Справа № 420/3355/22
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3355/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області «Про відмову у призначенні пенсії» від 02.02.2022 року №06 на заміну рішення «Про відмову у призначенні пенсії» від 16.12.2021 року 06 прийнятого відносно позивача, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 15.12.2021 року із зарахуванням до спеціального стажу вислуги років періоду роботи з 17.02.1995 року по 31.08.2001 року в Малому підприємстві «Віртус» та з 01.09.2001 року по 27.12.2008 рік в ОФ ТОВ «Український інститут пластичної хірургії і косметології», а також весь період роботи з 11.10.2017 року по дату звільнення 02.07.2021 року в ТОВ «Інститут пластичної хірургії «Віртус» та зарахувати в подвійному розмірі до загального стажу період роботи з 16.08.1983 року по 31.07.1986 року в Обласній клінічній лікарні на посаді медичної сестри анестезіологічного відділення.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Ухвалою від 22 листопада 2022 року судом залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Позов обґрунтований позивачем тим, що в 15.12.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику закладів охорони здоров`я. Проте, у січні 2022 року позивач отримав рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії від 16.12.2021 року 306. А в лютому 2022 року позивач у Відділі обслуговування громадян №8 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області отримав рішення про відмову у призначенні пенсії від 02.02.2022 року №06 на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 16.12.2021 року 06. При цьому, відмова у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 02.02.2022 року №06 на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 16.12.2021 року №06, яка прийнята відповідачем ґрунтувалась на тому, що п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначений Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року не менше 25 років та після цієї дати з 1 січня 2016 року не менше 25 років 06 місяців, до 11.10.2017 року не менше 26 років 06 місяців. Вік заявника 56 років, страховий стаж становить 42 роки 01 місяці 28 днів. Пільговий стаж позивача станом на 11.10.2007 року становить 21 рік 08 місяці 3 дні. За доданими документами до спеціального стажу не зараховано період з 17.02.1995 року по 31.08.2001 року, з 01.09.2001 року по 27.12.2008 року, оскільки вказані заклади не передбачені «Переліком закладів охорони здоров`я», затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 року №385. Позивач зазначає, що період роботи з 17.02.1995 року по 31.08.2001 року в Малому підприємстві «Віртус» та з 01.09.2001 року по 27.12.2008 року в ОФ ТОВ «Український інститут пластичної хірургії і косметології», а також весь період роботи з 11.10.2017 року по дату звільнення 02.07.2021 року в ТОВ «Інститут пластичної хірургії «Віртус» повинен зараховуватись до її пільгового стажу в розумінні п. «е» ст. 55 Закону №1788-ХІІ, оскільки заклади були акредитовані у встановленому законом порядку, а редакція п «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовується з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 року №2-р/2019.

З відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 15.12.2021 року щодо призначення пенсії за вислугу років у відповідності до п. «е» ст. 55 Закону України. Відповідно до пункту 4.2 Порядку «Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, розгляд документів, наданих для призначення пенсії позивачу провадився за принципом «екстериторіальності». Розглянувши надані позивачем документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішенням №06 від 16.12.2021 року яким позивачу відмовлено у призначені пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу.

З відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що за результатами розгляду заяви територіальним органом Пенсійного фонду України прийнято рішення №06 від 16.12.2021 року про відмову позивачу у призначенні пенсії у зв`язку із недостатністю спеціального стажу роботи. Згідно з наданими даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, загальний страховий стаж роботи позивача склав 41 рік 09 місяців 28 днів. Спеціальний стаж станом на 11.10.2017 року становить 23 роки 02 місяці 04 дні. До спеціального стажу не зараховано періоди з 17.02.1995 року по 31.08.2001 року та з 01.09.2001 року по 26.12.2005 року у зв`язку із відсутністю акредитаційних сертифікатів, як закладу охорони здоров`я фірми «Віртус-ЛТД» та ТОВ фірми «Віртус-ЛТД». Листом від 24.01.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про необхідність перегляду рішення про відмову у призначенні пенсії №06 від 16.12.2021 року. Водночас Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило, що відсутня технічна можливість відпрацювати електронну пенсійну справу позивача. За таких обставин Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області переглянуло рішення №06 від 16.12.2021 року та за результатами було прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії №06 від 02.02.2022 року.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 15.12.2021 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 за принципом «екстериторіальності» 16.12.2021 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №06 позивачу відмовлено у призначенні пенсії (аркуш справи 38).

З рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №06 від 16.12.2021 року вбачається, що до спеціального стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 17.02.1995 року по 31.08.2001 року та з 01.09.2001 року по 26.12.2005 року у зв`язку із відсутністю акредитаційних сертифікатів як закладу охорони здоров`я фірми «Віртус-ЛТД» та ТОВ фірми «Віртус-ЛТД».

Крім того, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02.02.2022 року №06 від 02.02.2022 року на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 16.12.2021 року №06 позивачу відмовлено у призначенні пенсії (аркуш справи 39).

З рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №06 від 02.02.2022 року вбачається, що до спеціального стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 17.02.1995 року по 31.08.2001 року та з 01.09.2001 року по 27.12.2008 року оскільки вказані заклади не передбачені «Переліком закладів охорони здоров`я», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 року №385.

Позивач не погодився із рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії та звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Частиною 1 статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Пунктом «е» частини першої статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній до 01 квітня 2015 року) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» статтю 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в новій редакції. Так право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» вказаної статті мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зокрема у пункті «е» в абзаці першому слова незалежно від віку замінено словами та цифрами після досягнення 55 років і, доповнено абзацами дванадцятим-двадцять п`ятим. Так, пункт «е» у зазначеній редакції визначав, що працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

З прийняттям Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» підвищено, зокрема, спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, для категорій працівників, визначених пунктами «д», «е», «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а Закон України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановив раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років - для працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення (пункт «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення») за переліком, що затверджується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII.

За приписами пункту «е» частини 1 статті 55 Закону №1788-ХІІ, у відновленій редакції, після рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

«Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909.

Згідно розділу ІІ зазначеного переліку робота, зокрема, у лікарняних закладах на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) дає право на пенсію за вислугу років.

Пунктом 2 Примітки до «Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ТОВ фірми «Віртус-ЛТД» є медична практика.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3, 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто з наведеного вбачається, що уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 Серії НОМЕР_1 від 04.01.1984 року вбачається, що у період з 17.02.1995 року по 31.08.2001 року вона працювала у фірмі «Віртус-ЛТД» у вигляді ТОВ на посаді медичної сестри, у період з 01.09.2001 року до 31.01.2004 року працювала у ТОВ «Віртус» на посаді головної медичної сестри та у період з 01.02.2004 року по 27.12.2008 року працювала у ОФ ТОВ «Українській інститут пластичної хірургії і косметології» на посаді головної медичної сестри.

Відповідач зазначає, що фірма «Віртус-ЛТД» у вигляді ТОВ, ТОВ «Віртус» та ТОВ «Українській інститут пластичної хірургії і косметології» не входять до «Переліку закладів охорони здоров`я», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 року №385 у зв`язку із чим робота у вказаних установах не може бути віднесена до стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Згідно із ст. 3 Основ законодавства України про охорону здоров`я (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) заклад охорони здоров`я - юридична особа незалежно від форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основними завданнями яких є забезпечення медичного обслуговування населення та/або надання реабілітаційної допомоги на основі відповідної ліцензії та забезпечення професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації.

Заклади охорони здоров`я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами при наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців. Порядок і умови створення закладів охорони здоров`я, державної реєстрації та акредитації цих закладів, а також порядок ліцензування медичної практики, виробництва лікарських засобів, оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами визначаються актами законодавства України.

Порядок і умови створення закладів охорони здоров`я, державної реєстрації та акредитації цих закладів, а також порядок ліцензування медичної та фармацевтичної практики визначаються актами законодавства України.

Відповідно до п. 1, 2 «Порядку акредитації закладів охорони здоров`я», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 року акредитація закладу охорони здоров`я - це офіційне визнання наявності у закладі охорони здоров`я умов для якісного, своєчасного, певного рівня медичного обслуговування населення, дотримання ним стандартів у сфері охорони здоров`я, відповідності медичних (фармацевтичних) працівників єдиним кваліфікаційним вимогам.

Акредитації підлягають незалежно від форми власності усі заклади охорони здоров`я.

Таким чином, приватне підприємство офіційно набуває статусу закладу охорони здоров`я на підставі акредитації.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 року у справі №293/87/16-а.

З матеріалів справи вбачається, що Малому підприємству у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Віртус» 03.02.1993 року було видано ліцензію на здійснення підприємницької діяльності №4719-юр строком дії ліцензії на 3 роки (аркуші справи 20, 22).

Також, 15.02.1996 року ТОВ фірмі «ВІРТУС-ЛТД» видано ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності №14214-ЮР строком дії ліцензії на 3 роки (аркуш справи 21).

22.02.1999 року Фірмі «ВІРТУС-ЛТД» видано ліцензію №25946-ЮР на право провадження підприємницької діяльності строком дії ліцензії на 3 роки (аркуш справи 23).

Справа з подібними правовідносинами перебувала на розгляді у Великій Палаті Верховного Суду (справа № 492/446/15-а, постанова від 29.08.2018 року). За матеріалами цієї справи, позивачці припинено виплату раніше призначеної пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи (25 років), який дає право на пенсію за вислугу років, оскільки позивачка у період з 29.12.2001 по 30.12.2006 працювала в аптечному кіоску фізичної особи-підприємця, який не відноситься до Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.12.2002 року № 385.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. До того ж суди попередніх інстанцій також урахували положення статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII, згідно з якими громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Здійснюючи касаційній перегляд у зазначеній справі, Велика Палата Верховного Суду України, погоджуючись із рішеннями суддів попередніх інстанцій, дійшла висновку, що «особи, які працювали на посадах фармацевтів в аптечних кіосках, належних ФОП, за умови здійснення такої діяльності на основі ліцензій на провадження роздрібної торгівлі лікарськими засобами, незалежно від отримання цим аптечним закладом акредитаційних сертифікатів, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за вислугу років згідно з пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ. На працівника аптечного закладу не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення акредитації відповідного закладу охорони здоров`я, оскільки контроль за додержанням аптечними закладами правил здійснення роздрібної торгівлі лікарськими засобами, у тому числі в питаннях проходження акредитації, покладався чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством на відповідні повноважні державні контролюючі органи.»

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що у чинній редакції частини п`ятої статті 16 Закону № 2801-XII (зі змінами, внесеними законами України від 09.04.2015 № 326-VІІІ, від 19.10.2017 року № 2168-VIII) наразі установлено добровільне проходження закладами охорони здоров`я акредитації в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Також передбачено, що не підлягають обов`язковій акредитації аптечні заклади. Акредитація аптечних закладів може здійснюватися на добровільних засадах.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що зміни у законодавстві щодо акредитації аптечних закладів на добровільних засадах призвели до дискримінації тих осіб, які працювали, до вказаних змін, у належному ФОП аптечному кіоску, який державної акредитації не проходив, у порівнянні з тими особами, які працюватимуть у неакредитованих аптечних закладах після змін у законодавстві, і матимуть право на отримання пенсії за вислугою років. Наслідком такого різного поводження є порушення заборони дискримінації у зв`язку з реалізацією права на мирне володіння майном - призначеною пенсією за вислугу років.

Зважаючи на схожі обставини справи із справою, яка перебувала на розгляді у Великій Палаті Верховного Суду, та подібність спірних правовідносин у зазначених справах (в частині правових наслідків акредитації для пенсійного забезпечення працівника), суд вважає за необхідне взяти ці правові висновки до уваги та застосувати їх до вирішення цієї справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування позивачу до спеціального стажу періодів роботи у фірмі «Віртус-ЛТД» та ТОВ фірми «Віртус-ЛТД» з 17.02.1995 року по 31.08.2001 року та з 01.09.2001 року по 26.12.2005 року.

Крім того, в матеріалах справи наявний Акредитаційний сертифікат ТОВ «Український інститут пластичної хірургії та косметології» від 30.12.2005 року (термін дії сертифікату з 27.12.2005 року по 27.12.2008 року), у зв`язку із чим ТОВ «Український інститут пластичної хірургії та косметології» є закладом охорони здоров`я, а тому період роботи позивача на посаді медичної сестри у ТОВ «Український інститут пластичної хірургії та косметології» у період з 27.12.2005 року по 27.12.2008 року підлягає зарахуванню до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області «Про відмову у призначенні пенсії» від 02.02.2022 року №06 на заміну рішення «Про відмову у призначенні пенсії» від 16.12.2021 року 06 прийнятого відносно позивача та наявність підстав для його скасування.

При цьому, у суду не має підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу вислуги років всього періоду роботи з 11.10.2017 року по дату звільнення 02.07.2021 року в ТОВ «Інститут пластичної хірургії «Віртус» та зарахувати в подвійному розмірі до загального стажу період роботи з 16.08.1983 року по 31.07.1986 року в Обласній клінічній лікарні на посаді медичної сестри анестезіологічного відділення, оскільки оскаржуваним рішенням у цій справі позивачу не було відмовлено у зарахуванні вказаних періодів.

Враховуючи протиправність оскаржуваного рішення у суду є всі підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу періоди роботи з 17.02.1995 року по 31.08.2001 року та з 01.09.2001 року по 27.12.2008 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику закладів охорони здоров`я від 15 грудня 2021 року із врахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області «Про відмову у призначенні пенсії» від 02.02.2022 року №06 на заміну рішення «Про відмову у призначенні пенсії» від 16.12.2021 року 06, зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу періоди роботи з 17.02.1995 року по 31.08.2001 року та з 01.09.2001 року по 27.12.2008 року та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику закладів охорони здоров`я від 15 грудня 2021 року із врахуванням висновків суду, а в іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області «Про відмову у призначенні пенсії» від 02.02.2022 року №06 на заміну рішення «Про відмову у призначенні пенсії» від 16.12.2021 року 06 прийнятого відносно позивача, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 15.12.2021 року із зарахуванням до спеціального стажу вислуги років періоду роботи з 17.02.1995 року по 31.08.2001 року в Малому підприємстві «Віртус» та з 01.09.2001 року по 27.12.2008 рік в ОФ ТОВ «Український інститут пластичної хірургії і косметології», а також весь період роботи з 11.10.2017 року по дату звільнення 02.07.2021 року в ТОВ «Інститут пластичної хірургії «Віртус» та зарахувати в подвійному розмірі до загального стажу період роботи з 16.08.1983 року по 31.07.1986 року в Обласній клінічній лікарні на посаді медичної сестри анестезіологічного відділення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02.02.2022 року №06 на заміну рішення «Про відмову у призначенні пенсії» від 16.12.2021 року 06.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 17.02.1995 року по 31.08.2001 року та з 01.09.2001 року по 27.12.2008 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику закладів охорони здоров`я від 15 грудня 2021 року із врахуванням висновків суду.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида