Справа № 580/273/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року справа № 580/273/23
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (далі Департамент, відповідач), в якому просить:

- визнати незаконною відмову Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради у наданні ОСОБА_1 , статусу особи з інвалідністю внаслідок війни;

- зобов`язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради встановити ОСОБА_1 , статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати позивачу відповідне посвідчення встановленого зразка.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є особою з інвалідністю 2 групи, встановлену у зв`язку із пораненням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку із чим звернувся до відповідача за отриманням статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та відповідного посвідчення, однак отримав відмову, яку вважає протиправною. Позивач зазначає, що саме поняття обов`язків військової служби невід`ємно пов`язане з пораненням, контузією, каліцтвом, захворюванням, одержаних під час захисту Батьківщини та виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), про що йдеться у ч. 1 ст. 7 Закону № 3551-XII.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 20.01.203 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

Відзив на позов до суду не надходив.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах у період з 08.05.1974 по 30.08.1975, що підтверджується відомостями військового квитка НОМЕР_1

Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_2 від 26.11.1981, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в період з 15.05.1974 р. по 06.05.1975. 25.06.1975 року ОСОБА_1 на посаді сапера-розмінування проводив роботи по розмінуванню, внаслідок чого отримав осколкове поранення лівого ока і вибухове поранення слухової системи. Причинний зв`язок - поранення пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно довідки з Центрального архіву МО рф № 9/ІІ-63463 від 20.11.2002 року, ОСОБА_1 звільнений в запас 30.08.1975 відповідно до ВКК 1226 ОВГ ст. 92 Б гр.І (наслідки осколкового поранення внаслідок розмінування).

Відповідно до Витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії № 1706 від 21 жовтня 2022 року: Осколкове поранення лівого ока і вибухове пошкодження слухової системи отримане 25.06.1975 року ОСОБА_1 , 1956 р.н., під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено довідкою № 178/31, виданою 26.05.1981 року командиром військової частини НОМЕР_2 , при подальшому прогресуванні призвело до: Атрофії зорового нерву, афакії, розбіжної косоокості лівого ока, часткової атрофії здорового нерву, простого міопічного астигматизму правого ока. Первинної відкритокутової глаукоми правого ока. Хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості III ступеню з вестибулярним синдромом, що підтверджено медичною документацією лікувально-профілактичних закладів МОЗ України. Поранення, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ від 12.12.2022 позивачу з 06.12.2022 безтерміново встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності - поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

14.12.2022 позивач звернувся із заявою до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про видачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи.

Листом від 16.01.2023 № 218/68-1/01-10 Департамент соціальної політики Черкаської міської ради повідомив позивача, що заяву позивача розглянуто на засіданні комісії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради з питань встановлення громадянам пільгових статусів (Протокол № 38 від 15.12.2022), прийнято рішення зробити запит до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації щодо визначення, чи відноситься формулювання причин інвалідності позивача, яка зазначена у витягу ВЛК та довідці МСЕК до ст. 7 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, якщо так, то до якого пункту.

Листом № 01.6-Б427/1 від 16.01.2023 Департамент соціального захисту Черкаської обласної державної адміністрації направив роз`яснення Міністерства у справах ветеранів України № 189/1.2/4.3-32 від 05.01.2023.

Відповідно до роз`яснення Міністерства у справах ветеранів України № 189/1.2/4.3-32 від 05.01.2023, згідно з абзацом четвертим пункту 4 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання. Зв`язок інвалідності з пораненням чи іншим ушкодженням здоров`я, отриманим особами, зазначеними в цьому пункті, встановлюється для повнолітніх осіб за висновком медико-соціальної експертизи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абзацу десятого пункту 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 Питання медико-соціальної експертизи, причиною інвалідності є, зокрема, поранення, одержане під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання. Вказано, що надана довідка МСЕК серії 12 ААВ № 643831 від 12.12.2022 не відповідає вимогам Закону.

