Справа № 640/24053/21
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.12.2021 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донвторресурси" до Державної служби геології та надр України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України №568 від 03.08.2021 щодо відмови ТОВ «Донвторресурси» у видачі спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону з метою видобування первинних каолінів, ділянок Південний кар`єр та Північний кар`єр Іванівського родовища, Донецька область, Волноваський район, відповідно до підпункту 1 пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615, на підставі Заяви із додатками до неї, реєстраційний номер Держгеонадра №4681/02/11-20 від 24.02.2020;

- зобов`язати Державну службу геології та надр України надати ТОВ «Донвторресурси» спеціальний дозвіл на користування надрами без проведення аукціону з метою видобування первинних каолінів, ділянок Південний кар`єр та Північний кар`єр Іванівського родовища, Донецька область, Волноваський район у відповідності до Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615, строком на 20 (двадцять) календарних років, про що видати відповідний наказ.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.12.2021позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувана відмова у видачі дозволу є правомірною.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 24.02.2020 ТОВ «Донвторресурси» звернулось до Держгеонадр із заявою № 2102/2 та відповідними додатками щодо отримання спеціального дозволу на користування надрами на підставі підпункту 1 пункту 8 Порядку № 615. Відповідно до штампу вхідної кореспонденції відповідача, що міститься на супровідному листі № 2102/1, вказану заяву відповідачем було отримано 24.02.2020 № 4681/02/11-20.

Держгеонадра листом від 27.02.2020 № 3139/01/11-20 повернула подану позивачем заяву від 21.02.2020 та додані до неї документи.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020 у справі №640/7572/20, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020:

- визнано протиправними дії Державної служби геології та надр України щодо повернення документів, поданих ТОВ «Донвторресурси» заявою від 21.02.2020 (вх. від 24.02.2020 № 4681/02/11-20) відносно отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону з метою видобування первинних каолінів, ділянок Південний кар`єр та Північний кар`єр Іванівського родовища, Донецька область, Волноваський район відповідно до пп. 1 п. 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року № 615;

- зобов`язано Державну службу геології та надр України розглянути заяву ТОВ «Донвторресурси» від 21.02.2020 (вх. від 24.02.2020 № 4681/02/11-20) та додані до неї документи про надання ТОВ «Донвторресурси» спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону з метою видобування первинних каолінів, ділянок Південний кар`єр та Північний кар`єр Іванівського родовища, Донецька область, Волноваський район у відповідності до Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615, в редакції, яка була затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 928 від 23.10.2019 «Про внесення змін до Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами» та яка діяла станом на 24.02.2020, тобто на дату подачі заяви та доданих до неї документів.

На виконання вказаного рішення, відповідачем розглянуто лист ТОВ «Донвторресурси» від 09.03.2021 (вх. від 11.03.2021 №5591/02/11-21), яким надіслано заяву з доданими до неї документами 21.02.2020 №2102/1 (вх. від 24.02.2020 №4681/02/11-20) стосовно надання дозволу. На засіданні Робочої групи з питань надрокористування (протокол від 10.06.2021 №11-РГ/2021) розглянуто заяву ТОВ «Донвторресурси», проте «позитивного рішення не прийнято».

Наказом Державної служби геології та надр України від 03.08.2021 №568 «Про відмову у наданні спеціального дозволу користування надрами» відповідно до Закону України «Про довільну систему у сфері господарської діяльності», Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1174, пунктів 19 Порядку надання спеціальних дозволі на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615, на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 у справі №640/7572/20, з урахуванням рекомендацій Робочої групи з питань надрокористування (протокол від 10.06.2021 №11-РГ/2021), а також висновку Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №803/1541/16 вирішено відмовити ТОВ «Донвторресурси» () у наданні спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування корисних копалин первинних каолінів ділянок Південний кар`єр та Північний кар`єр Іванівського родовища, що знаходиться у Донецькій області, відповідно до поданої заяви та доданих до неї документів, у зв`язку з невідповідністю заяви від 24.02.2020 №4681/02/11-20 та доданих до неї документів вимогам Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року №615.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про невідповідність наказу Державної служби геології та надр України №568 від 03.08.2021 вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

За змістом статті 13 Кодексу України про надра (далі - КУпН) користувачами надр користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу (частина перша статті 19 КУпН).

Питання надання спеціальних дозволів на користування надрами (далі - дозволи) у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначає процедуру продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін, регулює Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615 (далі - Порядок № 615).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 615 дозволи надаються Держгеонадрами переможцям аукціонів з їх продажу та без проведення аукціонів у випадках, передбачених пунктом 8 цього Порядку, органом з питань надання дозволу, крім корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим, дозволи на видобування яких надаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим згідно із цим Порядком.

Згідно із пунктом 8 Порядку №615 надання дозволів у випадках, передбачених підпунктами 1-14 цього пункту, здійснюється за рішенням органу з питань надання дозволу.

Підпунктом 1 пункту 8 Порядку № 615 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 307 від 25.01.2012; у редакції постанов Кабінету Міністрів України № 277 від 06.04.2016, № 333 від 25.04.2018 та № 1131 від 18.12.2018) було передбачено, що без проведення аукціону дозвіл надається у разі видобування корисних копалин, якщо заявник на підставі спеціального дозволу на користування надрами за власні кошти здійснив геологічне вивчення ділянки надр та підрахунок запасів корисних копалин, який затверджено в установленому порядку, та подав документи на отримання спеціального дозволу на видобування корисних копалин відповідного родовища не пізніше ніж протягом трьох років після затвердження запасів; видобування корисних копалин (крім нафти і газу), якщо заявник за власні кошти здійснив апробацію за умови затвердження підрахунку запасів корисних копалин в установленому порядку; геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробка родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ), якщо заявник за власні кошти виключно в результаті геологічного вивчення ділянки надр на підставі відповідного спеціального дозволу на користування надрами здійснив апробацію за умови затвердження в установленому порядку підрахунку запасів корисних копалин після отримання спеціального дозволу.

Отже, підпункт 1 пункту 8 Порядку № 615 (в редакції, чинній на час звернення позивача до із заявою про надання дозволу на користування надрами) передбачав, що суб`єкт господарювання міг отримати спеціальний дозвіл на користування надрами, з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ) без проведення аукціону, якщо ним за власні кошти виключно в результаті геологічного вивчення ділянки надр на підставі відповідного спеціального дозволу на користування надрами здійснено апробацію запасів корисних копалин. Водночас затвердження в установленому порядку підрахунку запасів корисних копалин здійснювалося після отримання спеціального дозволу.

Водночас, 25.02.2020 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами» від 19.02.202 № 124, якою Порядок № 615 викладено у новій редакції.

Так, підпунктом 1 пункту 8 Порядку №615 у редакції Постанови № 124, чинній з 25.02.2020, передбачено, що без проведення аукціону дозвіл надається у разі видобування корисних копалин, якщо заявник на підставі спеціального дозволу на користування надрами за власні кошти здійснив геологічне вивчення ділянки надр та підрахунок запасів корисних копалин, який затверджено в установленому порядку, та подав документи на отримання спеціального дозволу на видобування корисних копалин відповідного родовища не пізніше ніж протягом трьох років після затвердження запасів.

Тобто, підпунктом 1 пункту 8 Порядку №615, в редакції Постанови № 124, було змінено правила надання спеціальних дозволів та встановлено єдину підставу для отримання дозволу на користування надрами без проведення аукціону, а саме, зацікавлений суб`єкт господарювання повинен був виконати дві вимоги: а) на підставі спеціального дозволу на користування надрами за власні кошти здійснити геологічне вивчення ділянки надр та підрахунок запасів корисних копалин, який затверджено в установленому порядку; б) подати документи на отримання спеціального дозволу на видобування корисних копалин відповідного родовища не пізніше ніж протягом трьох років після затвердження запасів.

Питання стосовно того, яка саме редакція Постанови №615 застосовується до правовідносин, подібних до тих, що слугували підставою для звернення до суду з цим позовом, було предметом розгляду Верховним Судом у справі №803/1541/16.

Так, у вказаній справі Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду (постанова від 31.03.2021) відступив від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 18.09.2018 у справі №816/1053/16, від 02.10.2020 у справі №826/1236/17, від 22.02.2020 у справі №817/856/16 та інших, в частині неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, закріплену у частині першій статті 58 Конституції України, з огляду на внесення змін до Порядку №615 та підтримав правовий підхід, застосований Верховним Судом у постанові 09.09.2020 у справі №826/10971/16, за яким рішення за результатами розгляду заяви про надання спеціального дозволу на користування надрами приймається за законодавством, що діє на час прийняття рішення про надання чи відмову у наданні дозволу (а не на час звернення з заявою).

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала.

Норми чинного законодавства не наділяють місцевий адміністративний суд повноваженнями відступати від правових висновків Верховного Суду. Тому, відповідні мотиви суду першої інстанції є очевидно безпідставними.

З огляду на викладене, підстав для неврахування при вирішенні даного спору згаданих правових висновків Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, що викладені у постанові від 31.03.2021 по справі 803/1541/16, немає.

Таким чином, зважаючи на те, що Кабінет Міністрів України, приймаючи Постанову №124, не визначив перехідного періоду та особливостей застосування законодавства за заявами, розгляд яких не закінчено, то до спірних відносин слід застосовувати законодавство, чинне на момент прийняття оскаржуваного рішення відповідачем, а саме Порядок №615 у редакції Постанови №124.

Саме такий підхід висловлений Верховним Судом у постанові від 09.11.2021 по справі №640/7572/20. Наведеного правозастосування не відміняє і факт того, що на час прийняття 03.08.2021 спірного наказу рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020 у справі №640/7572/20 було чинним (скасоване 09.11.2021 згаданою постановою Верховного Суду).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний наказ Державної служби геології та надр України №568 від 03.08.2021 щодо відмови у наданні дозволу прийнятий на підставі пункту 19 Порядку №615 у зв`язку із невідповідністю заяви та доданих до неї документів вимогам Порядку №615.

Відповідно до пункту 19 Порядку №615 у редакції Постанови №124 підставами для прийняття рішення про відмову в наданні дозволу є: невідповідність документів, поданих заявником, вимогам пункту 8 цього Порядку .

Факт невідповідності заяви ТОВ «Донвторресурси» та доданих до неї документів встановлений у постанові Верховного Суду у від 09.11.2021 по справі №640/7572/20.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що встановлення судом певних обставин (невідповідності заяви та документів) після їх виникнення (після того як відповідну заяву було подано) не відміняє факту того, що ці обставини об`єктивно існували з моменту їх виникнення й до постановлення відповідного судового рішення, у тому числі і на час прийняття оскаржуваного наказу.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що відмовляючи позивачу оскаржуваним наказом у видачі спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону, відповідач діяв правомірно, а тому суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України задовольнити.

Скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.12.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Донвторресурси" до Державної служби геології та надр України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя А.Ю. Коротких