Справа № 400/12149/21
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 400/12149/21

Головуючий в І інстанції: Лісовська Н.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 29.11.2022 р. м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Турецької І.О.

судді Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року по справі за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС Статус» про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна платника податків, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС Статус», в якому просить підтвердити обґрунтованість повного адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС Статус», застосованого рішенням Головного управління ДПС у Миколаївській області від 03.11.2021 року № 23.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 20.10.2021 року ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято наказ № 1951-п про проведення на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України з 28 жовтня 2021 року фактичної перевірки ТОВ «АЗС Статус» за місцем здійснення діяльності: вул. Очаківська, буд. 1/1, м. Миколаїв.

28.10.2021 року ГУ ДПС у Миколаївській області головним державним ревізорам-інспекторам Н. Іващук, О. Хазовій видані направлення № 2541/14-29-09-02-10 на проведення вказаної перевірки.

28.10.2021 року головні державні ревізори-інспектори ГУ ДПС у Миколаївській області Н. Іващук, О. Хазовій склали акт відмови директора ТОВ «АЗС Статус» ОСОБА_1 від підписання направлень на перевірку, а також акт відмови в допуску до проведення/відмови від проведення фактичної перевірки, згідно якого, 28.10.2021 року о 12 год. 11 хв. головні державні ревізори-інспектори прибули для фактичної перевірки за місцезнаходження ТОВ «АЗС Статус» - вул. Очаківська, буд. 1/1, м. Миколаїв, директору Шевченко О.С. вручено під розписку наказ та направлення на перевірку, однак, директором підприємства було відмовлено в допуску до проведення/відмовилась від проведення перевірки із зазначенням таких причин відмови не згодна з підставами для перевірки.

Примірник акту про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення фактичної перевірки отримано директором ТОВ «АЗС Статус» Шевченко О.С. 28.10.2021 року, що підтверджується її підписом в акті.

03.11.2021 року ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято рішення № 23, згідно якого, у зв`язку з відмовою ТОВ «АЗС Статус» у проведенні фактичної перевірки, на підставі ст. 94 Податкового кодексу України, застосовано повний адміністративний арешт майна платника податків ТОВ «АЗС Статус».

02.12.2021 року ГУ ДПС у Миколаївській області звернулось до суду з даним позовом про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «АЗС Статус», застосованого вказаним рішенням.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, заявлені поза межами 96-годинного строку, а тому, не можуть бути задоволеними, адже, у цьому випадку, відсутні відповідні обставини, з якими положення ст. 94 ПК України пов`язують можливість забезпечення виконання платником податків його обов`язків.

Крім того, суд першої інстанції вказав на те, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 року по справі № 400/10515/21, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2022 року, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Миколаївській області від 20.10.2021 року № 1951-П «Про проведення фактичної перевірки».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстава для фактичної перевірки скасована, отже, і всі наслідки такої перевірки не мають юридичної сили.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на викладене.

Згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі ПК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до вимог пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.1-80.5 ст. 80 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Фактична перевірка, що здійснюється за наявності підстави, визначеної у пункті 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

За правилами п.п. 81.1-81.2 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, та/або у разі відмови отримати примірник цього акта чи надати письмові пояснення до нього, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує такий факт, та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня.

Згідно п.п. 94.1-94.6 ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; 94.6.2. іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

У відповідності до вимог п. 94.10 ст. 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Відповідно до вимог пп. 94.19.1 п. 94.19 ст. 94 ПК України припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що за наявності відповідних умов, визначених у пункті 94.2 статті 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника) контролюючого органу, обґрунтованість якого має бути перевірена судом в обов`язковому порядку протягом 96 годин.

В свою чергу, відсутність протягом вказаного строку відповідного рішення суду про визнання арешту обґрунтованим зумовлює звільнення з-під адміністративного арешту майна платника податків та унеможливлює його повторне накладення з тих самих підстав.

Згідно обставин даної справи, станом на час звернення (02.12.2021 року) контролюючого органу до суду з позовом про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «АЗС Статус», застосованого рішенням Головного управління ДПС у Миколаївській області від 03.11.2021 року № 23, строк у 96 годин, протягом якого має бути перевірена судом обґрунтованість рішення керівника про накладення арешту на майно платника податків, сплинув, що, в свою чергу, згідно з пунктом 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, свідчить про припинення адміністративного арешту, застосованого рішенням ГУ ДПС у Миколаївській області від 03.11.2021 року № 23.

Відтак, оскільки з моменту застосування рішенням ГУ ДПС у Миколаївській області від 03.11.2021 року № 23 повного адміністративного арешту майна відповідача минуло 96 годин, встановлених законом для його перевірки, відповідно застосований адміністративний арешт є припиненим згідно вимог підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, а тому, висновок суду першої інстанції про відмову в позові про підтвердження обґрунтованості адміністративного майна є правильним.

Висновки суду у даній справі відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 820/5045/18, від 28 січня 2022 року у справі № 805/3576/17-а, від 04 серпня 2022 року у справі № 820/5120/18, від 13 вересня 2022 року у справі №805/4033/17-а, від 23 лютого 2023 року у справі № 640/17091/21.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Так, в апеляційній скарзі позивач вказує, що судом першої інстанції не враховані висновки Верховного Суду у справі № 280/2993/19, згідно яких, контролюючий орган має право звернутись до суду з позовом в загальному порядку про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту.

Проте, суд першої інстанції у даній справі не посилався на відсутність у контролюючого права на звернення до суду з позовом в загальному порядку про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту.

Разом з цим, незважаючи на наявність у податкових органів права на звернення до суду з вимогою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна в загальному порядку шляхом подання позовної заяви, фактична реалізація інституту, встановленого статтею 94 ПК України, можлива виключно протягом 96-ти годин.

В свою чергу, станом на час звернення (02.12.2021 року) контролюючого органу до суду з даним позовом про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна, строк у 96 годин, протягом якого має бути перевірена судом обґрунтованість рішення керівника про накладення арешту на майно платника податків, сплинув, а застосований арешт є припиненим, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Крім того, підставою для прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків стали обставини відмови ТОВ «АЗС Статус» у проведенні фактичної перевірки, яка призначена наказом ГУ ДПС у Миколаївській області від 20.10.2021 року № 1951-п.

Разом з цим, як встановлено судом першої інстанції, підтверджено під час апеляційного розгляду справи та не оспорюється апелянтом, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року у справі № 400/10515/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року, адміністративний позов ТОВ «АЗС Статус» до ГУ ДПС у Миколаївській області задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Миколаївській області від 20.10.2021 року № 1951-П «Про проведення фактичної перевірки».

Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року у справі № 400/10515/21.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи, що наказ про проведення фактичної перевірки скасовано в судовому порядку, позовні вимоги про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна з підстав відмови від проведення перевірки не підлягають задоволенню.

Аналогічні висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 30 травня 2022 року у справі № 813/1355/17.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заявленого позову.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 23.03.2023 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: І.О. Турецька

Суддя: О.А. Шевчук