Відмову у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни позивач вважає протиправною, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з даним позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначаються Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 3551-XII закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Відповідно до ч. 1 статті 7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубожів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання (абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII).

Аналіз вказаних норм вказує на те, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать зокрема особи з числа військовослужбовців діючої армії, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення одержаного під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також особи з інвалідністю внаслідок поранення, одержаного під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 Питання медико-соціальної експертизи (далі Постанова № 1317) медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., № 35, ст. 2337), висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Згідно п. 12 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затвердженого Постановою № 1317 (далі Положення №1317) причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Пунктом 26 Положення № 1317 передбачено, що особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я інваліда та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Причинами інвалідності є, зокрема: поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержані: під час виконання обов`язків військової служби; під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання.

Таким чином, Положенням № 1317 регламентовано перелік причин інвалідності, які можуть бути зазначені у довідці МСЕК, зокрема: поранення, одержане під час виконання обов`язків військової служби; а також поранення, одержане під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання.

Аналіз наведених норм свідчить, що до інвалідів війни у розумінні ч. 1 ст. 7, абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII належать, зокрема особи з інвалідністю внаслідок поранення, одержаного під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також поранення, одержаного під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання, що встановлюється на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії.

Згідно довідки в/ч НОМЕР_2 від 26.11.1981 № 178/31 та військового квитка суд встановив, що отримане позивачем поранення відбулось у період проходження ним строкової військової служби унаслідок проведення ним робіт по розмінуванню. Відповідно до Витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії № 1706 від 21 жовтня 2022 року поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби. Згідно акту огляду МСЕК серії 12 ААВ від 12.12.2022 позивача визнано особою з інвалідністю 2 групи в зв`язку з пораненням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби.

Аналіз встановлених обставин вказує на те, що позивач відноситься до осіб з інвалідністю внаслідок війни, в силу приписів ч. 1 ст. 7, абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII, оскільки його поранення відбулось у період проходження ним строкової військової служби у наслідок проведення ним робіт по розмінуванню.

Крім того, суд зазначає, що наявна у матеріалах справи та надана позивачем до відповідача довідка до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ від 12.12.2022 відповідає вимогам Положення № 1317, зазначена в ній причина інвалідності (поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби) передбачена п. 26 Положення № 1317.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 зі змінами та доповненнями (далі Положення № 302).

Згідно п. 2, 3 Положення № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту до ветеранів війни належать, зокрема, особи з інвалідністю внаслідок війни.

Особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни та нагрудний знак Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни.

Згідно абзацу 2 пункту 7 Положення № 302 Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, Посвідчення учасника війни і відповідні нагрудні знаки, Посвідчення члена сім`ї загиблого видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.

Відповідно до пункту 10 Положення № 302 Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

З урахуванням зазначених норм суд доходить висновку, що позивач, як особа з інвалідністю, яка встановлена у зв`язку із пораненням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджено відповідною довідкою МСЕК, набув статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та, як наслідок, право на отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Разом з тим, як вище встановив суд, відповідач, отримавши від позивача заяву про видачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни із переліком документів та вищевказаною довідкою МСЕК, не видав позивачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, а лише зробив запит до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації щодо визначення, чи відноситься формулювання причин інвалідності позивача, яка зазначена у витягу ВЛК та довідці МСЕК до ст. 7 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та до якого пункту.

Суд врахував, що видача посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни у відповідності до абз. 2 п. 7 Положення № 302 належить до повноважень Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, надані позивачем документи є достатніми для встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення та не потребували звернення за роз`ясненнями до інших органів державної влади.

Разом з тим, вимоги позивача щодо визнання незаконною відмови відповідача суд вважає не обґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять доказів відмови позивачу, отже для належного захисту порушеного права позивача суд, у відповідності до вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку належить зобов`язати відповідача встановити позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати відповідне посвідчення.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо не встановлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Зобов`язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради встановити ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

2) відповідач Департамент соціальної політики Черкаської міської ради (18005, м. Черкаси, бул. Шевченка, 307, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 21.03.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК