Справа № 120/9777/22
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 березня 2023 р. Справа № 120/9777/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Філіппова Ю.Ю.

представника відповідача Романюка М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Могилів Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування рішень

УСТАНОВИВ:

24.11.2022 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Державної прикордонної служби України та Могилів - Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

У позовній заяві позивач просить визнати протиправними та скасувати прийняті щодо нього рішення від 23.10.2022 про відмову у перетинанні державного кордону України та рішення від 23.10.2022 про заборону в`їзду в Україну з 23.10.2022 по 23.10.2027.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що є громадянином Республіки Молдова. 23.10.2022 у пункті перетину державного кордону України відносно нього прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на вхід в Україну. Підставою ухвалення цього рішення стало рішення уповноваженого державного органу України про заборону ОСОБА_1 в`їзду в Україну з 23.10.2022 по 23.10.2027.

Позивач вважає рішення про заборону в`їзду та похідне від нього рішення про відмову у перетинанні державного кордону протиправними, посилаючись на їх необґрунтованість. Зауважує, що його представником вживались заходи з метою з`ясування підстав прийняття рішення про заборону в`їзду на території України, однак обставини ухвалення цього рішення залишилися невідомими. Просить врахувати, що у 2010 році між ним та громадянкою України зареєстровано шлюб у якому народилися син (2010 р.н) та донька (2013 р.н.). Разом із сім`єю він проживає на території України із 2010 року. У період із 2010 по 2022 він часто перетинав державний кордон України дотримуючись встановленого законодавством України порядку. Акцентує увагу на тому, що органи охорони державного кордону не ознайомили його із рішенням про заборону в`їзду та підставами його прийняття чим зумовили стан невизначеності у процесі його оскарження та втрутилися у його право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання.

Ухвалою від 29.11.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Підготовче судове засідання призначено на 20.12.2022.

02.12.2022 представником позивача подано до суду клопотання про надання копії ухвали про відкриття провадження у справі (а.с. 33).

12.12.2022 на адресу суду надійшло клопотання представника Адміністрації Державної прикордонної служби України про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням системи «EasyCon» (а.с. 34-38). Це клопотання задоволено ухвалою суду від 13.12.2022 (а.с. 39).

15.12.2022 на адресу суду надійшло клопотання представника Могилів - Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 45-48).

Ухвалою від 16.12.2022 задоволено клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_1 та дозволено йому участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 49).

19.12.2022 Могилів - Подільським прикордонним загоном подано клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву (а.с 57-58).

19.12.2022 Адміністрація Державної прикордонна служба України надала пояснення, у яких вказує на відсутність підстав для участі у справі в статусі відповідача, оскільки Адміністрацією не приймалось жодне із оскаржених рішень (а.с. 59-64).

20.12.2022 підготовче судове засідання не відбулося, причиною цьому стало відсутність електропостачання у приміщенні суду. Наступне судове засідання призначено на 10.01.2023 (а.с. 65).

20.12.2022 Могилів - Подільським прикордонним загоном подано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач заперечив позовні вимоги та просив відмовити у їх задоволенні повністю (а.с. 69-97). Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що 23.10.2022 в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення під час оформлення осіб, які прямують на напрямок «вхід в Україну» виявлено громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 який у період з 24.02.2022 по 23.10.2022 незаконно перетнув державний кордон України у напрямку «виїзд» чим порушив вимоги Закону України «Про державний кордон України». Це порушення стало підставою для прийняття уповноваженою особою органу охорони державного кордону рішення про заборону іноземцю в`їзду на територію України від 23.10.2022 строком на 5 років та похідне від нього рішення про відмову у перетині іноземцю державного кордону України. Із цих підстав відповідач вважає оскаржені рішення правомірними та просить відмовити у задоволенні позову про їх скасування.

26.12.2022 на адресу суду надійшло клопотання представника Могилів - Подільського прикордонного загону про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 98-101). Це клопотання задоволено ухвалою від 26.12.2022 (а.с. 102).

Призначене на 10.01.2023 судове засідання не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці (а.с. 110).

19.01.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 111-114). Це клопотання задоволено ухвалою від 20.01.2023 (а.с. 115).

24.01.2023 у підготовчому судовому засіданні суд постановив усну ухвалу про виключення із числа відповідачів Адміністрації Державної прикордонної служби України у зв`язку із відсутністю ознак відповідача в цій справі у вказаного суб`єкта владних повноважень (а.с. 123).

