Справа № 461/7183/22
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 461/7183/22 пров. № А/857/2151/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Хомича О.Р.,

представника відповідача Сичова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування постанови,

суддя у І інстанції - Волоско І.Р.,

час ухвалення рішення - 26.01.2023 року,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складення повного тексту рішення - 26.01.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці, в якому просив:

- постанову Львівської митниці від 20.12.2022 року №1202/20900/22 скасувати, та закрити провадження у справі, вилучений товар згідно протоколу від 13.11.2022 року №1202/20900/22 повернути позивачу без сплати витрат за його зберігання.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважають, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що Постановою КМУ № 1288 від 16.11.2022 «Про внесення змін» до Постанови КМУ № 62 від 30.01.2013 «Про затвердження технічного регламенту безпеки машин», на яку посилається сторона позивача та суд, і визначено про звільнення певних видів товарів від оподаткування податком на додану вартість та від сплати ввізного мита, це не звільняє особу, яка ввозить такий товар на митну територію України, від обов`язку належним чином задекларувати такий товар. Позивач мав обрати для слідування смугу руху «Червоний коридор» та задекларувати вказаний товар. Окрім того, судом не взято до уваги, що товар ввезений позивачем а саме портативні зарядні станції (lithium ion batteries UN 3480), модель CN-1000W, вага однієї 12,3 кг., 415*350*315 mm, в заводському упакуванні виробника, без ознак бувших у використанні, країна-виробник Китай, в кількості - 10 шт., загальною вагою - 123 кг. здійснено 13.11.2022, а постанова КМУ № 1288, прийнята 16.11.2022, а відтак станом на 13.11.2022 позивач мав задекларувати вказаний товар та сплатити податки та збори встановлені законодавством.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить рішення Галицького районного суду м.Львова від 26 січня 2023 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце. У відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Львівської митниці від 20.12.2022 року у справі про порушення митних правил № 1202/20900/22 позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів, що складає 115 697, 70 грн.

13.11.2022 близько 18 год. 37 хв. у зону митного контролю пункту пропуску "Краківець - Корчова" митного поста "Яворів" Львівської митниці смугою руху «зелений коридор» в напрямку «в`їзд в Україну» заїхав транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER», VIN НОМЕР_1 , з реєстраційним номером НОМЕР_2 , яким у якості водія слідував гр. України ОСОБА_1 , чим заявив про відсутність товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню, або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження та вказав про наявність лише особистих речей.

Під час проведення митного контролю транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в автомобілі товару, що переміщується з порушенням порядку проходження спрощеного митного контролю.

Транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 було скеровано, у місце для поглибленого огляду автомобіля, де під час проведення поглибленого огляду, окрім особистих речей, було виявлено товар, а саме: портативні зарядні станції (lithium ion batteries UN 3480), модель CN-1000W, вага однієї 12,3 кг. 415*350*315 mm, в заводському упакуванні виробника, без ознак бувших використанні, країна-виробник Китай, в кількості - 10 шт., загальною вагою - 123 кг.

В своїх письмових поясненнях позивач зазначив, що придбав їх в Німеччині для друзів та членів родини. Про наявність виявлених під час митного огляду товарів позивач у процесі усного опитування не заявив. Документів, що підтверджують вартість товару до митного оформлення не надав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що урядом України ухвалено рішення, яким звільнено громадян від сплати ПДВ та ввізного мита при імпорті електрогенераторів, трансформаторів, акумуляторів та іншої апаратури для енергетики. А від так, суд дійшов висновку, про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України.

Суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі ж норми містяться і в статті 280 КУпАП.

Відповідно до статті 251 КУпАП (як і передбачено статтею 495 МК України), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

Колегія суддів враховує, що з 16.06.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо адміністративної відповідальності громадян за порушення митних правил» від 16.02.2022 №2058-ІХ (далі Закон №2058-ІХ).

Законом №2058-ІХ у статтю 472 МК України внесено зміни і її чинна редакція виглядає так:

«Недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.».

Водночас, Законом №2058-ІХ змінена назва і зміст статті 471 МК України, яка приведена у відповідність із рішенням Конституційного Суду України від 21.07.2021 №3-р(ІІ)/2021, згідно з яким визнано неконституційним положення абзацу другого статті 471 МК України щодо конфіскації товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Так, статтю 471 МК України викладено в новій редакції:

«1. Недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил.

2. Недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

3. Недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.

Примітка. Недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")».

Згідно з ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

На початку листопада в засобах масової інформації з`явились повідомлення, що Уряд України вирішив скасувати податки на ввезення генераторів, акумуляторів та іншого обладнання для проходження опалювального періоду з метою «покращення цінової доступності та стимулювання поставок і пропозиції електрогенераторів, неелектричних засобів обігріву та приготування їжі, акумуляторів для джерел безперебійного живлення, в яких існує гостра потреба в холодну пору 2022/2023 року в умовах енергетичного терору російської федерації.

13.11.2023 позивач перевозив портативні зарядні станції (lithium ion batteries UN 3480), модель CN-1000W, вага однієї 12,3 кг 415*350*315 mm. в заводському упакуванні виробника, без ознак бувших у використанні, країна-виробник Китай, в кількості - 10 шт, загальною вагою - 123 кг.

16 листопада 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1288 Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 62 «Про затвердження Технічного регламенту безпеки машин», щодо ввезення систем безперебійного електроживлення. Згідно постанови, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість та які звільняються від сплати ввізного мита.

Згідно з ч.1 статті 3 МК України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

У частині 3 статті 3 МК України визначено, що норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто. їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2023 року у справі № 461/7183/22- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 22 березня 2023 року.