Справа № 420/3477/23
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3477/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Національної поліції в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 20 лютого 2023 року надійшла позовна заява Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач), в якій позивач просить: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденка Олександра Сергійовича від 24.01.2023 року № ВП 68765287 про накладення штрафу

Ухвалою від 13.03.2023 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, з урахуванням особливостей встановлених ст. ст. 268-272, 287 КАС України та надано відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву до 22.03.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 по справі № 420/11177/21, ОСОБА_1 управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Одеській області було здійснено розрахунок індексації грошового забезпечення у період з 07.11.2015 по 14.12.2015, проте було встановлено, що у вказаний період індексація грошового забезпечення не повинна виплачуватись, оскільки право на нарахування індексації грошового забезпечення під час служби в поліції з базовим місяцем індексації 07.11.2015 настало з 01.06.2016. Головне управління зазначає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 по справі № 420/11177/21 було виконано в межах компетенції та на підставі чинного законодавства, про що неодноразово було повідомлено відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листами УФЗБО від 14.07.2022 № 14/856, від 04.08.2022 № 14/978, а також у заяві від 03.08.2022 № 20/1443. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Проте, незважаючи на виконання судового рішення Головним управлінням в межах покладених зобов`язань та не враховуючи листи УФЗБО від 14.07.2022 № 14/856, від 04.08.2022 № 14/978, а також заяву від 03.08.2022 № 20/1443, головним державним виконавцем 24.01.2023 безпідставно винесено постанову ВП №68765287 про накладення штрафу на позивача у розмірі 10 200,00 грн за невиконання рішення суду.

21.03.2023 від відповідача надійшов відзив, в якому зазначено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження ВП № 68765287 з виконання виконавчого листа № 420/11177/21, виданого Одеським окружним адміністративним судом 27.01.2022, яким зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 по 14.12.2015 включно. 23.02.2022 державним виконавцем вiддiлу вiдповiдно до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, якою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. 23.02.2022, керуючись ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, було винесено постанову про розмiр мiнiмальних витрат виконавчого провадження. 23.02.2022 відповідно до частини четвертої ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі передбаченому частиною третьою ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» - 26 000 грн. 21.07.2022 у зв`язку з відсутністю жодної інформації стосовно виконання вимог виконавчого документу, керуючись вимогами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», з метою неупередженого своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, старшим державним виконавцем відділу направлено вимогу на адресу ГУНП в Одеській області щодо необхідності повідомлення в 3-денний строк про стан виконання вимог виконавчого листа № 420/11177/21. У вищезазначеній вимозі боржник був повідомлений, що у разі не своєчасного виконання рішення суду, або ухилення від його виконання, боржника буду притягнуто до відповідальності. 01.08.2022 на адресу відділу надійшов лист від ГУНП в Одеській області за вх. № 3766, у якому зазначалося, що право на нарахування індексації грошового забезпечення під час служби в поліції з базовим місяцем індексації 07.11.2015 настало 01.06.2016. Враховуючи вищезазначене, боржник вважає рішення суду виконане в повному обсязі. Керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем відділу 16.08.2022 винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн. з огляду на невиконання вимог виконавчого документа , не надання боржником підтверджуючих документів, згідно яких можливо встановити факт нарахування та виплати індексації грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 по 14.12.2015 включно. Крім того, в рішенні по справі № 40/11177/21 зазначено, що судом встановлено обставини щодо наявності права у позивача на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у спірний період, що і є предметом спору у цій справі. 19.08.2022 на адресу відділу надійшов лист вiдповiдь вiд ГУНП в Одеській області за вх. № 4935, аналогічний за змістом до листа, який надходив раніше за вх. № 3766. Таким чином, ГУНП в Одеській області не виконує рішення суду повторно. Боржником не надано жодних доказів нарахування та виплати індексації грошового забезпечення під час служби в поліції стягувачу в період саме в спірний період з 07.11.2015 no 14.12.2015 включно. Враховуючи вищезаначене, 24.01.2023 старшим державним виконавцем відділу винесена постанова про накладення штрафу у подвійному розмірі 10200 грн за повторне невиконання рішення суду.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі №420/11177/21 задоволений позов ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 14.12.2015 рік включно.

Рішення суду набрало законної сили, Одеським окружним адміністративним судом 27.01.2022 видано виконавчий лист №420/11177/21 про примусове виконання судового рішення.

За заявою стягувача 23.02.2022 вiдповiдно до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №68765287 з примусового виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №420/11177/21, виданого 27.01.2022, яким зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

21.07.2022 у зв`язку з відсутністю жодної інформації стосовно виконання вимог виконавчого документу, керуючись вимогами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», з метою неупередженого своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, старшим державним виконавцем відділу направлено вимогу від 21.07.2022 на адресу ГУНП в Одеській області щодо необхідності повідомлення в 3-денний строк про стан виконання вимог виконавчого листа № 420/11177/21. У вищезазначеній вимозі боржник був повідомлений, що у разі не своєчасного виконання рішення суду, або ухилення від його виконання, боржника буду притягнуто до відповідальності.