Крім цього судом постановлено усну ухвалу від 24.01.2023 про встановлення строків для подання заяв по суті справи та вирішено інші процесуальні питання, що стали предметом розгляду у підготовчому провадженні.

Ухвалою від 24.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.02.2023 (а.с. 126-127).

13.02.2023 представником позивача подано відповідь на відзив (а.с. 133 140). Основними аргументами відповіді на відзив стало посилання сторони позивача на те, що підстави прийняття рішення від 23.10.2022 про заборону ОСОБА_1 в`їзду на територію України строком на п`ять років ґрунтуються на припущеннях. Представник позивача стверджує, що службовці органу охорони державного кордону при ухваленні рішення зіслалися виключно на відомості автоматизованої бази даних без їх підтвердження іншими належними та достовірними доказами. На думку представника, це призвело до ухвалення неправомірного рішення про заборону ОСОБА_1 в`їзду на територію України та похідного від нього рішення про відмову у перетинанні державного кордону України.

16.02.2023 у суді зареєстрована заява представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 141-144). У задоволенні цієї заяви відмовлено ухвалою від 16.02.2023 (а.с. 145).

21.02.2023 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив (а.с. 151-156). У запереченнях відповідач повторив висловлені у відзиві твердження про порушення позивачем у період із 24.02.2022 по 23.10.2022 правил перетинання державного кордону України, що й стало підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду, а згодом і рішення про відмову у перетинанні державного кордону України.

21.02.2023 представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 157-162).

За результатом розгляду клопотання про відкладення розгляду справи судом постановлено мотивовану усну ухвалу від 21.02.2023 про відмову у його задоволенні.

У судовому засіданні 21.02.2023 представник відповідача виступив із усними поясненнями в яких заперечив позов та просив відмовити у його задоволенні. Звернув увагу суду на недостовірності тверджень позивача про його необізнаність із рішенням про заборону в`їзду на території України. Щодо фактичних підстав для ухвалення рішення про заборону позивачу в`їзду в Україну з 23.10.2022 по 23.10.2027, то акцентував увагу на тому, що позивач порушив правила перетину державного кордону, що полягало у перетині кордону України у напрямку виїзд за невстановлених обставин та поза встановленими пунктами пропуску. За словами представника відповідача, це є достатньою підставою для ухвалення рішення про заборону в`їзду іноземцю в Україну яке, у свою чергу, стало підставною для прийняття рішення про відмову позивачу у перетинанні державного кордону.

У судовому засіданні 21.02.2023 судом постановлено усну ухвалу про долучення до матеріалів справи письмових доказів (а.с. 163-165) та зобов`язано відповідача надати належної якості копії додатків до відзиву. У зв`язку із цим, постановлено усну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 13.03.2023.

Представник позивача не прибув у судове засідання призначене на 13.03.2023, заявивши письмове клопотання про його відкладення (а.с.170-178).

За результатом розгляду клопотання судом постановлено мотивовану усну ухвалу від 13.03.2023 про відмову у його задоволенні.

Представником відповідача на виконання ухвали від 21.02.2023 надано для долучення до матеріалів справи належні копії додатків до відзиву на позовну заяву (а.с. 179-199).

У судовому засіданні 13.03.2023 судом досліджено письмову докази.

Надавши оцінку аргументам сторін, що висвітлені у заявах по суті справи та долученим до справи доказам, суд встановив наступне.

Для повної оцінки статусу позивача як громадянина іноземної держави, суд враховує обставини, які встановлені рішенням Вінницького окружного адміністративного суду в справі № 120/2037/22-а.

Цим рішенням суду встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та за народження набув статусу громадянина Республіки Молдова.

12.11.2013 ОСОБА_1 звернувся до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області із заявою про набуття громадянства України на підставі частини 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" (набуття громадянства України за територіальним походженням).

03.12.2013 Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області прийнято рішення про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням.

Набуття ОСОБА_1 громадянства України покладало на нього ряд обов`язків один із яких полягав в поданні ним 10.12.2013 декларації про відмову від іноземного громадянства. В цій декларації позивач заявив про відмову від громадянства Республіки Молдова, зобов`язався повернути паспорт громадянина Республіки Молдова до уповноважених органів цієї держави, взяв на себе обов`язок не користуватися правами громадянина Республіки Молдова і не виконувати обов`язків, передбачених законодавством цієї країни.

