Справа № 200/3107/21-а
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2023-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року Справа№200/3107/21-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами загального позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому, вважаючи свої права порушеними, після уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань праці від 19 лютого 2021 року № 21-кт «Про звільнення ОСОБА_2 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Донецькій області від 19 лютого 2021 року № 82-ЛК «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити його на займаній посаді начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області з 20 лютого 2021 року.

Також просив встановити Державній службі України з питань праці та Головному управлінню Держпраці у Донецькій області 10-денний строк для подання звіту про виконання судового рішення в справі в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що його звільнення на підставі ч. 2 ст. 87 Закону України «Про державну службу» - через нез`явлення позивача як державного службовця на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності є незаконним, оскільки кількість днів його тимчасової непрацездатності є меншою.

Крім того, спірні накази були прийняті з певними процесуальними порушеннями, а саме:

- наказ від 19 лютого 2021 року № 21-кт не містить посилань на листки непрацездатності, які відповідач взяв для обчислення кількості днів його непрацездатності; цей наказ не було погоджено з Міністром розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства та головою обласної держадміністрації;

- наказ від 19 лютого 2021 року № 82-ЛК видано неповноважною особою.

Крім того, вважав накази такими, що порушують права позивача, як викривача корупції.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року, позов було задоволено частково.

Постановою Верховного Суду від 28 грудня 2022 року рішення судів попередніх інстанцій скасовані, а справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд.

Направляючи справу на новий судовий розгляд, Верховний Суд в постанові від 28 грудня 2022 року, що прийнята в даній справі (№ 200/3107/21), зазначив, що спірним в цій справі є питання, чи перебував позивач на лікарняному більш як 150 днів протягом року (тобто, чи мав факт нез`явлення позивача як державного службовця на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності, що стало підставою для звільнення його з посади на підставі ч. 2 ст. 87 Закону України «Про державну службу», відповідно до якої підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення може бути нез`явлення державного службовця на службу протягом більш як 120 календарних днів підряд або більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності (без урахування часу відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами), якщо законом не встановлено більш тривалий строк збереження місця роботи (посади) у разі певного захворювання.).

Верховний Суд також зазначив, зокрема, що через відсутність листків непрацездатності у відповідача - Головного управління Держпраці у Донецькій області подане ним клопотання про витребування доказів (в задоволенні якого відмовлено) мало виключне значення для встановлення кількості днів перебування позивача у стані тимчасової непрацездатності. Суди мали установити такі обставини й з інших доказів (як прямих так і не прямих).

За результатами повторного автоматичного розподілу вказаної справи справу передано на розгляд судді Логойди Т.В.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року адміністративну справу прийнято до провадження; зокрема вирішені клопотання та у ОСОБА_3 , позивача та відповідачів витребувані докази.

Ухвалою цього ж суду від 22 лютого 2023 року, зокрема повторно витребувані докази у ОСОБА_3 та у позивача. Цією ж ухвалою витребувано у Пенсійного фонду України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 9; ; ) як особи, що формує та веде Електронний реєстр листків непрацездатності та є володільцем інформації, що міститься в ньому, інформацію щодо громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме:

- інформацію з Електронного реєстру листків непрацездатності про всі періоди тимчасової непрацездатності вказаної особи за період з 30 червня 2020 року по 13 січня 2021 року включно із зазначенням номерів листків непрацездатності, дат їх відкриття і закриття;

- інформацію з Електронного реєстру листків непрацездатності про загальну кількість календарних днів тимчасової непрацездатності вказаної особи за період з 30 червня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно.

