Справа № 200/817/23
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

24 березня 2023 року Справа №200/817/23

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича ознайомившись з уточненим адміністративним позовом, поданим представником позивача, в адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в нарахуванні позивачу з 01 січня 2023 року щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713, до призначеної пенсії, та незаконного зменшення при перерахунку пенсії основного розміру пенсії до 70%;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 січня 2023 року щомісячну доплату до пенсії, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України Про додатковий соціальний захист деяких категорій осіб від 14.07.2021 року №713, у розмірі 2000,00 грн з виплатою виниклої заборгованості за період з 01.01.2023 року, а також при перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 року у справі № 200/16773/21 застосувати основний розмір пенсії 90 %.

28 лютого 2023 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху та надано позивачу строк не більше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

09 березня 2023 року від представника позивача до суду через підсистему ЄСІТС Електронний суд надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою.

13 березня 2023 року ухвалою суду в задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду відмовлено, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення основного розміру пенсії до 70% та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 року у справі № 200/16773/21 застосувати основний розмір пенсії 90 %, повернуто позивачу.

Відносно іншої частини позовних вимог суд 13 березня 2023 року ухвалив відкрити провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22 березня 2023 року від представника позивача до суду надійшов уточнений адміністративний позов, в якому представник позивача виклав позовні вимоги в наступній редакції: «Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області щодо відмови у нарахуванні мені з 01 січня 2023 року щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713, до призначеної пенсії, та незаконному зменшенні при перерахунку пенсії з 01.01.2023 року основного розміру пенсії до 70%; зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 з 01 січня 2023 року щомісячну доплату до пенсії, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 № 713, у розмірі 2000,00 гривень, з виплатою виниклої заборгованості за період з 01.01.2023 року, а також при перерахунку пенсії з 01.01.2023 року, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 року у справі № 200/16773/21, застосувати основного розміру моєї пенсії 90 % .

Тобто з урахуванням позовних вимог, в частині яких позовну заяву ухвалою суду від 13.03.2023 року було повернуто без розгляду.

При цьому, означені позовні вимоги мають мотивування аналогічне тому, що вже викладене в позовній заяві.

Надаючи правову оцінку наданій представником позивача заяві про уточнення адміністративного позову суд зазначає наступне.

Під уточненням позовної заяви слід розуміти виклад позовних вимог в іншій редакції, що не має наслідком їх збільшення або зменшення, зокрема із зазначенням додаткових обставин, які сприяють надійному відновленню порушеного права позивача, усувають множинність тлумачення позовних вимог або ж ідентифікують сторони справи, обставини, документи, акти законодавства тощо.

В означеному позові представник позивача фактично заявляє про збільшення позовних вимог в тій частині, що була повернута без розгляду, тобто фактично в означеній заяві мова йде про заявлення додаткових позовних вимог щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення основного розміру пенсії до 70% та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 року у справі № 200/16773/21 застосувати основний розмір пенсії 90 % з 01 січня 2023 року.

Правовий підхід щодо застосування норми процесуального права - статті 47 КАС України викладений у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 826/19197/16 та від 30 серпня 2021 року у справі № 520/11672/19.

Відтак, "згідно з ч. 1 ст. 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 166 КАС України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Виходячи з аналізу наведених процесуальних норм дає підстави для висновку, що після відкриття провадження у справі за предметом позову, визначеним прохальною частиною позовної заяви, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши відповідну заяву. При цьому, норми КАС України дозволяють позивачу скористатись таким правом до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відтак, предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення, а підставою позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин.

Розміром позову є кількісна характеристика позовних вимог. Отже, збільшення або зменшення розміру позовних вимог може відбутися шляхом зміни кількісних характеристик позовних вимог, але в межах спірних правовідносин".

Поданий представником позивача уточнений адміністративний позов підлягає залишенню без руху, оскільки поданий з порушеннями вимог ст.ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Представник позивача зазначає, що при перерахунку пенсії з 01.01.2023 року, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 року у справі № 200/16773/21 ГУ ПФУ в Донецькій області незаконно та протиправно зменшило розмір пенсії позивача з 90% до 70%, на його письмове звернення в лютому 2023 року з вимогою застосувати при перерахунку пенсії з 01.01.2023 року основний розмір пенсії 90% грошового забезпечення, який з позиції позивача йому встановлено по життєво, ГУ ПФУ відмовлено.

