Справа № 300/5316/22
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" березня 2023 р. Справа № 300/5316/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження питання щодо ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі № 300/5316/22 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Булавинець Микола Миколайович, до Управління Держпраці в Івано-Франківській області, за участі треьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу від 30.11.2022 за №248-к, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в сумі 67 000 гривень, -
ВСТАНОВИВ:
13.03.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Булавинець Микола Миколайович звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Управління Держпраці в Івано-Франківській області судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 позов ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області задоволено частково. Рішенням визнано протиправним та скасовано наказ Управління Держпраці в Івано-Франківській області від 30.11.2022 №248-к "Про звільнення ОСОБА_1 ", поновлено ОСОБА_1 з 01.12.2022 на посаді головного державного інспектора відділу з питань гігієни та експертизи умов праці в Управлінні Держпраці в Івано-Франківській області та стягнуто з Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2022 по 06.03.2023 у сумі 21502,47 грн із утриманням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Заява мотивована тим, що між адвокатом Булавинцем Миколою Миколайовичем та Острижнюк Оксаною Іванівною було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги від 01.12.2022. Також між вищевказаними сторонами підписано Акт про надання правничої допомоги на цю ж суму з розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг) від 10.03.2023. Окрім того, адвокатом подано квитанцію про оплату ОСОБА_1 послуг адвоката на суму 5000 грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 прийнято до розгляду за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні) заяву про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі № 300/5316/22 та встановлено Управлінню Держпраці в Івано-Франківській області, з дня вручення цієї ухвали, п`ятиденний строк для подання письмової правової позиції з приводу поданої заяви.

Пунктом 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 2 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Згідно із частиною 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1 було заявлено, що у зв`язку зі зверненням до суду із цим адміністративним позовом, нею очікується понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Рішення суду у справі № 300/5316/22, що розглядалась за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні), представником позивача отримано 09.03.2023. Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, 13.03.2023 представником Острижнюк Оксани Іванівни до заяви про ухвалення додаткового рішення долучено докази щодо розміру витрат на правничу допомогу.

Таким чином, суд дійшов висновку про дотримання представником строку щодо подання заяви та доказів для вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види судових витрат, відповідно до частини 1 якої, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 3 статті 132 даного Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно достатті 134 КАС Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 Кодексу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням частин 6, 7 статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

20.03.2023 від Управління Держпраці в Івано-Франківській області надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу. Зазначає, що оцінивши наведений акт наданих послуг, врахувавши категорію справи, час підготовки процесуальних документів, конкретні обставини у цій справі, заявлена представником сума витрат є неспівмірною та завищеною. Вказує, що станом на сьогодні Управління Держпраці в Івано-Франківській області знаходиться на стадії припинення, тому зазначена сума заявлених витрат на правничу допомогу є непосильною. Просить відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №300/5316/22.

Проаналізувавши подану заяву представника Острижнюк О. І. та заперечення Управління Держпраці в Івано-Франківській області, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши і оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС Україниу разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, Верховий Суд у своєму рішенні від 01.10.2018 у справі №569/17904/17 зауважив, що на підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Представником Острижнюк О. І. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених при розгляді справи, надано суду копії договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.12.2022, Акту про надання правничої допомоги на цю ж суму з розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг) від 10.03.2023 та квитанцію про оплату послуг адвоката на суму 5000 грн.

Зокрема, акт про надання правничої допомоги з розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг) від 10.03.2023 містить інформацію погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, а саме:

- проведення консультацій з клієнтом, з метою з`ясування обставин справи, првовий аналіз документів, підготовка правової позиції, стратегії та тактики захисту, пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах - 1,5 год (1500 грн);

- складання позовної заяви та додатків до неї - 2,0 год (2000 грн);

- юридичний аналіз відзиву на позовну заяву, підготовка та подання до суду відповіді на відзив та заяви про долучення доказів з додатками - 1,5 год (1500 грн).

Згідно зі змістом вищевказаного договору між адвокатом Булавинцем Миколою Миколайовичем та ОСОБА_1 , розмір винагороди (гонорару) становить 1000 грн за годину роботи адвоката.

Разом з тим, на думку суду, розрахунок правничої допомоги дещо завищений у співвідношенні до складності справи та обсягу наданих позивачці послуг.

При цьому, обсяг робіт та час, витрачений на підготовку позову та опрацювання документів, є неспівмірними зі складністю виконаних адвокатом робіт.

Більше того, суд враховує, що розгляд справи проводився у письмовому провадженні.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд робить висновок, що розмір витрат, зазначений позивачем, не є пропорційним, а тому розмір гонорару, визначений Острижнюк О. І. та її адвокатом, є завищеним щодо Управління Держпраці в Івано-Франківській області та повинен бути зменшеним.

На підставі вищенаведеного, суд доходить висновку, що відшкодуванню пдлягають судові витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим, а також співмірним з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим ним на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Отже, з Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені останньою витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 143, 241-246, 250, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Керуючись статтями 241-246, 250, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення в адміністративній справі №300/5316/23.

Стягнути з Управління Держпраці в Івано-Франківській області (, вул. Василіянок, 62 а, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн (три тисячі гривень).

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Гомельчук С.В.