Справа № 560/8790/22
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 березня 2023 року

м. Київ

справа №560/8790/22

адміністративне провадження № К/990/8875/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі № 560/8790/22 за позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання дій неправомірними, визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця,

УСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Хмельницькій області (далі - позивач) звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправними дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо прийняття постанови ВП№69096484 від 24 травня 2022 року про стягнення виконавчого збору, постанов від 05 серпня 2022 року в межах ВП№69575904: про відкриття виконавчого провадження щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, а також визнати протиправними і скасувати вказані постанови.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року, адміністративний позов Головного управління ДПС у Хмельницькій області в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП№69096484 від 24.05.2022 та визнання неправомірними дій посадової особи Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо її прийняття залишено без розгляду відповідно до частини четвертої статті 123 КАС України.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 328 КАС України встановлено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Так, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пункті 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходить з наступного.

Залишаючи без розгляду позов Головного управління ДПС у Хмельницькій області в частині оскарження постанови про стягнення виконавчого збору ВП№69096484 від 24 травня 2022 року, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем пропущено спеціальний строк звернення до суду, який встановлено статтею 287 КАС України, оскільки про порушення свого права позивачу достеменно було відомо ще з 27 травня 2022 року (з дати отримання спірної постанови).

В обґрунтування касаційної скарги позивач вказує, що рішення судів попередніх інстанцій є незаконними, винесені з порушенням норм процесуального права.

Так, відповідно до частини першої статті 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно пункту 2 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, згідно частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали, так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, предметом судового оскарження в цій справі є, зокрема, постанова про стягнення виконавчого збору ВП№ 69096484 від 24 травня 2022 року, копію якої позивачем отримано 27 травня 2022 року, а з цим позовом звернувся до суду лише 19 серпня 2022 року.

При цьому позивач просив поновити строк оскарження постанови про стягнення виконавчого збору ВП№ 69096484 від 24 травня 2022 року, у зв`язку із тим, що про порушення свого права в частині прийняття спірної постанови органу ДВС ГУ ДПС у Хмельницькій області стало відомо 11 серпня 2022 року, коли були одержані інші постанови, датовані серпнем 2022 року.

Від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропущенням строку звернення до суду.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача, судами попередніх інстанцій встановлено, що орган ДВС скерував постанови державного виконавця від 24 травня 2022 року про відкриття виконавчого провадження ВП№ 69096484 (супровідний лист № 10047 від 24 травня 2022 року), про стягнення виконавчого збору ВП№ 69096484 (супровідний лист № 10053 від 24 травня 2022 року), про стягнення витрат виконавчого провадження (супровідний лист № 10051 від 24 травня 2022 року) на адресу боржника рекомендованим листом з повідомлення про вручення 27 травня 2022 року відповідно до реєстру на відправку рекомендованої кореспонденції, про що також свідчить чек відділення поштового зв`язку від 27 травня 2022 року.

Суди попередніх інстанцій також зауважили, що позивач дізнався про порушення свого права в частині прийняття оскарженої постанови про стягнення виконавчого збору ВП№ 69096484 від 24 травня 2022 року раніше ніж у серпні 2022, що свідчить також те, що податковий орган листом від 08 червня 2022 року інформував орган ДВС про часткове виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 24 травня 2022 року ВП № 69096484. Натомість, як встановлено вище, ця та інші постанови державного виконавця від 24 травня 2022 року були скеровані податковому органу одним рекомендованим відправленням 27 травня 2022 року.

За змістом частини четвертої статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи зазначене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що поважних причин пропуску спеціального строку звернення до суду (з урахуванням того, що позивач з 27 травня 2022 року достеменно знав про порушення своїх прав), останнім не наведено, а отже позов належить залишити без розгляду.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України сторони, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на апеляційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту, для чого, як особи, зацікавлені у її поданні, повинні вчиняти всі можливі та залежні від них дії, використовувати всі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Як встановлено судами 27 травня 2022 року - дата отримання позивачем оскаржуваної постанови, є моментом, коли позивач дізнався про порушення його права. А звернувся до суду першої інстанції із цим позовом лише 19 серпня 2022 року.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Отже, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, залишаючи позовну заяву в частині оскарження постанови про стягнення виконавчого збору ВП№69096484 від 24 травня 2022 року, вірно застосував положення частини 4 статті 123 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів першої інстанції та прийняті за їх наслідками постанови суду апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині другій статті 328 КАС України.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі № 560/8790/22 за позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання дій неправомірними, визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько А.Г. Загороднюк В.М. Соколов