Дослідивши доводи уточненого адміністративного позову в цій частині суд звертає увагу, що питання визначення строку, коли позивачу було знижено відсоток грошового забезпечення для обчислення основного розміру пенсії було досліджено судом першої та апеляційної інстанції у справі у справі № 200/16773/21 та у справі №200/817/23 підчас вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Зокрема судом було встановлено, що 28 лютого 2023 року ухвалою суду у справі №200/817/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та надано позивачу строк не більше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

Обґрунтовуючи означену ухвалу суд зазначив, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 року у справі № 200/16773/21 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення № 594 від 12.10.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_2 на підставі оновленої довідки ДУ ТМО МВС України по Донецькій області № 33/25-2795 від 03.09.2021 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за листопад 2019 року, згідно Постанови КМУ № 988 від 11.11.2015 року Про грошове забезпечення поліцейських НП; зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії за вислугу років з 01.12.2019 року на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням довідки ДУ ТМО МВС України по Донецькій області № 33/25-2795 від 03.09.2021 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за листопад 2019 року, згідно Постанови КМУ від 11.11.2015 року Про грошове забезпечення поліцейських НП та наказу МВС України № 260 від 06.04.2016, із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення ОСОБА_2 основного розміру пенсії до 70 відсотків та зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецької області при здійснені ОСОБА_2 перерахунку пенсії за вислугу років на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 01.05.2018 року застосувати основний розмір пенсії 90 відсотків, та виплати недоотриману суму пенсії; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Здійснюючи перегляд вказаного рішення суду в апеляційному порядку в постанові від 06.12.2022 року Перший апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що з матеріалів справи вбачається, що в травні 2018 року відповідач зменшив відсоток грошового забезпечення при обрахунку пенсії з 90 % до 70 %.

Натомість, позивач звернувся із даними позовними вимогами 06 грудня 2021 року в заяві про уточнення позову (а.с.22-28), тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду з позовом, що встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, в частині позовних вимог про зобов`язання провести перерахунок пенсії із застосуванням основного розміру пенсії 90 % від грошового забезпечення з 01 січня 2016 року, що в порушення процесуального законодавства було задоволено місцевим судом.

Тобто, суд апеляційної інстанції констатував, що станом на 06 грудня 2021 року строк звернення до суду з позовними вимогами відносно зниження відсотку основного розміру пенсії з 90 % до 70 % грошового забезпечення був пропущений.

09 березня 2023 року у справі №200/817/23 від представника позивача до суду через підсистему ЄСІТС Електронний суд надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою, яке було обґрунтовано тим, що сторона позивача не має аргументів, які можуть надати ОСОБА_1 підстави знову звернутися до суду із позовом про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Донецькій області про зменшення основного розміру пенсії, саме при перерахунку пенсії в травні 2018 року.

Представник позивача також зазначив, що Першим апеляційним адміністративним судом не визнано безпідставним вимоги ОСОБА_1 стосовно застосування при перерахунку пенсії основного розміру 90%, а лише зазначено, що позивач порушив строки визначені КАС України, та не довів суду обґрунтованість їх порушення.

Представник позивача також стверджував, що саме при здійснені перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 року у справі № 200/16773/21, який відбувся в лютому 2023 року, було знижено відсоток обчислення пенсії.

Поряд з цим, жодних доказів, які б підтверджували, що до перерахунку пенсії в лютому 2023 року позивач отримував пенсію у розмірі 90 % грошового забезпечення, представник позивача до суду не надав, як і не надав доказів того, що рішенням № 594 від 12.10.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_2 , яке було предметом оскарження у справі № 200/16773/21, було знижено відсоток основного розміру пенсії з 90 % до 70 % грошового забезпечення.

Отже у суду відсутні підстави вважати, що зниження відсотку обчислення пенсії відбулось після 2021 року, поряд з цим, суд враховує, що останній перерахунок пенсії позивача до 2021 року був проведений в травні 2018 року, коли і відбулось зниження відсотку обчислення пенсії з 90 % до 70 % грошового забезпечення, що було встановлено судом у справі № 200/16773/21.

Таким чином, надаючи оцінку доводам уточненого адміністративного позову суд дійшов висновку, що уточнюючи позовні вимоги представник позивача фактично збільшив їх в тій частині, що була повернута заявнику ухвалою суду від 13 березня 2023 року у справі №200/817/23 через пропуск строку звернення до суду з позовної заявою в цій частині.

В ухвалі про повернення позовної заяви від 13 березня 2023 року в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення основного розміру пенсії до 70% та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 року у справі № 200/16773/21 застосувати основний розмір пенсії 90 %, суд зазначив, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Водночас, слід взяти до уваги також висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28.05.1985 року в справі Ашингдейн проти Сполученого Королівства та від 13.02.2001 року в справі Кромбах проти Франції, в яких ЄСПЛ наголосив, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду.