01.08.2022 на адресу відділу надійшов лист від ГУНП в Одеській областівід 14.07.2022 за вх. № 3766, у якому зазначалося, що право на нарахування індексації грошового забезпечення під час служби в поліції з базовим місяцем індексації 07.11.2015 настало 01.06.2016. Враховуючи вищезазначене, боржник вважає рішення суду виконане в повному обсязі.

03.08.2022 Головне управління Національної поліції в Одеській області звернулось до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою № 20/1443 щодо вирішення питання про закриття виконавчого провадження №68765287.

Керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем відділу 16.08.2022 винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн за невиконання виконавчого документа, яка направлена сторонам 16.08.2022.

19.08.2022 у відповідь на вимогу виконавчої служби листом вiд 04.08.2022 ГУНП в Одеській області повідомило вдруге про те, що рішення суду вважає виконаним. право на нарахування індексації грошового забезпечення під час служби настало з 01.06.2016, спірний період з 07.11.2015 по 14.12.2015 був до настання права на нарахування індексації грошового забезпечення під час служби в поліції .

24.01.2023 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко О. С. винесена постанова про накладення штрафу у подвійному розмірі 10200,00 грн за повторне невиконання рішення суду.

Не погоджуючись із вказаною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ від 02.06.2016,

За визначенням статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Примусове виконання рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи, здійснюється органами державної виконавчої служби.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження", встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Вiдповiдно до статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше паступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рiшення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числi змiну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник фізична особа - також про зміну мiсця роботи.

Боржник зобов`язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Боржник був зобов`язаний повідомити державного виконавця про поважність причин невиконання та надати відповідні докази. (виписки по рахунках тощо).

Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентований статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження". За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч. 1). У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2).

Статтею 75 Закону передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподаткованих мінімумів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, звернувшись до суду, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі №420/11177/21 ним виконано. Позивач зазначає, що управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Одеській області було здійснено розрахунок індексації грошового забезпечення у період з 07.11.2015 по 14.12.2015, проте було встановлено, що у вказаний період індексація грошового забезпечення не повинна виплачуватись, оскільки право на нарахування індексації грошового забезпечення під час служби в поліції з базовим місяцем індексації 07.11.2015 настало з 01.06.2016. Головне управління зазначає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 по справі № 420/11177/21 було виконано в межах компетенції та на підставі чинного законодавства, про що неодноразово було повідомлено відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листами УФЗБО від 14.07.2022 № 14/856, від 04.08.2022 № 14/978, а також у заяві від 03.08.2022 № 20/1443.

Фактично Головне управління Національної поліції в Одеській області не погоджується із рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 по справі №420/11177/21 та наводить ті самі обгрунтування, які зазначені у відзиві на позовну заяву при розгляді справи № 420/11177/21. Разом з тим, судове рішення, яким зобовязано ГУ Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 14.12.2015 рік включно, Головним управлінням Нацполіції не оскаржено в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Проте, позивач не скористався цим правом та не оскаржував прийняте рішення.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" визначена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії. Зокрема, згідно з ч.1 ст.75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналіз визначених правових норм дає підстав для висновку, що законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає установлення невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, але не зробив цього. Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Суд зауважує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення спірної постанови слугувало те, що станом на час винесення останньої постанови Головним управлінням Національної поліції в Одеській області не виконано рішення суду по справі №420/11177/21.

Обставини, на які посилається Головне управління Національної поліції в Одеській області, в своїй сукупності свідчать, що причиною невиконання рішення по справі №420/11177/21, є те, що позивач не згоден з рішенням суду та вважає, що у спірний період з 07.11.2015 по 14.12.2015 індексація не мала нараховуватися. Позивачем не наведено інших обставин та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування поважних причин невиконання судового рішення.

З метою захисту інтересів стягувача державний виконавець наділений повноваженнями проводити перевірку виконання боржником рішень, що підлягають виконання відповідно до цього Закону, зокрема, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб та інших учасників виконавчого провадження пояснення, довідки та іншу інформацію необхідну для проведення виконавчих дій (п.п.1,3 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

Згідно з ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід залишити без задоволення. Суд дійшов висновку, що приймаючи постанову про накладення штрафу, державний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, якою це повноваження надано, та обґрунтовано.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат визначає ст. 139 КАС України. В даному спорі витрати по справі у вигляді судового збору має нести позивач, якому відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 відстрочено Головному управлінню Національної поліції в Одеській області сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судом рішення по справі.

Виходячи з системного аналізу матеріалів справи та наведених вище норм законодавства, суд зазначає, що Головне управління Національної поліції в Одеській області зобов`язано сплатити судовий збір.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, з Головного управління Національної поліції в Одеській області стягується судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 243-246, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову Головного управління Національної поліції в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області (код ) до Державного бюджету судовий збір у розмірі 2684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в протягом 10 днів з дня підписання рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення підписаний 23.03.2023.

Суддя В.В. Хом`якова

.