Справа № 695/179/23
Суддя: Середа Л. В.
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/179/23
номер провадження 2-а/695/16/23

22 березня 2023 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
секретаря Оніщенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області про скасування постанови у праві про адміністративне правопорушення,
До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою, у якій просив:
- скасувати як протиправну постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАР №6414799 від 15.01.2023р., яку ухвалив інспектор УПП в Черкаській області 1 бат. 4 роти капітаном поліції Гулий Максим Вікторович, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 січня 2023 року інспектор УПП в Черкаській області 1 бат. 4 роти капітан поліції Гулий М.В. виніс постанову серії ЕАР №6414799, якою притягнув його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
При накладенні на нього штрафу інспектор вказав, що того ж дня, 15 січня 2023 року о 21 год. 33 хв., в м. Черкаси по вул. Прикордонника Лазаренка 82, позивач керував транспортним засобом Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового полісу, чим порушив п. 2.1. ґ ПДР. Відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Позивач наполягає, що у нього наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що стверджується доданими до матеріалів позовної заяви доказами, а також даними, що містяться в базі МТСБУ. Вказаний поліс був оформлений в електронному вигляді. В момент зупинення автомобіля позивача був введений червоний графік відключення світла, Інтернет зв`язок був відсутній. Працівники поліції не врахували зазначені обставини, не перевірили наявність вказаного полісу та через 4 хв. після зупинення автомобіля позивача безпідставно склали оспорювань постанову.
Таким чином поліцейські не перевірили належним чином інформацію щодо наявності у позивача полісу обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не зібрали належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та безпідставно притягнули його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.01.2023р. відкрито провадження в адміністративній справі на підставі даного позову та постановлено розгляд справ здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 27.02.2023р. проведено заміну неналежного відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаській області належним відповідачем Управління патрульної поліції в Черкаській області.
21.03.2023р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, при цьому вказав, що автомобіль позивача працівником поліції був зупинений у зв`язку з непрацюючим заднім правим ліхтарем сигналу гальмування. Зупинивши вказаний автомобіль працівник поліції оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак, позивач повідомив що він не може надати наразі поліс ОСЦПВ, переконував, що він є діючим, але підтверджуючих доказів ніяких не надав. Перевіривши наявність поліса ОСЦПВ на транспортний засіб Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 в базі даних МТСБУ поліцейським було встановлено, що відповідний страховий поліс на даний транспортний засіб на дату 15.01.2023 взагалі відсутній. Поліцейським позивачу було роз`яснено, що відсунуть вказаного полісу є порушенням ПДР, а саме п. 2.1. ґ, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому керуючись вимогами ст. 279, 280 КУпАП поліцейським було здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення, та з дотриманням норм ст. 268 КУпАП винесено вказану оспорювану постанову. Щодо доводів позивача про відсутність світла та Інтернету представник відповідача вказав, що позивач зобов`язаний мати при собі документи відповідно до ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» та п. 2.1 ПДР, а тому мав би забезпечити наявність у нього відповідного підтвердження діючого полісу ОСЦПВ. Також представник відповідача, посилаючись на практику Верховного Суду вказував, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Сама наявність у водія полісу ОСЦПВ не звільняє його від обов`язку пред`являти працівнику поліції для перевірки такий поліс. Оскільки позовна заява відповідачу надійшла більш ніж через 30 днів після складення постанови про адміністративне правопорушення, а строк зберігання відеозаписів з портативного відео реєстратора, відповідно до Наказу МВС №1026, не було продовжено тому через 30 днів такі відеозаписи були видалені із серверів зберігання, а тому належних доказів вини ОСОБА_1 не збереглося. Крім того представник відповідача наполягав на правомірності дій поліцейського при винесенні оскаржуваної постанови.
Позивач у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву у якій розгляд справи просив провести за його відсутності, на задоволенні позову наполягав у повному обсязі.
Представник позивача скерував до суду клопотання про перенесення дати розгляд у якому просив суд розгляд справи відкласти до отримання судом відзиву на позовну заяву.
Розгляд вказаної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.
У даній справі відповідач належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому виклав свої пояснення, доводи та заперечення, які були отримані судом та враховані ним при розгляді даної справи, сторони не були позбавлені можливості подати інші докази чи клопотання, що стосуються предмету розгляду даної справи у порядку встановленому нормами КАС України.
При цьому суд зауважує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Оскільки поважність причин неявки представника відповідача судом не розцінюється як поважна, відповідач реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у відзиві на позовну заяву та, зважаючи на межі розгляду справи в суді першої інстанції, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а тому не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті за відсутності представника відповідача і такий розгляд не призведе до порушення прав учасників судового процесу.
Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою серії ЕАР №6414799 від 15 січня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, інспектором УПП в Черкаській області 1 бат. 4 роти капітаном поліції Гулим М.В. винесено постанову, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425.0 грн.
У вказаній постанові зазначено, що 15 січня 2023 року, о 21 год. 33 хв., в м. Черкаси по вул. Прикордонника Лазаренка 82 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового полісу, чим порушив п. 2.1. ґ ПДР. Відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи. Водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.
Згідно із вимогами п. 2.4.а ПДР України, водій, на вимогу поліцейського, повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Окрім цього, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01 липня 2004 року при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.