У рішеннях від 20.05.2010 року в справі Пелевін проти України та від 30.05.2013 року в справі Наталія Михайленко проти України ЄСПЛ зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, зазначено про те, що процесуальні строки (позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PEREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

Принцип юридичної визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2017 № 2- р/2017). Кожна особа залежно від обставин повинна мати можливість орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних юридичних наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16.12.1992 у справі Хаджіанастасіу проти Греції , пункти 32-37).

При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад до строків для подання адміністративного позову (рішення Європейського суду з прав людини від 07.09.1999 у справі Йодко против Литви (Jodko v. Lithuania).

Дослідивши доводи уточненого адміністративного позову суд зазначає, що згідно висновків Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, які викладені в постанові від 31.03.2021 року по справі № 240/12017/19, згідно яких для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд в постанові від 17.12.2021 року по справі № 640/16928/21 зауважує, що частиною другою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття особа повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Згідно висновків Верховного суду, викладених в постанові від 31.03.2021 року по справі №240/12017/19, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Верховний Суд в зазначеній постанові також дійшов наступних висновків щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Враховуючи викладене, уточнений адміністративний позов подано до суду поза межами шестимісячного строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Також, згідно ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відтак, судом встановлено, що позивачем не дотримано положень ч. 1 ст. 123 КАС України та ч. 6 ст. 161 КАС України, оскільки відповідне клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду позивачем не надано.

Засади сплати судового збору встановлені Законом України Про судовий збір №3674-VI (далі Закон №3674-VI).

Згідно частини 1 статті 3 цього Закону судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду (стаття 2 Закону).

Суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд), за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.

Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 686/114/16-ц, положення Закону України "Про судовий збір" не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи; у кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі "Kniat v. Poland", заява № 71731/01; п. 63- 64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі "Jedamski and Jedamska v. Poland", заява № 73547/01).

При розгляді справ ЄСПЛ встановлює, чи був, з однієї сторони, дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи, та з іншої - правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема, правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді; для того, щоб гарантувати такий справедливий баланс, та, власне, зберегти безперебійне функціонування судової системи, суди мають можливість звільнити від судового збору тих заявників, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію (справа "Шишков проти Росії" (Shishkov v. Russia), заява № 26746/05). Крім того, на переконання ЄСПЛ, при оцінюванні розміру судового збору слід обов`язково враховувати питання фінансової спроможності заявника його сплатити, а також обставини конкретної справи та стадію провадження (справа "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95); підставою для рішення суду про звільнення від сплати судового збору може бути майновий (фінансовий) стан особи (справа "ФК Мретебі проти Грузії" (FC Mretebi v. Georgia), заява № 38736/04).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України Про судовий збір, у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

Ставки сплати судового збору визначені статтею 4 Закону України Про судовий збір, де вказано, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік передбачено, що з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2684 гривен.

Згідно квитанції про сплату судового збору від 24.02.2023 року № 0.0..1, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 858,88 грн (2684 грн х 0,4 х 0,8), відповідно до положень п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України Про судовий збір, у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

В уточненому адміністративному позові позивачем заявлено чотири позовних вимоги, дві з яких є похідними від інших двох, оскільки позовні вимоги щодо доплати до пенсії та щодо зниження відсотку обчислення основного розміру пенсії не є однорідними та не походять одна від одної, а спірні правовідносини, відносно яких вони заявлені, виникли в різний час.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду з уточненим адміністративним позовом через кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» позивачу слід сплатити судовий збір відповідно до заявлених позовних вимог у розмірі 858,88 грн за платiжними реквiзитами для перерахування судового збору в гривнях на рахунок Донецького окружного адміністративного суду:

Отримувач коштів: Донецьке ГУК/Слов`янська МТГ/22030101,

Код отримувача: 37967785,

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.),

Код банку отримувача (МФО): 899998 ,

Рахунок отримувача: UA4005658,

Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 КАС України у разі не усунення у визначений судом строк недоліків позовної заяви, яку залишено без руху або яку підписано особою, яка не має права її підписувати, позовна заява буде повернута заявникові.

Керуючись ст.ст. 47, 122, 123, 161, 169, 171, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Уточнений адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Надати позивачу строк не більше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення уточненого адміністративного позову без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом:

- надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску;

- надання документу на підтвердження сплати судового збору у розмірі встановленому законом або доказів на підтвердження неможливості його сплати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала не може бути оскаржена окремо від судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, за сторінкою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки ://court.gov.ua/).

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко