2019 року у справі №№808/2104/15, від 09 грудня 2019 року у справі № 805/1740/16-а.

На противагу посиланню позивача стосовно того, що Верховним Судом зроблені висновки на підставі попередньої редакції норми пункту 198.6 статті 198 ПК України, суд зазначає, що Законом України № 2198-VIII від 09 листопада 2017 року в абзаці четвертому пункту 198.6 статті 198 ПК України лише замінено цифри "365" на цифри "1095", а інші положення абзацу четвертого пункту 198.6 статті 198 ПК України залишилися незмінними. Таким чином, висновки Верховного Суду щодо cпіввідношення спеціальної та загальної норм є застосовними і до редакції норми пункту 198.6 статті 198 ПК України, яка діяла у період виникнення спірних правовідносин.

Згідно з пунктами 123.1, 123.2 статті 123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

За визначенням, наведеним у пункті 112.2 статті 112 ПК України, особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Згідно з пунктом 109.1 статті 109 ПК України діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Позивач є платником податку на додану вартість з 24 травня 2011 року, а відтак обізнаний із правилами формування податкового кредиту, встановленими статтею 198 ПК України.

Як зазначає у позовній заяві сам позивач, зареєстровані в ЄРПН податкові накладні №№ 7, 8, 9, 10, 11 від 13 липня 2018 року отримані ним від КП «Благоустрій Кременчука» - в липні 2018 року.

Тож позивач мав можливість протягом 1095 календарних днів з дати складання податкових накладних №№ 7, 8, 9, 10, 11 скористатися своїм правом на включення відповідних сум ПДВ до податкового кредиту відповідно до вимог абзацу четвертого пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України.

Як наслідок, факт невиконання позивачем вимог абзацу четвертого пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, так і факт подання позивачем до контролюючого органу Уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № після спливу 1095 календарних днів з дати складання податкових накладних №№ 7, 8, 9, 10, 11 від 13 липня 2018 року, свідчить про умисність таких діянь, спрямованих на зменшення позивачем позитивного значення податку, яке сплачується до бюджету, за липень 2018 року на 986062,00 грн та за серпень 2018 року на 559259,00 грн, об`єктивним свідченням чого є і даний адміністративний позов та незгода і доводи позивача, що наведені у ньому, у зв`язку з чим суд доходить висновку про правомірність застосування відповідачем штрафу відповідно до пункту 123.2 статті 123 ПК України.

Беручи до уваги встановлені у справі обставини та наведені норми, суд доходить висновку про правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення №1 від 27 вересня 2021 року, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ідентифікаційний код 00131819) до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, буд. 30, м. Харків, 61052, ідентифікаційний код ВП 44131658) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1 від 27 вересня 2021 року, яким Акціонерному товариству "Полтаваобленерго" збільшено податкові зобов`язання зі сплати податку на додану вартість на суму 1595321,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 386330,25 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 березня 2023 року.

Суддя Н.І. Слободянюк