Відповідно до статей 1 та 13 Закону України "Про Національну поліцію" поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Згідно з ч. 2 статті 30 Закону України "Про дорожній рух" поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.
Статтею 31 вказаного Закону визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу.
Отже, керування транспортним засобом можливе лише за наявності посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), і такі документи можуть бути предметом перевірки при встановленні права особи на керування транспортним засобом та самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису. Відповідно до п. 4 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ст. 126 КУпАП. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Отже, розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.126 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП, віднесено до компетенції Національної поліції України, тобто оскаржену постанову винесено уповноваженою особою у визначеному законом порядку.
Суд погоджується із наведеними доводами відповідача щодо права працівника поліції вимагати документи, передбачені п. 2.1 ПДР України, а у випадку їх відсутності чи відмови їх надання складати постанову про притягнення водія до адміністративної відповідальності за одне з правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Разом із тим ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Вказана норма є імперативною та встановлює відповідальність за відсутність при собі або не пред`явлення для перевірки відповідних документів, а відтак, це є самостійні склади адміністративного правопорушення.
Отже, із аналізу ч. 1 ст. 126 КУпАП вбачається, що має значення відсутність чи не пред`явлення для перевірки документів, зазначених у п. 2.1 ПДР, які є самостійним складом адміністративного правопорушення, за яке нормами чинного законодавства передбачено стягнення.
Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно із вимогами ст. 293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні.
Згідно із вимогами ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно із вимогами ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно із правовим висновком Верховного Суду, що зазначений у постанові від 24 січня 2019 року по справі № 428/2769/17, постанова по справі про адміністративне правопорушення має містити відомості про те, чи здійснювались фото або відеозапис правопорушення, а також відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення. Якщо постанова таких відомостей не містить, то надані відповідачем, як докази, відеофайли правопорушення, не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративних правопорушень.
Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/855/17 також роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.
За таких обставин, на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено, доведений на його думку факт керування позивачем транспортним засобом, без чинного страхового поліса (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Разом із тим із детального аналізу оспорюваної постанови серії ЕАР №6414799 вбачається, що у вину ОСОБА_2 ставиться саме керування ТЗ без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового полісу.
При цьому у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що працівником поліції було перевірено наявність поліса ОСЦПВ в базі даних МТСБУ та встановлено, що такий поліс взагалі відсутній.
На противагу наведеним обставинам позивачем до суду надано поліси ОСЦПВ серії АР/6696435, строк дії якого з 00 год. 00 хв. 15.01.2023 до 14.01.2024 р. та поліс ОСЦПВ серії АР/618603 строк дії якого з 00 год. 00 хв. 15.01.2022р. по 14.01.2023р.
За даними розділу «Перевірки чинності полісу внутрішнього страхування» на сайті МТСБУ, цивільно-правову відповідальність водія автомобіля Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 , станом на 15.01.2023 р., було застраховано в АТ «СК «КРАЇНА».
Тобто дані МТСБУ збігаються із наданими позивачем полісами ОСЦПВ.
При цьому у вину позивача ставиться саме факт керування ТЗ без чинного страхового полісу.
Доводи представника відповідача про те, що сама по собі наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не спростовує факту адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає, зокрема, у не пред`явленні відповідного договору на вимогу працівника поліції не заслуговує на увагу, адже не пред`явлення такого полісу працівникам поліції у вину ОСОБА_1 не ставиться, а у оспорюваній постанові зазначається саме факт керування ТЗ без чинного страхового полісу
При цьому жодних належних доказів як факту перевірки працівниками поліції наявності такого страхового полісу, так і факту не пред`явлення його позивачем на їх законну вимогу матеріали справи не містять.
Оскаржена позивачем постанова від 15.01.2023 року не містить інформації про те, що подія правопорушення фіксувалась на фото чи відеозапис, а також не містить вказівки на технічний засіб, який використовувався із цією метою.
Таким чином посилання позивача на те, що відеозаписи з нагрудної камери працівника поліції були видалені, оскільки строк їх зберігання становить 30 днів не можуть братися судом до уваги, адже оспорювана постанова взагалі не містить жодних даних щодо проведення такої фіксації.
У разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені ст. 251 КУпАП), які відповідно до ст. 252 КУпАП повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів надалі виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові, - постанова ВС від 15.11.2018, №524/5536/17.
Аналогічні правові позиції викладені у постановах ВС від 13.03.2020 справа №234/6323/17, від 31.10.2019 справа №398/3566/16-а, від 30.05.2018 справа №337/3389/16-а.
Враховуючи факт не надання поліцейським доказів щодо того, що водій керував ТЗ без чинного страхового полісу, враховуючи об`єктивну можливість поліцейського перевірити наявність чинного страхового полісу через відкриті (загальнодоступні) бази МТСБУ, суд приходить до висновку, що обґрунтованих підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП не було.
Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.
Через це, суд вважає недоведеною відповідачем подію адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, внаслідок чого постанова відповідача підлягає скасуванню із одночасним закриттям провадження в справі.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений, а доказів понесення судових витрат не надав, то суд розподілу судових витрат не здійснює.
На підставі викладеного, керуючись ст.,ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 286, 293, 295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області про скасування постанови у праві про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАР №6414799 від 15.01.2023р. винесену інспектором УПП в Черкаській області 1 бат. 4 роти капітаном поліції Гулим Максимом Вікторовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425.00 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Середа Л.В.