Цією ж декларацією позивача повідомлено, що невиконання покладених на нього обов`язків матиме наслідком втрату громадянства України на підставі ст. 19 Закону України «Про громадянство України» чи його скасування згідно ст. 21 цього Закону.

На підставі рішення про набуття громадянства України, ОСОБА_1 документовано паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 24.12.2013 та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 23.11.2016.

В подальшому органом Державної Міграційної служби України проведено перевірку законності набуття позивачем статусу громадянина України.

За результатом перевірки Управлінням Державної міграційної служби України у Вінницькій області прийнято рішення від 28.07.2021 яким було скасовано попереднє рішення від 03.12.2013 про набуття громадянства України за територіальним походженням.

Підставами ухвалення цього рішення стало умисне невиконання позивачем зобов`язання повернути паспорт громадянина Республіки Молдова до уповноважених органів цієї держави та умисне невиконання зобов`язання про відмову у користуванні статусом громадянина іноземної держави.

Частина фактичних підстав для прийняття цього рішення зводилась до того, що позивач після набуття громадянства України (03.12.2013) продовжував користуватись паспортами громадянина Республіки Молдова № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 під час перетину державного кордону України протягом 2016-2018 років.

Нормативною підставою для ухвалення рішення стала ст. 21 Закону України "Про громадянство України".

Правомірність рішення від 28.07.2021 підтверджена рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.08.2022 у справі № 120/2037/22-а яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управлінням Державної міграційної служби про його скасування.

Наслідком рішення Управлінням Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 28.07.2021 стала втрата ОСОБА_1 статусу громадянина України.

Відтак, починаючи із 28.07.2021 позивач вважається іноземцем - громадянином Республіки Молдова.

23.10.2022 в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів Подільський Отач» громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 здійснив спробу перетнути державний кордон України у напрямку «в`їзд в Україну».

Під час проведення встановлених законодавством процедур пов`язаних із пропуском позивача через кордон, органом охорони державного кордону ухвалено постанову від 23.10.2022 про заборону в`їзду в Україну ОСОБА_1 строком на 5 років з 23.10.2022 по 13.10.2027 (а.с. 87).

Із тексту постанови встановлено, що фактичною підставою для її прийняття став незаконний перетин позивачем 24.02.2022 державного кордону України у напрямку «виїзд» в пункті пропуску «Могилів Подільський Отач», що кваліфіковано як порушення вимог ст. 9 Закону України «Про державний кордон України».

Із постановою про заборону в`їзду в Україну ОСОБА_1 ознайомлено, про що свідчить його підпис на звороті документу (а.с. 87 зворот).

Цього ж дня 23.10.2022 уповноваженою посадовою особою відповідача прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на вхід в Україну громадянину Республіки Молдова ОСОБА_2 . У тексті рішення зазначено, що підставою для його ухвалення стало рішення про заборону в`їзду з 23.10.2022 по 23.10.2027 (а.с. 85). Другий примірник рішення вручено позивачу 23.10.2022 про що свідчить його особистий підпис на звороті документа (а.с. 85-зворот).

Крім цього 23.10.2022 службовою особою відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення від 23.10.2022 № 158773 (а.с. 89). У протоколі зазначено, що 23.10.2022 о 20 год 50 хв в міжнародному пункті пропуску «Могилів Подільський Отач» в напрямку вхід в Україну виявлено громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 який, із його слів, 24.02.2022 близько 16:00 год незаконно перетнув державний кордон України у напрямку виїзд та в`їхав на території Республіки Молдова чим порушив норми Закону України «Про державний кордон України» та Закону України «Про прикордонний контроль».

При складанні протоколу позивач пояснив, що 24.02.2022 близько 07 год 00 хв. вивіз свою дружину та дітей до Республіки Молдова… Через годину повернувся в Україну щоб забрати деякі речі. Цього ж дня, близько 16:00 в пішому порядку, прослідував у пішому порядку у напрямку вихід із України та надав на паспортному контролі для перетину кордону свій паспорт громадянина України… (а.с. 163).

У тексті позовної заяви представник позивача зіслався на те, що його довірителя ( ОСОБА_1 ) не ознайомили із рішеннями про заборону в`їзду та не пояснено підстави його прийняття. Із цих причин у позові не вказано чітких підстав для визнання протиправним рішення про заборону в`їзду. В подальшому в інших заявах по суті справи, представник позивача узагальнено стверджував про те, що висновок про порушення позивачем правил перетинання державного кордону ґрунтується на припущеннях відповідача, є безпідставним, а саме рішення неправомірним.