Ухвалою цього ж суду від 15 березня 2023 року, зокрема:

- витребувано у Державної служби України з питань праці письмові пояснення з посиланням на докази та з додаванням доказів (в разі наявності таких) з питання чи був прийнятий наказ, на підставі якого відновилася дія оскарженого наказу Державної служби України з питань праці від 19 лютого 2021 року № 21-кт (що був скасований наказом Державної служби України з питань праці від 27 серпня 2021 року №108-кт «Про виконання рішення суду»);

- витребувано у Головного управління Держпраці у Донецькій області письмові пояснення з посиланням на докази та з додаванням доказів (в разі наявності таких) з питання чи був прийнятий наказ, на підставі якого відновилася дія оскарженого наказу Головного управління Держпраці у Донецькій області від 19 лютого 2021 року № 82-ЛК (що був скасований наказом Головного управління Держпраці у Донецькій області від 27 серпня 2021 року №126-ЛК який винесений на підставі наказу Державної служби України з питань праці від 27 серпня 2021 року №108-кт «Про виконання рішення суду»).

Відповідач Державна служба України з питань праці подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що наказ від 19 лютого 2021 року № 21-кт виданий у відповідності до вимог законодавства з дотриманням вимог ч. 2 ст. 87 Закону України «Про державну службу» - через нез`явлення позивача як державного службовця на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом 2020 року внаслідок тимчасової непрацездатності. Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач Головне управління Держпраці у Донецькій області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що оскаржені накази, на його думку, прийняті з дотриманням вимог законодавства.

Підставою для визначення кількості днів нез`явлення позивача на службу протягом більш як 150 календарних днів у 2020 році внаслідок тимчасової непрацездатності є листки непрацездатності, які зареєстровані в журналі реєстрації листків непрацездатності Головного управління Держпраці у Донецькій області. Згідно з ними загальна кількість днів перебування позивача на лікарняному за 2020 рік - 157 днів.

Вказані листки непрацездатності 22 січня 2021 року були отримані ОСОБА_3 - посадовою особою, яка відповідальна за збереження листків тимчасової непрацездатності, під особистий підпис у вказаному журналі реєстрації листків непрацездатності, однак не передані до ліквідаційної комісії та не повернуті роботодавцю,а по ним не здійснені виплати.

Ліквідаційною комісією Головного управління Держпраці у Донецькій області до Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області направлена заява про вчинення начальником відділу юридичного забезпечення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке передбачено ст. 357 Кримінального кодексу України, з проханням зареєструвати у Єдиному реєстрі досудових розслідувань, розпочати досудове розслідування (лист від 12 лютого 2021 №20/80-лк/21).

Повноваження підписанта спірного наказу від 19 лютого 2021 року № 82-ЛК, яким є заступник голови ліквідаційної комісії Головного управління Держпраці у Донецькій області Федір Фольварчук, підтверджуються відповідними наказами Головного управління Держпраці у Донецькій області.

Звільнення позивача здійснено у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, що передбачено у Законі України «Про державну службу», та є таким, що ніяким чином не пов`язане з повідомленням позивача про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповіді на відзиви, якими підтримав доводи позовної заяви. Зазначав, що питання звільнення працівників є виключною компетенцією голови комісії з припинення та не може бути делеговано навіть на підставі доручення. Тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності, який є єдиним допустимим доказом тимчасової непрацездатності. Журнал реєстрації листків непрацездатності є недопустимим доказом.

За підрахунками позивача тривалість його перебування на лікарняному є значно меншою, ніж визначено у оскаржуваних наказах. В теперішній час підрахувати та надати суду чітку кількість днів тимчасової непрацездатності не виявляється можливим, оскільки усі листки непрацездатності ним були надані до Головного управління Держпраці у Донецькій області.

Позивач просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач Головне управління Держпраці у Донецькій області подав заперечення проти відповіді на відзив, в яких зазначав, що звільнення позивача відбулося не у зв`язку з ліквідацією установи, а відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про державну службу» - у зв`язку із нез`явленням на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності.

Так, позивачем до кадрової служби було надано 12 листків тимчасової непрацездатності, згідно з якими він перебував на лікарняному: у 2020 році 157 днів, у 2021 році 13 днів. Факт перебування позивача на лікарняному підтверджується інформацією, наявною в журналі реєстрації листків непрацездатності.

Дублювання Головним управлінням Держпраці у Донецькій області наказу Державної служби України з питань праці про звільнення позивача пов`язано з тим, що всі розрахунки при звільненні здійснює Головне управління.

Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач через свого представника подав пояснення на виконання ухвали суду від 22 лютого 2023 року, в яких зазначав, що позивач з об`єктивних причин не може надати перелік закладів охорони здоров`я (із зазначенням адрес їх місцезнаходження), якими позивачу були видані листки непрацездатності щодо 2020 року (з посиланням на докази та з додаванням доказів), оскільки через тривалий проміжок часу та безліч трагічних подій в Україні (через агресію Російської Федерації) не може пригадати та чітко зазначити перелік закладів охорони здоров`я, лікарі яких видавали йому листки непрацездатності, що виключає можливість виконати свій обов`язок та надати суду повну та достовірну інформацію, а будь-яких письмових доказів щодо порушених судом питань позивач не має. В той же час витребувана судом у Пенсійного фонду України інформація з Електронного реєстру листків непрацездатності, на його думку, буде містити повну інформацію щодо кількості календарних днів тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 за спірний період - з 30 червня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно, яка буде достовірною та сприятиме об`єктивному розгляду даної справи.

Також просив суд звернути увагу на те, що 15 лютого 2021 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області до Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області подана заява від 12 лютого 2021 року № 20180-ЛК121, з якої вбачається, що листки тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 за період з 30 червня 2020 року по 31 грудня 2020 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області були втрачені станом на 12 лютого 2021 року. Факт звернення до органу поліції з вказаною заявою підтверджується і ухвалою слідчого судді Краматорського районного суду Донецької області від 25 лютого 2021 року у справі № 234/2410/21. Оскаржені накази про звільнення позивача, які мали ґрунтуватися на листках непрацездатності, винесені 19 лютого 2021 року. Відповідачі дотепер не надали пояснень яким чином ухвалювалися оскаржувані накази, якщо на час їх видання законних та достовірних підтверджень нез`явлення позивача на службі протягом більш як 150 днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності в розпорядженні відповідачів не було. Таким чином не можна вважати оскаржені накази такими, що відповідають критеріям, що обумовлені ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

В судове засідання представники учасників справи не з`явилися; про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Неявка у судове засідання таких осіб не перешкоджає розгляду справи по суті.

Представник відповідача - Головного управління Держпраці у Донецькій області (м. Покровськ Донецької обл.) подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що немає можливості прибути у судове засідання до приміщення Донецького окружного адміністративного суду через значну віддаленість від місцезнаходження суду (м. Слов`янськ Донецької обл.).

Суд не вважає зазначену у клопотанні причину поважною та такою, що унеможливлює забезпечення суб`єктом владних повноважень явки іншого представника в судове засідання.

Неявка у судове засідання такої особи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи наведене суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлено, що з 18 квітня 2019 року ОСОБА_1 працював на посаді начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області (підтверджується наказом Головного управління Держпраці у Донецькій області від 18 квітня 2019 року № 132-к «Про призначення ОСОБА_1 », що прийнятий на підставі наказу Державної служби України з питань праці від 17 квітня 2019 року № 19-кт «Про призначення ОСОБА_2 »).

Поставною Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року № 762 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці» вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права Головне управління Державної служби з питань праці у Донецькій області та Головне управління Державної служби з питань праці у Луганській області та утворити Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці як юридичну особу публічного права.

Пунктом 3 вказаної Постанови визначено, що здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією Головного управління Державної служби з питань праці у Донецькій області та Головного управління Державної служби з питань праці у Луганській області згідно з пунктом 1 цієї постанови та утворенням Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці згідно з пунктом 2 цієї постанови, покладається на Державну службу з питань праці.

