Справа № 376/3018/21
Суддя: Коваленко О. М.
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3018/21
Провадження № 2-а/376/9/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2022 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Коваленка О.М.,

при секретарі судового засідання Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Сквира Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сквирської міської ради про скасування постанови №48 від 17.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.11.2021 року поштовим листом отримав постанову Сквирського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття викового провадження № 67553524 від 18.11.2021 року. Згідно даної постанови виконавця, Виконавчим комітетом Сквирської міської ради щодо нього ОСОБА_1 було складено постанову № 48 від 17.09.2021 року про накладення штрафу в розмірі 2040 грн.

Не розуміючи за що саме було накладено вищезазначений штраф, 30.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Сквирського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Ознайомившись з даними матеріалами позивач дізнався, що відносно нього 17.09.2021 року Виконавчим комітетом Сквирської міської ради була винесена постанова № 48 про накладення адміністративного стягнення за ст.. 152 КУпАП за порушення п. 2 та 23 ч. 4.1. Правил благоустрою території мста Сквира, затверджених рішенням Сквирської міської ради 19.05.2011 року № 159-10-УІ.

Суть інкримінованого правопорушення згідно мотивувальної частини оскаржуваної постанови № 48 від 17.09.2021 року полягає в тому, що 06.08.2021 року близько 08:50 год. у АДРЕСА_1 позивачем було самовільно влаштовано відкритий майданчик автостоянок різного функціонального призначення, без відповідних проектів, розроблених та погоджених і затверджених у встановленому порядку, самовільно зайнято земельну ділянку і використано її при відсутності дозвільних документів.

Про дату та час розгляду справи про накладення адміністративного стягнення позивача ніхто не повідомляв, для участі у розгляді справи не викликав, що позбавило позивача можливості висловити свої власні заперечення з приводу інкримінованого правопорушення. Оскаржувана постанова на адресу позивача також не надходила, а про її існування йому стало відомо 30.11.2021 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 67553524 від 18.11.2021 року.

Тому позивач вважає, що такі дії Виконачого комітету Сквирської міської ради порушують його права та просить суд:

Скасувати постанову № 48 від 17.09.2021 року про накладення штрафу в розмірі 2040 грн., винесену Виконавчим комітетом Сквирської міської ради.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача Сквирської міської ради Левіцька В. в судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду 29.08.2022 року візив, в якому вказала, що 06.08.2021 р. у м. Сквира інспектором з благоустрою комунального підприємства «Сквираблагоустрій» Дорошенком А.М. складено протокол № 2 про адміністративне правопорушення (далі - протокол) на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , який 06.08.2021 р. близько 08:50 у АДРЕСА_1 самовільно влаштував відкритий майданчик автостоянок різного функціонального призначення, без відповідних проектів, розроблених та погоджених і затверджених у встановленому порядку, самовільно зайняв земельну ділянку і використовував її при відсутності документа, що засвідчує право на використання та володіння землею, чим порушив п. п. 2 та 23 ч. 4.1. Правил благоустрою території міста Сквира, затверджених рішенням Сквирської міської ради 19.05.2011 № 159-10-УІ та норми ст. 152 КУпАП «Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів».

Листом вих. № 3928 від 10.09.2021 р. позивача повідомлено про отримання відповідачем протоколу щодо вчинення ним правопорушення передбаченого ст. 152 КУпАП та запрошено на засідання адмінкомісії, що відбулося 17.09.2021 р об 11:00 год.

Проте, згідно протоколу засідання № 10 від 17.09.2021 р., позивач на засідання не з`явився. Клопотань та заяв про перенесення розгляду протоколу від позивача до відповідача не надходило.

Тому твердження позивача, що його не було повідомлено про дату та час розгляду протоколу спростовується.

Рішенням виконавчого комітету Сквирської міської ради від 13.04.2021 № 03/11 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 30 березня 2021 року № 09/10 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Сквирської міської ради від 10.12.2020 №04/02 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету СквирСької міської ради від 23.06.2020 № 1479/149 та рішення від 12.12.2019 №1314/127 «Про уповноваження посадових осіб на складання протоколів про адміністративні правопорушення» внесено в додаток до рішення виконавчого комітету Сквирської міської ради від 30.03.2021 № 09/10 зміни та уведено до переліку посадових осіб, які уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 150, 152 та ч. 1 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, інспектора з благоустрою КП «Сквираблагоустрій» Дорошенка Артема Миколайовича.

Рішенням виконавчого комітету Сквирської міської ради від 01.12.2020 р. № 08/01 (із внесеними змінами відповідно до рішення від 02.02.2021 №13/06) створено адміністративну комісію та затверджено Положення про адміністративну комісію при виконавчому комітеті Сквирської міської ради.

Рішенням Сквирської міської ради № 159 від 19.05.2011 року затверджено правила благоустрою території міста Сквира (далі- правила), які були чинними та діяли на час зафіксованого вчинення адміністративного правопорушення позивачем 06.08.2021 р. Згідно п.п. 2 та 23 п. 4.1. правил на об`єктах благоустрою забороняється: здійснювати встановлення металевих гаражів, влаштування індивідуальних і колективних погребів, автостоянок, відкритих майданчиків різного функціонального призначення, огорож, парканів, турнікетів тощо без відповідних проектів, розроблених, погоджених і затверджених у» встановленому чинним законодавством України порядку; самовільно займати земельні ділянки і використовувати їх при відсутності документа, що засвідчує право на використання та володіння землею.

Протокол був складений у присутності свідків, які підтверджують дане правопорушення підписами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, від пояснень щодо порушення, вказаного в даному протоколі, відмовляється. До протоколу додані фотоматеріали у кількості 6 шт. створені 06.08.2021 у період з 08:48 год по 08:50 год. Враховуючи наявні матеріали справи членами комісії було запропоновано та вирішено притягнути до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 по ст. 152 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виглядіштрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 (одна тисяча двадцять) грн. 00 коп.

Листом вих. № 4107 від 21.09.2021 р. позивачу направлено постанову № 48 від 17.09.2021 до відома та виконання. Тому, знову ж таки, твердження позивача, що оскаржувана постанова на адресу позивача не надходила оцінюється критично та спростовується.

Станом на 15.11.2021 року позивачем не сплачено штрафу, у строк визначений законодавством, тому було направлено заяву про примусове виконання за вих. № 4879 від 15.11.2021 р. до уповноваженого органу.

Враховуючи зазначене вище, адміністративна комісія при виконавчому комітеті Сквирської міської ради вжила всіх заходів для забезпечення прав позивача під час розгляду протоколу, а доводи позивача про неотримання виклику на засідання комісії та спірної постанови спростовуються, адже були надіслані позивачу на адресу його проживання. У діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, що підтверджується фотоматеріалами. Тому оскаржувана постанова від 17.09.2021 р. № 48 про накладення адміністративного стягнення - обґрунтована, законна та не підлягає скасуванню.

На підставі вказаного просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про скасування постанови № 48 від 17.09.2021 р. про накладення штрафу в розмірі 2040 грн., винесену виконавчим комітетом Сквирської міської ради та про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст 247 КупАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а справу слухати у відсутності представника виконавчого комітету Сквирської міської ради та без застосування фіксуючих засобів.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 4 ст. 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Відповідно до вимог ч. 1 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судом встановлено, ОСОБА_1 , 02.02.1956 року, 29.11.2021 року поштовим листом отримав постанову Сквирського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття викового провадження № 67553524 від 18.11.2021 року (а.с.10). Згідно даної постанови виконавця, Виконавчим комітетом Сквирської міської ради щодо нього ОСОБА_1 було складено постанову № 48 від 17.09.2021 року про накладення штрафу в розмірі 2040 грн. (а.с.8)

Не розуміючи за що саме було накладено вищезазначений штраф, 30.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Сквирського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Ознайомившись з даними матеріалами позивач дізнався, що відносно нього 17.09.2021 року Виконавчим комітетом Сквирської міської ради була винесена постанова № 48 про накладення адміністративного стягнення за ст.. 152 КУпАП за порушення п. 2 та 23 ч. 4.1. Правил благоустрою території мста Сквира, затверджених рішенням Сквирської міської ради 19.05.2011 року № 159-10-УІ.

Суть інкримінованого правопорушення згідно мотивувальної частини оскаржуваної постанови № 48 від 17.09.2021 року полягає в тому, що 06.08.2021 року близько 08:50 год. у м. Сквира по вул. Проектна, 4 позивачем було самовільно влаштовано відкритий майданчик автостоянок різного функціонального призначення, без відповідних проектів, розроблених та погоджених і затверджених у встановленому порядку, самовільно зайнято земельну ділянку і використано її при відсутності дозвільних документів.

Про дату та час розгляду справи про накладення адміністративного стягнення позивача ніхто не повідомляв, для участі у розгляді справи не викликав, що позбавило позивача можливості висловити свої власні заперечення з приводу інкримінованого правопорушення. Оскаржувана постанова на адресу позивача також не надходила, а про її існування йому стало відомо 30.11.2021 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 67553524 від 18.11.2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як встановлено ч. 1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 268 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП України повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 278 КУпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ст. 279 КУпАП України розгляд справи розпочинається з оголошення склад>' колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст. 268 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 281 КУпАП України при розгляді колегіальним органом справи про адміністративне правопорушення ведеться протокол, в якому зазначаються, зокрема, документи і речові докази, досліджені при розгляді справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Сквирської міської радою надано відзив, відповідачем надано копію повідомлення ОСОБА_1 про запрошення на засідання комісії №3928 від 10.09.2021 року, однак до відзиву відповідачем не надано доказів, що ОСОБА_1 повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення одже, позивача не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Сквирської міської ради справи щодо нього.

Також, до матеріалів справи не надано належних доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст.. 152 КУпАП, окрім протоколу про адміністративне правопорушення інших доказів, які могли б підтвердити вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі Аллене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1).

Відповідно до правової позиції Верховного суду, що викладена в постанові у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016) від 30.05.2019, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно ч. 3 ст. 73 КАС України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як визначено ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які можуть бути прийняті судом на підтвердження того, що позивачем були порушені Правила благоустрою, а єдиний доказ визнаний судом недопустимим, позивач заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, тому суд вважає, що відповідач не довів правомірності свого рішення, що є його обов`язком відповідно до ст. 78 КАС України, а відтак суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Разом із тим, відповідач не надав суду доказів чи заперечень, які могли б спростувати доводи позивача, а тому, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст. 152 КУпАП, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Будь-які посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. А постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №338/1/17 від 26.04.2018.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1,7 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 2 ,5, 9, 77, 78, 205, 229, 242 - 246, 250, 255, 286 КАС України, , ст. 7, 132, 139, 245, 251, 254, 258, 283 КУпАП, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сквирської міської ради про скасування постанови №48 від 17.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову № 48 від 17.09.2021 року про накладення штрафу в розмірі 2040 грн., винесену Виконавчим комітетом Сквирської міської ради.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Коваленко