Надаючи оцінку оскарженим рішенням та визначаючись щодо позовних вимог, суд керується такими мотивами.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України врегульовано Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі Закон № 3773-VI).

Частиною 3 ст. 3 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Загальні підстави для заборони іноземцям в`їзду в Україну перелічені у ст. 13 Закону № 3773-VI, частиною першої якої передбачено, що в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Однак при розгляді цієї справи встановлено, що відповідач при ухваленні оскарженого рішення про заборону в`їзду керувався частиною 2 ст. 14 Закону № 3773-VI якою передбачено, що іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Таким іноземцям та особам без громадянства органами охорони державного кордону забороняється в`їзд в Україну строком на п`ять років. Відомості про них в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежується право виїзду з України.

Порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України (далі - орган охорони державного кордону) рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям унормований Інструкцією про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства затверджена Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 № 946 (далі Інструкція № 946).

Пунктом 2.3 Інструкції № 946 передбачено, що рішення про заборону в`їзду в Україну відповідно до частини другої статті 14 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" приймається строком на п`ять років стосовно іноземців:

1) які незаконно перетнули державний кордон України поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Аналіз норм ч. 2 ст. 14 Закону № 3773-VI та п. 2.3 Інструкції № 946 дає підстави для висновку, що ними передбачено окрему підставі для заборони іноземцям в`їзд в Україну строком на п`ять років за рішенням органу охорони державного кордону і цією підставою є «незаконний перетин іноземцем державного кордону України поза пунктом пропуску через державний кордон України».

Відтак, ключовим при наданні правової оцінки рішенню про заборону позивачу в`їзд в Україну строком на п`ять років є перевірка висновків відповідача про незаконний перетин ОСОБА_1 державного кордону України, адже вказаний факт став передумовою прийняття спірного рішення.

Досліджуючи обставини перетину позивачем державного кордону України з метою перевірки висновків відповідача про порушення ОСОБА_1 встановлених Законом правил перетинання державного кордону суд встановив таке.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, умови перетинання державного кордону України врегульовані Законом України «Про прикордонний контроль» від 5 листопада 2009 року № 1710-VI (далі Закон № 1710-VI).

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону № 1710 прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Частиною 2 ст. 2 Закону № 1710 передбачено, що прикордонний контроль здійснюється у тому числі з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 2 Закону № 1710 прикордонний контроль здійснюється в тому числі щодо осіб, які перетинають державний кордон та включає: перевірку документів; перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон.

За загальним правилом, прикордонний контроль і пропуск через державний кордон осіб здійснюється у пунктах пропуску через державний кордон (ч. 1 ст. 5 Закону № 1710).

За правилами встановленими нормами частин 1 3 ст. 5 Закону № 1710 перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України.

Початком здійснення прикордонного контролю особи є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України.

Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Згідно частини 5 ст. 6 Закону № 1710 прикордонний контроль та пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів проводяться з урахуванням оцінки ризиків, що здійснюється за методиками, визначеними спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону.

Особливості здійснення прикордонного контролю при перетинанні державного кордону України іноземцями врегульовані ст. 9 Закону № 1710, якою передбачено, що прикордонний контроль іноземців під час в`їзду в Україну здійснюється за процедурами контролю першої лінії, а у передбачених цим Законом випадках - також за процедурою контролю другої лінії.

Процедура здійснення контролю першої лінії передбачає проведення перевірки: 1) паспортного документа з метою встановлення його дійсності, наявності відповідно до вимог законодавства посвідки на постійне проживання чи візи; 2) наявності чи відсутності у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону в`їзду в Україну та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон; 3) відміток про перетинання державного кордону в паспортному документі іноземця або особи без громадянства.

Прикордонний контроль іноземця, особи без громадянства під час виїзду з України передбачає проведення перевірки: 1) наявності у нього дійсного паспортного документа; 2) відсутності щодо нього у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону виїзду з України та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон (ч. 1-2 ст. 10 Закону № 1710).

Повертаючись до обставин цієї справи суд зазначає, що 23.10.2022 в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів Подільський Отач» громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 здійснив спробу перетнути державний кордон України у напрямку «в`їзд в Україну».

З метою проходження паспортного контролю ним надано паспорт громадянина Республіки Молдова для виїзду за кордон НОМЕР_4 від 13.09.2016 (а.с. 76).

При здійсненні процедур прикордонного контролю першої лінії та внесення анкетних даних позивача до бази даних Державної прикордонної служби України при оцінці ризиків відбулося спрацювання бази даних, в якому зазначено про ймовірний незаконний перетин державного кордону України після оголошення воєнного стану громадянином України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 182).

Відтак під час прикордонного контролю встановлено обставини які б могли свідчити про наявність у ОСОБА_1 всупереч вимогам національного законодавства України подвійного громадянства.

Як встановлено судом раніше, позивач належав до громадянства України у період з 03.12.2013 (дата прийняття рішення про набуття громадянства України за територіальним походженням) по 28.07.2021 (дата ухвалення органом ДМС рішення про скасування рішення від 03.12.2013 про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням).

Підставами ухвалення рішення від 28.07.2021 стало умисне невиконання позивачем зобов`язання повернути паспорт громадянина Республіки Молдова до уповноважених органів цієї держави та умисне невиконання зобов`язання про відмову у користуванні статусом громадянина іноземної держави (а.с. 95).

У цей час коли позивач володів статусом громадянина України його було документовано паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 24.12.2013 та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 23.11.2016.

Відповідно до п.п. 4 п. 108 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302, припинення громадянства України або скасування рішення про громадянство України є підставою для визнання паспорту громадянина України недійсним.

Згідно п.п. 5 п. 89 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152 припинення особою громадянства України є підставою для визнання недійсним і оформленого позивачем раніше паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 23.11.2016.

Обставини пов`язані із встановленням громадянства ОСОБА_1 з`ясовувались відповідачем під час ухвалення спірного рішення про заборону в`їзду адже позивачем при спробі перетнути державний кордон України були пред`явлені копії документів, які давали підстави для висновку про втрату ним громадянства України та його належності до категорії «іноземців», зокрема: довідку про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України (а.с. 183), подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України (а.с. 184) та рішення від 28.07.2021 про скасування рішення від 03.12.2013 про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням (а.с. 185).

Попри те, що позивач із 03.12.2013 зобов`язався повернути паспорт громадянина Республіки Молдова до уповноважених органів цієї держави та не користуватися статусом громадянина цієї держави, а із 28.07.2021 втратив статус громадянина України внаслідок чого обидва його паспорти громадянина України із цього моменту вважалися недійсними, відповідачем з`ясовано, що впродовж цього періоду при перетині державного кордону України ОСОБА_1 використовував паспортні документи обох держав.

Зокрема на підставі внесених до автоматизованої Бази даних ДПС відомостей органом охорони державного кордону встановлено, що ОСОБА_1 04.08.2018 востаннє перетнув державний кордон України у напрямку «виїзд» на підставі паспорта громадянина Республіки Молдова НОМЕР_3 .

11.01.2018 позивач востаннє перетнув державний кордон України у напрямку «виїзд» на підставі паспорта громадянина Республіки Молдова НОМЕР_5 .

При цьому, 24.02.2022 о 07:55 ОСОБА_1 перетнув державний кордон України у напрямку «в`їзд» за завідомо недійсним паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 24.12.2013.

Відтак, 24.02.2022 позивач іноземець, будучи достеменно обізнаним із прийнятим щодо нього рішенням від 28.07.2021 про скасування рішення від 03.12.2013 про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням (про факт обізнаності, з поміж іншого, свідчить оскарження цього рішення 14.02.2022 у судовому порядку) використовуючи недійсний паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 24.12.2013 перетнув державний кордон України, чим порушив процитовані вище норми ст. 2, 5 Закону № 1710, які зобов`язують подавати органу ДПС для здійснення прикордонного контролю виключно дійсних паспортних документів та надають право на перетин державного кордону України тільки за дійсними паспортними документами.

Ця дія позивача могла бути кваліфікована відповідачем як незаконний перетин іноземцем державного кордону України.

При цьому із наданого відповідачем звіту про результат пошуку фактів перетинання позивачем державного кордону встановлено, що використання паспорту громадянина України при перетині кордону носило систематичний характер, адже позивач після скасування рішення про набуття ним громадянства України (після 28.07.2021) більше п`ятдесяти разів перетнув державний кордон України на підставі паспорта громадянина України (а.с. 189-191).

Встановивши факти незаконного перетинання позивачем державного кордону України відповідач при здійсненні прикордонного контролю позивача у напрямку «в`їзд» на територію України з`ясував, що востаннє позивач перетнув державний кордон України у напрямку «в`їзд», використовуючи паспорт громадянина України, о 07 год. 55 хв. 24.02.2022. У базі даних ДПС України інформація про виїзд позивача з України до 23.10.2022 не зазначена. Тобто, до того моменту коли позивач прибув для проходження прикордонного контролю у напрямку «в`їзд» в Україну, він фактично повинен був перебувати на території України. Відтак, відповідачем зроблено висновок, що єдиною причиною, що може пояснити ситуацію у якій опинився позивач, є неправомірний перетин ним державного кордону України у період з 24.02.2022 по 23.10.2022 у напрямку виїзд поза пунктом пропуску через кордон та із ухиленням від прикордонного контролю. Згідно ч. 2 ст. 14 Закону № 3773-VI це є підставою для ухвалення органом охорони державного кордону рішення про заборону іноземцю ( ОСОБА_1 ) в`їзду в Україну строком на 5 років з 23.10.2022 по 13.10.2027.

Намагаючись спростувати факт незаконного перетинання державного кордону України поза пунктом пропуску через державний кордон України позивач у своїх письмових поясненнях від 23.10.2022 зазначив, що він перетнув державний кордон України у напрямку «вихід» близько 16 год 00 хв. 24.02.2022 в міжнародному пункті пропуску «Могилів Подільський Отач» в пішому порядку.

Однак суд критично оцінює вказаний аргумент, оскільки із відповіді на запит відповідача № 21/6540-22-вих від 11.11.2022 (а.с. 164), посадові особи контактного пункту пропуску Паланка повідомили, що ОСОБА_1 востаннє перетинав державний кордон Республіки Молдова на «в`їзд» в Республіку Молдова 24.02.2022 о 07:10 в міжнародному пункті пропуску «Отач - Могилів Подільський» (а.с. 165).

Отже, за наданою відповідачем інформацією про перетин позивачем державного кордону (відомості бази даних ДПС - звіт про перетин кордону, відповідь контактного пункту) судом встановлено, що Леснік 24.02.2022 перетинав державний кордон України за такою послідовністю: 07 год 02 хв виїзд з України за паспортом громадянина України; 07 год 10 хв в`їзд в Республіку Молдова за паспортом громадянина України; 07 год 55 хв в`їзд в Україну за паспортом громадянина України. В подальшому позивач за жодним із наявних у нього документів до 23.10.2022 у передбаченому законом порядку у визначених пунктах пропуску державний кордон у напрямку виїзд з України не перетинав. Тому відповідач дійшов обґрунтованого за вказаних обставин висновку про те, що іноземець ОСОБА_1 незаконно перетнув державний кордон України поза пунктом пропуску через державний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При розгляді цієї справи у суді, представник позивача не надав належних та допустимих доказів того, що позивач правомірно повернувся в Республіку Молдова у період з 24.02.2022 (після 07 год 55 хв) по 23.10.2022 і внаслідок цього міг би претендувати на законний в`їзд в Україну 23.10.2022.

Посиланні представника позивача на те, що рішення про заборону в`їзду ґрунтується на припущеннях адже бази даних ДПС не є належним, допустимим та достатнім доказом порушень позивачем правил перетину державного кордону оцінюються критично, оскільки створення і використання відповідних баз даних про осіб, які перетнули державний кордон є одним із способів забезпечення прикордонного контролю (п. 3 ч. 5 ст. 2 Закону № 1710-VI). До того ж частиною 2 ст. 7 Закону № 1710-VI прямо передбачено, що під час прикордонного контролю осіб у ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України. Відповідними нормами статей 9 10 Закону № 1710-VI теж встановлено, що бази даних органів ДПС використовуються як при здійсненні прикордонного контролю іноземців під час в`їзду в Україну так і під час виїзду з України.

Відтак, оцінка відомостей офіційних баз даних органів Державної прикордонної служби України під час ухвалення спірного рішення про заборону позивачу в`їзду ґрунтується на Законі, а самі відомості вважаються належними, допустимими та достовірними джерелами інформації про осіб, які перетнули державний кордон України.

Що ж до посилання представника позивача на сімейний стан ОСОБА_1 (реєстрація шлюбу із громадянкою України та наявність двох неповнолітніх дітей), то суд зауважує, що ці обставини не можуть бути підставою для висновку про неправомірність оскаржених рішень, адже сімейний стан не може бути приводом для того, щоб ставити іноземців у нерівне становище перед законом та судом. В іншому випадку порушуватиметься загальноправовий принцип рівності усіх осіб.

Суд також критично оцінює посилання представника позивача на те, що оскаржені ним рішення про заборону в`їзду в Україну та відмову у перетинанні державного кордону України порушуватимуть право позивача на спілкування із сім`єю та на повагу до приватного і сімейного життя адже за словами самого позивача, члени його сім`ї 24.02.2022 виїхали на територію Республіки Молдова (джерело інформації письмові пояснення ОСОБА_1 від 23.10.2022 а.с. 163). До того ж, при розгляді цієї справи немає підстав вважати, що члени сім`ї позивача обмежені у праві вільно перетинати державний кордон України, а тому твердження позивача про неправомірне втручання спірними рішеннями у його право на повагу до приватного життя є безпідставними.

Відповідно до п. 3.1. Інструкції № 946 у разі наявності підстав для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну в пункті пропуску старшим прикордонних нарядів у пункті пропуску або у разі затримання особи за незаконне перетинання державного кордону поза пунктами пропуску старшим зміни прикордонних нарядів (далі - старший зміни) складається довідка.

В довідці зазначаються відомості передбачені п. 3.2. Інструкції № 946.

На підставі відомостей, викладених у довідці, старшим зміни готується постанова про заборону в`їзду в Україну (п. 3.3. Інструкції № 946) яка затверджується та реалізується у встановленому Інструкцією порядку.

Із матеріалів справи встановлено, що у відповідності до вказаних вище норм Інструкції уповноваженою особою відповідача складено довідку стосовно особи, щодо якої наявні підстави для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну від 23.10.2022 у якій наведено стислий виклад обставин, що можуть бути підставою для прийняття постанови про заборону в`їзду (а.с. 199).

На підставі цієї довідки оформлено та затверджено постанову про заборону в`їзді від 23.10.2022 (а.с. 179).

Відповідно до п. 3.9. Інструкції № 946 після отримання в установленому порядку від начальника зміни інформації про прийняте уповноваженою посадовою особою рішення старший зміни оголошує рішення органу охорони державного кордону, мовою якою володіє іноземець.

Із відмітки на зворотній стороні постанови від 23.10.2022 встановлено, що її зміст оголошено позивачу на зрозумілій для нього мові, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 179 - зворот), що спростовує твердження представника позивача про порушення порядку доведення до відома позивача прийнятого рішення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону № 1710-VI уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну за умови: відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну.

Іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в`їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону (ч. 2 ст. 8 Закону № 1710-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1710-VI про відмову у перетинанні державного кордону уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону приймає обґрунтоване рішення із зазначенням причин відмови. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Відтак, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону № 1710-VI ухвалене щодо позивача рішення уповноваженого органу про заборону в`їзду в Україну є достатньою законною підставою для прийняття рішення від 23.10.2022 про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю (а.с. 8). Це рішення оформлено, як передбачено Законом, у двох примірниках один із яких видано позивачу. За своєю формою та змістом рішення про відмову в перетинанні державного кордону від 23.10.2022 відповідає стандарту, встановленому спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону.

Підсумовуючи встановлені при розгляді цієї справи обставини та надану їм оцінку, суд доходить висновку про правомірність оскарженого рішення про заборону позивачу в`їзду в Україну з 23.10.2022 по 23.10.2027 оскільки відповідачем доведено існування обставин, що вказують на незаконне перетинання позивачем державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Інше рішення - про відмову у перетинанні державного кордону України іноземцю від 23.10.2022 є правомірним та не підлягає скасуванню, адже достатньою законною підставою для його ухвалення є рішення про заборону позивачу в`їзду в Україну. Стороною позивача при розгляді цієї справи не наведено обставин, які б вказували на неправомірність цих рішень та наявність підстав для їх скасування. Отже, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, понесені ним судові витрати не підлягають присудженню в його користь.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні вмог адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 (інформація вказана у позові);

Відповідач: Могилів-Подільський прикордонний загін ім. Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України - вул. Острівська, буд. 2, м. Могилів - Подільський, Вінницька область, 24004,

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.03.2023

Суддя Богоніс Михайло Богданович