Справа № 580/5725/22
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року справа № 580/5725/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши без виклику сторін за правилами спрощеного позовного провадження в місті Черкаси адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову від 18.10.2022 №338655 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Ухвалою суду від 23.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що начальником відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області винесено постанову № 338655 з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність в сфері пасажирського наземного транспорту шляхом здійснення нерегулярних пасажирських перевезень, тому вважає незаконним притягнення його до відповідальності за відсутність документів, які передбачають здійснення регулярних перевезень.

Позивач зазначає, що начальником відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області О.Лучиним винесено постанову № 338655 про стягнення штрафу в сумі 17000 гривень, яка є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню в зв`язку з порушенням процедури перевірки транспортного засобу та не повним з`ясуванням обставин, що мають значення у справі.

Представником відповідача скеровано до суду відзив, в якому він проти задоволення позову заперечує посилаючись на ту обставину, що водієм позивача на момент здійснення перевірки, при наданні пояснень про причини порушення, не заперечувався факт здійснення ним регулярних перевезень пасажирів.

Представник відповідача звернув увагу, що договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що на момент проведення перевірки в його водія були у наявності та пред`являлися працівнику Укртрансбезпеки документи, які б підтверджували факт здійснення ФОП ОСОБА_1 нерегулярних пасажирських перевезень, а саме договір на здійснення нерегулярних перевезень та документ, що засвідчує оплату транспортних послуг. Таких доказів позивачем не надано й до суду.

На думку представника відповідача, позивач 19.09.2022 маскуючись під нерегулярні перевезення здійснював регулярні перевезення пасажирів без наявності необхідних дозвільних документів з порушенням законодавства про автомобільний транспорт.

На підставі наведеного представник відповідачів вважає, що оскаржена постанова прийнята правомірно та не підлягає скасуванню.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрований як суб`єкт господарювання та здійснює діяльність за кодом КВЕД 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення.

Позивач має ліцензію № 126 від 22.03.2016 на дозволений вид робіт - внутрішні перевезення пасажирів автобусами.

За результатами здійснення 19.09.2022 року в м. Полтава, вул. В. Тирнірівська 7, АВ-1, 7 платформа, головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Звагольським В.П. рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було виявлено, що о 11 год. 30 хв. ФОП ОСОБА_1 (згідно тимчасового реєстраційного талона серії ХХР № 003841) за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ д.н. НОМЕР_2 , здійснював регулярні пасажирські перевезення за маршрутом Черкаси-Харків за відсутності на момент перевірки документів визначених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: без схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду, про що складено акт проведення перевірки № 251342 від 19.09.2022.

Перевірка проводилась на підставі направлення на перевірку № 008163 від 19.09.2022 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок.

Начальник відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Олег Лучин, на підставі акту перевірки, керуючись абз. 3 ч.1 ст. 60 закону України «Про автомобільний транспорт» за перевищення транспортним засобом вагових обмежень, виніс постанову від №338655 від 18 жовтня 2022 року про накладення на позивача, адміністративно-господарського штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000 грн.

Позивач вважаючи постанову про накладення адміністративно-господарського штрафу незаконною, звернувся до суду з даним позовом в якому просить скасувати оскаржену постанову.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить наступного.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Приписами статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб`єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень передбачено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі Порядок - №1567).

Згідно із зазначеним Порядком №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Таким чином, відділ державного нагляду (контролю) у Полтавській області є територіальним органом Державної служби України з безпеки на транспорті, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, яке уповноважене здійснювати державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, зокрема, шляхом здійснення рейдових перевірок та притягнення до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно з пунктами 26 та 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Пунктом 13 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176 (далі Правила №176) передбачено, що перевезення пасажирів автобусами залежно від режиму їх організації можуть бути: регулярними, регулярними спеціальними та нерегулярними. Умови регулярних та регулярних спеціальних перевезень зазначаються у паспорті маршруту.

Згідно з пунктами 51-61 вказаних Правил нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу.

До нерегулярних перевезень належать: туристично-екскурсійні; весільні та святкові; ритуальні; одноразові перевезення до місць відпочинку; інші перевезення, що не заборонені пунктом 55 цих Правил.

У разі здійснення нерегулярних перевезень забороняється: здійснення перевезень одним автомобільним перевізником або одним транспортним засобом за одним маршрутом, або між тими самими пунктами більш як два рази на тиждень; організація (зокрема шляхом пропонування фізичним особам проїзду самостійно або за допомогою інших осіб чи засобів масової інформації) та здійснення перевезення за заздалегідь визначеними напрямками, надання послуг з перевезення автобусом за заздалегідь визначеним маршрутом, між визначеними кінцевими пунктами, з установленими часом відправлення, прибуття і вартістю проїзду; встановлення та стягнення плати за проїзд з окремих пасажирів; самовільне (не передбачене умовами договору) визначення початкових, проміжних і кінцевих пунктів перевезення; здійснення посадки та висадки пасажирів у пунктах і на зупинках, визначених для посадки і висадки пасажирів на маршрутах з регулярним перевезенням.

У разі порушення зазначених вимог перевезення не вважається нерегулярним і повинно здійснюватись відповідно до вимог, які встановлені для регулярних або регулярних спеціальних перевезень.

Замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з автомобільним перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу.

Суб`єкт господарювання, який надає туристичні та екскурсійні послуги і здійснює перевезення власним чи орендованим транспортним засобом, укладає договір перевезення з кожною особою.

Договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки.

Передній трафарет автобуса містить напис червоною фарбою «Нерегулярне перевезення» на білому фоні. У салоні автобуса розміщується інформація про автомобільного перевізника та страховика із зазначенням найменування, адреси, номера телефону, страхової суми.

Під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору автомобільного перевізника із замовником послуг і копію договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті.

Суд звертає увагу, що під час проведення рейдової перевірки водій позивача не надав договору автомобільного перевізника із замовником послуг та здійснював посадку пасажирів безпосередньо на платформі №7 Полтавського автовокзалу, про зазначено ним в акті перевірки.

Отже, посадка пасажирів здійснювалась в місці здійснення посадки пасажирів на маршруті з регулярним перевезенням, що прямо заборонено Правилами №176.

Наданий позивачем до позовної заяви агентський договір №10/20-А від 09.11.2020 не є належним доказом здійснення позивачем нерегулярних пасажирських перевезень, оскільки укладений між ТОВ «Еліт-Експрес-2020» та ТДВ «Полтаваавтотранс», тобто позивач не є стороною даного договору.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позивач фактично здійснював регулярні пасажирські перевезення, тому зобов`язаний мати при собі перелік документів, який визначений для регулярних пасажирських перевезень, зокрема, схему маршруту, розклад руху, таблицю вартості проїзду, які на дату проведення перевірки у водія були відсутні.

Суд вважає непереконливими твердження позивача щодо порушення процедури проведення перевірки, оскільки позивач не вказав у позовній заяві які саме порушення допущено.

При цьому, позивача завчасно повідомлено про призначення розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 18.10.2022 з 9.00 до 11.30 та він був присутній під час розгляду справи, про що зроблено відповідну відмітку і підпис у повідомленні відповідача.

З огляду на наведене, судом не виявлено будь-яких порушень відповідачем вищенаведених норм чинного законодавства України під час прийняття оскарженої постанови.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд вважає, що відповідач вірно застосував до позивача штрафні санкції, визначені постановою про застосування штрафних санкцій, а тому вимоги позивача є необґрунтованими, внаслідок чого не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 77, 241-246, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання суддею.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО