Справа № 400/1981/22
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 400/1981/22
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправною та скасувати постанову Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження №68525146;

скасувати постанови Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про арешт коштів боржника від 07.02.2022 року, про стягнення виконавчого збору від 07.02.2022 року, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 07.02.2022 року у виконавчому провадженні №68525146;

стягнути з Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) на його користь моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що виконавчий документ (постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення) був пред`явлений до виконання після спливу відповідного строку, тому державний виконавець не мав законних підстав для відкриття виконавчого провадження.

Стосовно наявності підстав для стягнення моральної шкоди вказав, що незаконні, на його думку, дії державного виконавця спричинили погіршення стану здоров`я.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий документ набрав законної сили 26.12.2021 року та його передано державному виконавцю 02.02.2022 року, тобто протягом трьох місяців, як це передбачено ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

Також судом зазначено, що позивачем не наведено жодних інших підстав для скасування оскаржуваних постанов відповідача, під час розгляду справи судом не встановлено порушень вимог закону з боку державного виконавця, що стало підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, в тому числі щодо стягнення моральної шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте у справі судове рішення та постановити нове про задоволення позову.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив доводи, які є ідентичними заявленим у позовній заяві.

Окремо наголошено на приписах ст.303 КУпАП, якою встановлено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

На переконання апелянта, постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.10.2021 року не могла бути прийнята у якості виконавчого документа 05.02.2022 року, оскільки її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Заводський відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечував проти її задоволення та просив залишити без змін оскаржуване рішення.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

22.03.2023 року до суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представник Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду, який був належно та завчасно повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, не з`явився, про причини суд не повідомив.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30.10.2021 року у відношенні ОСОБА_1 винесено постанову серія 1АВ №03178816 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, якою притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в розмірі 340 грн. відповідно до частини першої статті 122 КУпАП (перевищення встановлених обмежень швидкості руху) (а.с.16).

Постанова містить інформацію про дату набрання нею законної сили 26.12.2021 року та про строк пред`явлення постанови до виконання до 30.12.2021 року.

02.02.2022 року заступник начальника управління безпеки дорожнього руху начальник відділу розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України подав до Відділу заяву про примусове виконання рішення, до якої додав Постанову. У вказаній заяві зазначено, що Постанова набрала законної сили 26.12.2021, а ОСОБА_1 має сплатити штраф в сумі 680 грн. Зазначена вище заява надійшла до Відділу 05.02.2022 року (а.с.15).

07.02.2022 року головний державний виконавець Відділу Чернявська А.Б. винесла постанови:

ВП № 68525146 про відкриття виконавчого провадження (а.с.20);

ВП № 68525146 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.18);

ВП № 68525146 про стягнення виконавчого збору (а.с.19);

ВП № 68525146 про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів (а.с.17).

15.11.2022 року головний державний виконавець Відділу Чернявська А.Б. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 68525146 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404 (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) та цією ж постановою зняла арешт з коштів боржника, що був накладений постановою від 07.02.2022 ВП № 68525146 (а.с.86-87).

Законність постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 68525146 є предметом спору у справі, що розглядається.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 6 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно з п.7 ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначається строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

При цьому строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Водночас, відповідно до ст.298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Статтею 299 КУпАП визначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

За унормуванням ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч.1 ст.300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 300-1 КУпАП встановлено, що у разі сплати відповідальною особою, зазначеною у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або громадянином (резидентом) України, який ввіз на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), така постанова вважається виконаною. Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), також вважається виконаною у разі сплати штрафу за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності, залишеним уповноваженою посадовою особою на місці вчинення правопорушення на лобовому склі транспортного засобу, у тому числі шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення.

У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

За змістом статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

З матеріалів справи ввбачається, що постанову 1АВ №03178816 прийнято 30.10.2021 року, стягувачем за нею є державний орган - Управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення серії 1АВ №03178816 від 30.10.2021 року набрала законної сили 26.12.2021 року і саме з цієї дати ОСОБА_1 мав право протягом 30 днів сплатити визначений цією постановою штраф.

Доказів сплати позивачем застосованого штрафу у вказаний період чи оскарження постанови серії 1АВ №03178816 від 30.10.2021 року позивачем до суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що після закінчення 30-денного строку на сплату штрафу в добровільному порядку постанова підлягала зверненню до примусового виконання і останнім днем такого звернення, з урахуванням установлених судом фактичних обставин цієї справи та положень ст. 300-1 КУпАП, є 26.03.2022 року.

Як вже зазначалось, пред`явлено постанову до виконання 02.02.2022 року шляхом направлення заяви про примусове виконання рішення до відповідача, яка надійшла до органу державної виконавчої служби 05.02.2022 та зареєстрована за вх. №2563, і 07.02.2022 року відкрито виконавче провадження № 68525146.

Зазначені обставини, на думку судової колегії, повною мірою спростовують доводи апелянта, що станом на дату надходження виконавчого документу до державного виконавця сплинув строк пред`явлення виконавчого документу до виконання та державний виконавець не повинен був відкривати вказане вище виконавче провадження, а мав повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

З огляду на встановлену правомірність дій державного виконавця в частині дотримання строку відкриття виконавчого провадження судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про скасування постанов відповідача про арешт коштів боржника від 07.02.2022 року, про стягнення виконавчого збору від 07.02.2022 року, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 07.02.2022 року у виконавчому провадженні №68525146 та про стягнення моральної шкоди у розмірі 200 000 грн.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч.4 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.