Справа № 336/3399/22(2-а/336/44/2022)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2023 року м. Дніпросправа № 336/3399/22(2-а/336/44/2022)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03 листопада 2022 р. (суддя Дацюк О.І.) в адміністративній справі №336/3399/22(2-а/336/44/2022) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАР №5618986 від 16.07.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а також скасування накладеного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 вказував на відсутність доказів скоєння ним адміністративного правопорушення, формальний характер розгляду інспектором поліції справи, що призвело до порушення його конституційних прав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2022 р. адміністративний позов залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржено в апеляційному порядку позивачем. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити. Скаржник наполягає на помилковості висновку суду першої інстанції про пред`явлення адміністративного позову до неналежного відповідача, незастосуванні судом першої інстанції правового висновку Верховного Суду у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення, не розгляд по суті пред`явленого позову.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від інших учасників процесу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постановляючи оскаржене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов пред`явлено до неналежного відповідача - Управління патрульної поліції в Запорізькій області, яким будь-які права позивача в межах заявлених вимог не порушені.

Скаржник наполягає на тому, що позовні вимоги заявлені ним до належного відповідача.

Пунктом 5 частини першої статті 213 Кодексу України про адміністративній правопорушення (КУпАП) визначено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 217 цього ж Кодексу передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядають Органи Національної поліці. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Верховний Суд у постанові від 26 грудня 2019 р. вказав на те, що використання законодавцем формулювань «від імені», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Колегія суддів, у свою чергу, вважає, що пред`явлення позову до органу Національної поліції у справах з приводу оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення не може бути процесуальною підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, за приписами статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Верховний Суд у наведеній вище постанові також зазначив, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Колегія суддів звертає увагу, що при розгляді адміністративного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції приписи статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України не виконав, правові висновки Верховного Суду, сформульовані за результатами розгляду справ цієї категорії, не застосував, позов по суті не розглянув, внаслідок чого ухвалив незаконне та необгрунтоване рішення, яке, в силу положень статті 317 цього ж Кодексу, підлягає скасуванню.

При розгляді апеляційної скарги судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою серії ЕАР №5618986 від 16.07.2022, складеною інспектором патрульної поліції УПП в Запорізькій області Бочкарьовим М.Д., до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 20400 грн. згідно частини 4 статті 126 КУпАП (керування транспортним засобом VOLKSWAGEN POLO н.з. НОМЕР_1 16.07.2022 об 11.41 год., будучи позбавленим права керування).

Як свідчить зміст рапорту інспектора поліції Бочкарьова М.Д., 16.07.2022 відбулись фільтраційні заходи, під час яких була встановлена обставина керування транспортним засобом ОСОБА_1 , який позбавлений права керування.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 08 липня 2020 р. у справі № 642/3072/20 (провадження № 3/642/1245/20), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2020 р., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню в сумі 20400 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Колегія суддів звертає увагу, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право надавати пояснення та докази, як це передбачено статтею 268 КУпАП.

Позивач зазначеними процесуальними правами не скористався, письмові пояснення не надав, на отриманні письмових пояснень від особи, яка знаходилась в автомобілі («друг») не наполягав.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

За приписами статті 525 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Керування позивачем 16 липня 2022 р. автомобілем VOLKSWAGEN POLO н.з. НОМЕР_1 виявлено безпосередньо інспектором поліції Бочкарьовим М.Д. при виконанні ним своїх службових обов`язків. Позивач у позовній заяві стверджує, що 16.07.2022 він не керував автомобілем, а перебував у ньому разом із другом.

Колегія суддів критично ставиться до доводів позивача, оскільки останній неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами у стані наркотичного, алкогольного сп`яніння, стверджуючи кожного разу, що він «просто сидів у салоні авто» (постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2017 у справі № 317/4456/17, постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2019 у справі № 336/4754/19 ).

Колегія суддів вважає, що відповідачем доведена правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення штрафу у розмірі 20400 грн., відповідно до санкції частини четвертої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому законні підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03 листопада 2022 р. в адміністративній справі №336/3399/22(2-а/336/44/2022) скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 21 березня 2022 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук