Справа № 420/12562/22
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2023-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/12562/22
Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач) в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.10.2017 року по 15.08.2022 року включно;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за затримку розрахунку при звільненні за період з 04.10.2017 року по 15.08.2022 року включно із розрахунку середньоденного заробітку ОСОБА_1 341,93 грн..

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що 15.08.2022 року відповідачем на виконання рішення суду від 14.06.2021 року у справі №420/4841/21 було виплачено позивачу суму у розмірі 17149,73 грн.. Позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що в день звільнення належна йому сума індексації грошового забезпечення виплачена не була, остаточний розрахунок було проведено лише 15.08.2022 року, а тому, на думку позивача, він має право на отримання компенсації за затримку розрахунку при звільненні шляхом виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.10.2017 року по 14.08.2022 року включно.

Зобов`язано Окрему комендатуру охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.10.2017 року по 14.08.2022 року включно у розмірі 17143,03 грн..

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.10.2017 року №339-ОС старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби (тип С), звільненого наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №338-ос від 03.10.2017 року в запас Збройних Сил України, виключено із списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року у справі №420/4841/21 визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 05.08.2016 року без урахування базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в цей період «січень 2008 року».

Зобов`язано Окрему комендатуру охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 05.08.2016 року із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в цей період «січень 2008 року», відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням вже сплаченої суми.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2021 року по справі №420/4841/21 було задоволено частково апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін) Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року скасовано та прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 28.06.2022 року по справі №420/4841/21 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2021 року у справі №420/4841/21 скасовано, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року залишено в силі.

Як зазначає позивач у адміністративному позові та не заперечується відповідачем, 15.08.2022 року Окремою комендатурою охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін) на виконання рішення суду позивачу було виплачено суму у розмірі 17149,73 грн..

Разом з тим, вважаючи, що відповідачем було допущено порушення строків розрахунку при звільненні, позивач 23.08.2022 року звернувся до відповідача із заявою, в якій, серед іншого, просив останнього нарахувати та виплатити йому компенсацію за затримку розрахунку при звільненні відповідно до ст.ст.116, 117 Кодексу законів про працю України.

Водночас листом від 27.08.2022 року відповідач відмовив ОСОБА_1 у задоволені його заяви та за зазначив, що виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачена кошторисними призначеннями Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки станом на день виключення позивача зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, відповідачем не було проведено з позивачем розрахунку у повному обсязі, а саме не виплачено індексацію грошового забезпечення, позивач відповідно до статті 117 КЗпП України має право на виплату середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 року №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців зі служби не врегульовано положеннями спеціального законодавства.

У той же час такі питання унормовано положеннями Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України приписи спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат у день звільнення та водночас стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку з працівником.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування норм статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення позивача з військової служби.

Висновок щодо застосування норм КЗпП України при вирішенні питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців неодноразово висловлювався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31.03.2021 року у справі №340/970/20, від 13.10.2021 року у справі №580/1790/20, від 21.10.2021 року у справі №640/14764/20, від 26.01.2022 року у справі №240/12167/20.

Вищевказане спростовує доводи апелянта щодо помилкового застосування судом першої інстанції норм КЗпП України.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до положень статті 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно частини 2 статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Період затримки розрахунку при звільненні - це весь час затримки належних звільненому працівникові сум та виплат по день фактичного розрахунку.

Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка висловлена в постанові від 26.02.2020 року у справі №821/1083/17, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено вище, позивача виключено зі списків та всіх видів забезпечення 04.10.2017 року, а 15.08.2022 року відповідачем на виконання рішення суду виплачено суму у розмірі 17149,73 грн., а отже остаточний розрахунок відповідачем проведено 15.08.2022 року.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що оскільки станом на день виключення позивача зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (04.10.2017 року), відповідачем не було проведено з ОСОБА_1 розрахунку у повному обсязі, а саме не виплачено індексацію грошового забезпечення, позивач відповідно до статті 117 КЗпП України має право на виплату середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку, а тому позовні вимоги в цій частині адміністративного позову підлягають задоволенню.

Обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку проводиться із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Абзацом 3 пункту 2 вказаного Порядку передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 3 Порядку визначено складові, які враховуються при обчисленні середньої заробітної плати.

Натомість, у пункті 4 Порядку йдеться про виплати, що не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати.

Особливості обрахунку розміру середньої заробітної плати за останні два місяці роботи наведено у пункті 8 Порядку, згідно із яким нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Судова колегія зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру відшкодування сторонами не оскаржується, а тому рішення суду в даній частині перегляду в апеляційному порядку, відповідно до ч.2 ст.308 КАС України, не підлягає.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.