Справа № 380/3194/23
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/3194/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - Головне управління МВС України у Львівській області, відповідач-1), у якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо повернення матеріалів для призначення позивачу одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850;

- зобов`язати відповідача сформувати та подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати позивачу грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 (другої) групи.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 2003 року йому встановлено інвалідність ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Зазначив, що в подальшому, у 2022 році, йому встановлено 2 групу інвалідності. При цьому, вказав, що ступінь втрати працездатності визначено у розмірі 70 % втрати професійної працездатності, з врахуванням 50 % відсотків, що були встановлені 27.01.2003. Стверджує, що звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності. Вказав, що відповідач безпідставно повернув матеріали щодо призначення допомоги позивачу, відтак звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 22.02.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство внутрішніх справ України (далі МВС України, третя особа).

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив (вх. № 19062 від 21.03.2023) у якому проти позову заперечив. В обґрунтування вказав, що відповідно до Порядком № 850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. Повідомив, що згідно з п. 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Стверджує, що з огляду на те, що з дати первинного встановлення позивачу інвалідності до повторного огляду та встановлення згідно з рішенням медиком-соціальної експертної комісії вищого ступеня втрати працездатності пройшло більше двох років, підстави для формування висновку щодо виплати позивачу були відсутні, оскільки на момент звернення до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області Кривий Р. М. не володів таким правом. Просив відмовити у задоволенні позову.

МВС України надіслало на адресу суду пояснення на позов ОСОБА_1 (вх. № 18954 від 21.03.2023) у якому проти позовних вимог заперечило. Третя особа наголосила, що матеріали позивача не відповідають вимогам п. 4 Порядку № 850 оскільки, позивачу в 2003 році було встановлено втрату професійної працездатності 50 % та відповідно до МСЕК в 2022 році встановлено ІІ групу інвалідності. Відтак МВС України вважає, що оскільки з моменту первинного огляду МСЕК позивачу пройшло більше 2 років, то законні підстави для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відсутні. Третя особа просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та звільнений 05.01.2003 з посади заступника начальника відділу оперативної установки УКП УМВС України у Львівській області, що підтверджується листом відповідача від 13.01.2023 № К-8/Од/31/01-2023.

Згідно з довідкою серії ЛВА-1 № 014196 від 27.01.2003, позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 012551 від 22.09.2022, ОСОБА_1 встановлено 70 % втрати професійної працездатності, з урахуванням 50 %, встановлених 27.01.2003:

40 % - наслідки травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків;

30 % - наслідки захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 602764 від 22.09.2022 ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 13.12.2022, в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що внаслідок отримання травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків, Львівською обласною МСЕК № 3 йому встановлено 2 групу інвалідності. До заяви додав довідку МСЕК № 3 серії 12ААА № 012551 від 22.09.2022, копію виписки МСЕК № 3 серії 12 ААВ № 602764 від 22.09.2022, копію свідоцтва про хворобу № 12 від 13.01.2003, довідку ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від 30.09.2022 № 838, копію паспорта та ідентифікаційного коду, картку реквізитів АТ «Ощадбанк».

Листом від 13.01.2023 № К-8/Од/31/01-2023 відповідач повідомив позивача про те, що оскільки після первинного огляду медико-соціальної експертної пройшло більше 2 років, а також відсутність у поданих позивачем матеріалах акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, передбаченого пунктом 7 Порядку № 850, підстав для підготовки висновку щодо виплати грошової допомоги немає. Враховуючи викладено відповідачем повернуто позивачу матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги, як такі що не відповідають вимогами чинного законодавства.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо повернення матеріалів для призначення позивачу одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, відтак звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про міліцію» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок 850).

Пунктом 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» Закон України «Про міліцію» визнано таким, що втратив чинність.

Однак, відповідно до абз. 2 п. 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Абзацом 3 п. 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію» зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Порядком № 850 визначено (п. 7), що працівник, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, та висновок щодо виплати грошової допомоги.

Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 850 Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З наведеного суд дійшов висновку, що саме Міністерство внутрішніх справ України, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний прийняти рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 808/1866/16, від 19 вересня 2018 року у справі № 530/1280/17, від 03 жовтня 2018 року у справі № 361/7249/17 та постанові від 12 липня 2019 року у справі № 554/5405/17, яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

Суд зазначає, що відповідач у справі відповідно до положень Порядку 850 (пункт 8) має подати МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, та висновок щодо виплати грошової допомоги.

Стосовно доводів відповідача про те, що з дати первинного встановлення позивачу ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності до дати повторного огляду та встановлення згідно рішення МСЕК групи інвалідності пройшло більше двох років, тому підстави для формування висновку щодо виплати позивачу грошової допомоги відсутні, суд зазначає, що положеннями Порядку 850 не надано відповідачеві повноважень приймати рішення про виплату чи про відмову у виплаті такої допомоги.

Відповідач відповідно до п. 8 має подати МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Отже, відповідач у будь-якому випадку повинен скласти висновок, при цьому, суд звертає увагу, що висновок щодо виплати грошової допомоги може бути як позитивним (про наявність підстав для виплати) так і негативним (про відсутність підстав для виплати).

Порядок 850 не визначає випадків, коли у складенні висновку може бути відмовлено, чи випадків коли може бути відмовлено у направленні документів до МВС.

Відповідно у подальшому, Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Відтак суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України в п`ятнадцятиденний строк з дня реєстрації документів, які подавались позивачем для виплати одноразової грошової допомоги та щодо не складення і неподання до Міністерства внутрішніх справ України висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням IІ групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 та зобов`язання відповідача скласти та направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання цього позову, доказів понесення інших судових витрат позивачем не надано, відтак такі в силу приписів ст. 139 КАС України, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (79007 м. Львів пл. Григоренка 3; ), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерства внутрішніх справ України (01601 м. Київ вул. Академіка Богомольця 10; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України в п`ятнадцятиденний строк з дня реєстрації документів, які подавались ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової допомоги та щодо не складення і неподання до Міністерства внутрішніх справ України висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням IІ групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

3. Зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області скласти та направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.П. Качур