На виконання вимог вказаної постанови Державною службою України з питань праці прийнято наказ від 28 вересня 2020 року № 122 «Про ліквідацію Головного управління Державної служби України з питань праці», п. 1 якого вирішено ліквідувати як юридичну особу публічного права Головне управління Державної служби з питань праці у Донецькій області; головою ліквідаційної комісії Головного управління Державної служби з питань праці у Донецькій області призначено Зуб Ганну Володимирівну (п. 3 цього Наказу).

Наказом Головного управління Держпраці у Донецькій області від 29 вересня 2020 року № 1172 затверджено персональний склад ліквідаційної комісії Головного управління Державної служби з питань праці у Донецькій області, згідно з яким, зокрема голова комісії є ОСОБА_4 (заступник начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області), до членів комісії входить ОСОБА_5 (головний державний інспектор відділу контролю північно-східного напрямку управління з питань праці).

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про те, що Головне управління Держпраці у Донецькій області з 29 вересня 2020 року перебуває в стані припинення на підставі рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації (номер запису 014001810).

Наказом Державної служби України з питань праці від 24 грудня 2020 року № 685-к відкрито дисциплінарне провадження щодо відсутності начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області ОСОБА_1 на робочому місці.

У дисциплінарному провадженні щодо факту відсутності ОСОБА_1 на робочому місці з 30 червня по 07 грудня 2020 року останнім надані пояснення про перебування в цей період на лікарняному у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та про те, що листки непрацездатності за період відсутності на робочому місці ним здані до відділу персоналу Головного управління Держпраці у Донецькій області.

В матеріалах дисциплінарного провадження містяться пояснення головного спеціаліста відділу управління персоналом Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці (правонаступника Головного управління Держпраці у Донецькій області), в яких зазначено, що загальна тривалість тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 за період з 30 червня по 04 грудня 2020 року становить 142 дні. Аналогічні обставини вбачаються, зокрема, з Пропозиції дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної служби України з питань праці про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності (пропозиція від 29 січня 2021 року). У висновку зазначено, що докази порушення правил з боку ОСОБА_1 у служб управління персоналом Держпраці та Управління відсутні. Звернуто увагу на те, що термін складання першого акту в такому випадку мав бути не пізніше 01 липня 2020 року. Дисциплінарне провадження закрито.

Наказом Головного управління Держпраці у Донецькій області від 31 грудня 2020 року № 1508 заступником голови ліквідаційної комісії Головного управління Держпраці у Донецькій області призначено Фольварчука Федора Миколайовича - головного державного інспектора відділу контролю північно-східного напрямку управління з питань праці (п. 1 наказу); вирішено, що у разі відсутності голови ліквідаційної комісії чи неможливості здійснення ним повноважень та з інших причин, виконання його обов`язків покладається на заступника голови ліквідаційної комісії Головного управління Фольварчука Ф.М. (п. 2 наказу).

В журнал реєстрації листків непрацездатності Головного управління Держпраці у Донецькій області (ведення якого передбачено Номенклатурою справ Головного управління Держпраці у Донецькій області на 2020 рік, що затверджена начальником вказаного Головного управління 24 грудня 2019 року (індекс справи 10-65)), внесено записи про те, що 22 січня 2021 року позивачем працівнику кадрової служби надані листки непрацездатності:

АДГ №922167 від 30.06.2020, період непрацездатності з 30.06.2020 по 10.07.2020;

АДГ №852312 від 13.07.2020, період непрацездатності з 13.07.2020 по 24.07.2020;

АДГ №878653 від 27.07.2020, період непрацездатності з 27.07.2020 по 05.08.2020;

АДГ №949365 від 06.08.2020, період непрацездатності з 06.08.2020 по 14.08.2020;

АДК №891696 від 26.08.2020, період непрацездатності з 17.08.2020 по 26.08.2020;

АДГ №922320 від 27.08.2020, період непрацездатності з 27.08.2020 по 11.09.2020;

АДГ №949456 від 14.09.2020, період непрацездатності з 14.09.2020 по 25.09.2020;

АДГ №965240 від 28.09.2020, період непрацездатності з 28.09.2020 по 13.10.2020;

АДГ №922504 від 15.10.2020, період непрацездатності з 15.10.2020 по 30.10.2020;

АДШ №249179 від 03.11.2020, період непрацездатності з 03.11.2020 по 20.11.2020;

АДЧ №611506 від 23.11.2020, період непрацездатності з 23.11.2020 по 04.12.2020;

АЛА №098111 від 17.12.2020, період непрацездатності з 17.12.2020 по 13.01.2021

У цьому Журналі також відображено, що в той же день - 22 січня 2021 року працівником кадрової служби вказані листки непрацездатності позивача були передані для подальшої обробки відповідальному працівнику ОСОБА_3 (який займав посаду начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Державної служби з питань праці у Донецькій області, і якого п. 1.3 наказу Головного управління від 22 січня 2021 року № 40 «Про внесення змін до наказу Головного управління Держпраці у Донецькій області від 05 вересня 2019 № 1291 «Про створення центральної комісії (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності» (зі змінами)» визначено головою центральної комісії із соціального страхування Головного управління Державної служби з питань праці у Донецькій області), і отримані ним 22 січня 2021 року, про що ним проставлено особистий підпис.

В матеріалах справи містяться копії листків непрацездатності АЛА № 098111 та АДЧ № 611506, з яких неможливо встановити періоди непрацездатності позивача.

Листами Донецької військово-цивільної адміністрації від 19 лютого 2021 року № 0.1/15-906/4-21 та Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 19 лютого 2021 року № 2202-14/10982-03 погоджено звільнення ОСОБА_1 .

Наказом Державної служби України з питань праці від 19 лютого 2021 року № 21-кт позивача з 19 лютого 2021 року звільнено з посади начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області на підставі ч. 2 ст. 87 Закону України «Про державну службу» - у зв`язку із нез`явленням на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності.

В той же день позивача ознайомлено з вказаним наказом.

Наказом Головного управління Держпраці у Донецькій області від 19 лютого 2021 року № 82-ЛК позивача звільнено з посади начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про державну службу» - у зв`язку з нез`явленням на службу більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності. Підставою для видання цього наказу зазначено наказ Державної служби України з питань праці від 19 лютого 2021 року № 21-кт.

Вказаний наказ (від 19 лютого 2021 року № 82-ЛК) підписано заступником голови ліквідаційної комісії Фольварчуком Ф.М. відповідно повноважень, що надані йому наказом Головного управління Держпраці у Донецькій області від 31 грудня 2020 року № 1508, оскільки згідно з наказом Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці від 18 лютого 2021 року № 30-ВД «Про відрядження ОСОБА_6 » голова ліквідаційної комісії Головного управління Держпраці у Донецькій області Зуб Ганна (яка одночасно згідно з наказом від 12 січня 2021 року № 172-к займала посаду заступника начальника Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці) 18 та 19 лютого 2021 року перебувала у відрядженні.

Позивач ознайомився з наказом від 19 лютого 2021 року № 21-кт, проте від проставлення підпису про ознайомлення з наказом від 19 лютого 2021 року № 82-ЛК відмовився, про що складено акт від 19 лютого 2021 року).

В матеріалах справи міститься внутрішнє листування Головного управління Держпраці у Донецькій області:

- лист (службова записка) головного спеціаліста відділу управління персоналом Марини Рисованої на ім`я заступника голови ліквідаційної комісії Головного управління Держпраці у Донецькій області Ф.Фольварчука (вхідний № 70/ЛК/20/21 від 11 лютого 2021 року), в якому зазначено, що ОСОБА_1 було надано 12 листків тимчасової непрацездатності, які нею були зареєстровані, після чого передані під підпис на подальшу обробку голові комісії зі страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності ОСОБА_3 ;

- відповідь в.о. головного бухгалтера, завідуючого сектору господарського та інформаційного забезпечення цього Головного управління на відповідну службову записку, в якій зазначено, що листки непрацездатності ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії не надходили;

- службова записка члена ліквідаційної комісії ОСОБА_7 від 12 травня 2021 року на ім`я заступника голови ліквідаційної комісії Головного управління Держпраці у Донецькій області Ф.Фольварчука, в якій зазначено, що до ліквідаційної комісії листки непрацездатності ОСОБА_1 не надходили.

Відповідно до акту приймання-передачі листків непрацездатності від 10 березня 2021 року, від голови комісії ОСОБА_3 до члена ліквідаційної комісії ОСОБА_8 передані шість листків непрацездатності інших працівників Головного управління Держпраці у Донецькій області (тобто, крім ОСОБА_1 ).

ОСОБА_3 листки непрацездатності ОСОБА_1 роботодавцю не повернуті, виплати по ним не здійснені, що сторонами визнається.

Ухвалами Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року та повторно ухвалою від 22 лютого 2023 року, з огляду на позицію, що викладена Верховним Судом в постанові від 28 грудня 2022 року в даній справі у цій частині, суд витребував у ОСОБА_3 оригінали та належним чином засвідчені копії листків непрацездатності ОСОБА_1 щодо 2020 року, щодо яких в журналі реєстрації листків непрацездатності Головного управління Держпраці у Донецькій області міститься підпис ОСОБА_3 про їх отримання 22 січня 2021 року для подальшої обробки, і які не передані роботодавцю. Проте ухвали суду виконані не були; будь-яких пояснень до суду не подано.

Судом також встановлено, що 15 лютого 2021 року (тобто до винесення оскаржених наказів від 19 лютого 2021 року) Головним управлінням Держпраці у Донецькій області до Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області подана заява від 12 лютого 2021 року № 20180-ЛК121, з якої вбачається, що листки тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 за період з 30 червня 2020 року по 31 грудня 2020 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області втрачені станом на 12 лютого 2021 року. Факт звернення до органу поліції з вказаною заявою підтверджується і ухвалою слідчого судді Краматорського районного суду Донецької області від 25 лютого 2021 року у справі № 234/2410/21.

Судом також встановлено, що наказом Державної служби України з питань праці від 27 серпня 2021 року №108-кт «Про виконання рішення суду» скасовано наказ від 19 лютого 2021 року № 21-кт та поновлено позивача на посаді начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області з 20 лютого 2021 року. Підставою зазначено рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року, що було прийнято в даній справі № 200/3107/21-а.

Наказом Головного управління Держпраці у Донецькій області від 27 серпня 2021 року №126-ЛК на виконання вказаного наказу (від 19 лютого 2021 року № 21-кт) скасовано наказ від 19 лютого 2021 року № 82-ЛК «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено позивача на посаді начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області з 20 лютого 2021 року. Підставою зазначено наказ Державної служби України з питань праці від 27 серпня 2021 року №108-кт «Про виконання рішення суду».

Державна служба України з питань праці на виконання вимог суду (ухвали від 15 березня 2023 року) повідомила, що дія оскаржуваного наказу Державної служби України з питань праці від 19 лютого 2021 року № 21-кт (що був скасований наказом Державної служби України з питань праці від 27 серпня 2021 року №108-кт «Про виконання рішення суду») не відновлювалася.

Головне управління Держпраці у Донецькій області на виконання вимог суду (ухвали від 15 березня 2023 року) повідомило, що дії щодо скасування наказу Головного управління Держпраці у Донецькій області від 27 серпня 2021 року №126-ЛК «Про виконання рішення суду» чи винесення наказу про відновлення дії наказу Головного управління Держпраці у Донецькій області від 19 лютого 2021 року № 82-ЛК ним не вчинялися.

Судом також встановлено, що станом на день розгляду справи позивач в трудових відносинах з Головним управлінням Держпраці у Донецькій області не перебуває, оскільки з 20 лютого 2022 року звільнений з посади начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 та ч. 2 ст. 86 (за угодою сторін) Закону України «Про державну службу» (накази Державної служби України з питань праці від 20 лютого 2022 року № 31-кт та Головного управління Держпраці у Донецькій області від 20 лютого 2022 року № 2-ЛК).

Судом також встановлено, що Пенсійний фонд України на виконання вимог ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2023 року (про витребування доказів в даній справі - інформації з Електронного реєстру листків непрацездатності щодо позивача) листом від 03 березня 2023 року № 2800-050101-7/11058 повідомив суд про те, що порядок видачі листків непрацездатності як електронних документів, зокрема, регулюється: постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 328 «Деякі питання організації ведення Електронного реєстру листків непрацездатності та надання інформації з нього»; наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 червня 2021 року № 1066 «Деякі питання формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність та проведення їхньої перевірки», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 червня 2021 року за № 728/36350, що набрав чинності 04 червня 2021 року; Порядком видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності, що затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 червня 2021 року № 1234 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07 липня 2021 року за № 890/36512, що набрав чинності 20 липня 2021 року. Питання взаємодії між суб`єктами інформаційного обміну визначені Договором про інформаційну взаємодію від 04 червня 2021 року № 02-01/84, що укладений між Пенсійним фондом України, Національною службою здоров`я України та Міністерством цифрової трансформації України. Відповідно до пунктів 2, 3 розд.Порядку видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності, що затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 червня 2021 року № 1234, листок непрацездатності формується в Електронному реєстрі листків непрацездатності на підставі інформації про медичний висновок (медичні висновки) у разі ідентифікації пацієнта як застрахованої особи в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. З 01 жовтня 2021 року створення медичних висновків про тимчасову непрацездатність обов`язкове для усіх закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які в установленому законом порядку одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та здійснюють експертизу з тимчасової втрати працездатності. Інформація про періоди тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 за період з 30 червня 2020 року по 13 січня 2021 року включно, номери листків непрацездатності, дати їх відкриття і закриття в Електронному реєстрі листків непрацездатності відсутня.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Частиною 6 зазначеної статті Основного Закону громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» визначено, що державний службовець зобов`язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Відповідно до ч. 2 ст. 17 цього Закону керівник державної служби в державному органі призначає громадян України, які пройшли конкурсний відбір, на посади державної служби категорій "Б" і "В", звільняє з таких посад відповідно до цього Закону, здійснює інші повноваження відповідно до цього та інших законів України.

В свою чергу, ч. 2 ст. 7 зазначеного Закону визначено, що державні службовці також реалізують інші права, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про державну службу» підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення може бути нез`явлення державного службовця на службу протягом більш як 120 календарних днів підряд або більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності (без урахування часу відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами), якщо законом не встановлено більш тривалий строк збереження місця роботи (посади) у разі певного захворювання.

За державним службовцем, який втратив працездатність під час виконання посадових обов`язків, посада зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

Отже, суб`єкт призначення має право, а не обов`язок, припинити державну службу у разі, зокрема нез`явлення державного службовця на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності.

Пунктом 1.3 Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, що затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 квітня 2008 року № 189, в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, було визначено, що тимчасова непрацездатність - це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або з інших причин, що не залежить від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи. Тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 328 затверджений Порядок організації ведення Електронного реєстру листків непрацездатності та надання інформації з нього.

Цей Порядок визначає механізм організації ведення Електронного реєстру листків непрацездатності (далі - Реєстр) та надання інформації з нього.

Реєстр ведеться з метою забезпечення накопичення, зберігання та використання інформації про видані, продовжені та обліковані листки непрацездатності для реалізації прав застрахованих осіб на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах, оплату перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, а також для проведення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності (п. 1 Порядку).

Пунктом 2 Порядку організації ведення Електронного реєстру листків непрацездатності та надання інформації з нього, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 328, в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин (прийняття оскаржених наказів), було визначено, що листок непрацездатності - оформлений і виданий в порядку, визначеному МОЗ, за погодженням з Мінсоцполітики та Фондом соціального страхування та зареєстрований за єдиним реєстраційним номером листка непрацездатності в Реєстрі документ, що засвідчує тимчасову втрату працездатності та є єдиною підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах.

Згідно з п. 4 Порядку Реєстр формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру.

Пунктом 11 Прядку, визначено, що Реєстр формується як система накопичення, зберігання та використання електронних даних з використанням інформаційної інфраструктури реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги, Про захист персональних даних, Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах, що надходять: 1) з електронної системи охорони здоров`я, - про медичні висновки, на підставі яких реєструються листки непрацездатності; 2) від застрахованих осіб та / або страхувальників, - звернення (повідомлення, заяви) про тимчасову втрату працездатності або відновлення працездатності застрахованих осіб у випадках, передбачених законодавством; 3) з Фонду соціального страхування, - про результати перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, суми допомоги, які нараховано та виплачено на підставі листків непрацездатності, відмову в наданні застрахованій особі допомоги по тимчасовій непрацездатності у порядку, встановленому правлінням Фонду соціального страхування; 4) від страхувальників, - про суми допомоги, які нараховано та виплачено на підставі листків непрацездатності, суми оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, про відмову в наданні застрахованій особі допомоги у випадках, передбачених законодавством.

Реєстр складається із записів про тимчасову непрацездатність, що створюються автоматично програмними засобами на підставі інформації, що надходить із джерел, зазначених у пункті 11 цього Порядку (п. 12 Порядку).

Відповідно до п. 13 Порядку запис про тимчасову непрацездатність містить відомості, зокрема, про:

1) пацієнта (у разі непрацездатності особи, зумовленої необхідністю догляду: за хворою дитиною; за хворим членом сім`ї; за дитиною віком до трьох років або дитиною з інвалідністю віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною): прізвище, ім`я, по батькові (за наявності); дату народження; реєстраційний номер облікової картки платника податків; стать;

2) тимчасово непрацездатну особу: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності); дату народження; реєстраційний номер облікової картки платника податків; стать; найменування страхувальника та його індивідуальний податковий номер в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

3) випадок тимчасової непрацездатності:

унікальний номер випадку непрацездатності за даними електронної системи охорони здоров`я;

номер, дату (час) реєстрації медичного висновку в електронній системі охорони здоров`я;

дату (час) надходження інформації до Реєстру, що фіксується автоматично і відповідає даті та часу збереження цих відомостей;

єдиний реєстраційний номер листка непрацездатності;

причину непрацездатності (тимчасова непрацездатність внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві; вагітність та пологи; необхідність догляду за хворою дитиною; необхідність догляду за хворим членом сім`ї; необхідність догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною з інвалідністю віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною; карантин, накладений відповідно до законодавства; тимчасове переведення застрахованої особи відповідно до медичного висновку на легшу, нижчеоплачувану роботу; протезування з поміщенням у стаціонар протезно-ортопедичного підприємства; перебування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм; тимчасова непрацездатність внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання);

період тимчасової непрацездатності: період звільнення від роботи (з/по); період переведення тимчасово на іншу роботу (з/по). Період тимчасової непрацездатності визначається строками, зазначеними у медичних висновках, які видано в межах одного випадку непрацездатності. Кінцева дата періоду непрацездатності може визначатися застрахованою особою самостійно шляхом подання до Реєстру звернення (повідомлення, заяви) про відновлення працездатності (крім випадків непрацездатності у зв`язку з карантином) відповідно до законодавства;

призначений режим лікування;

порушення режиму лікування із зазначенням дат і видів порушень;

відомості про направлення на огляд та дату надходження (реєстрації) документів до медико-соціальної експертної комісії, дату огляду та висновок медико-соціальної експертної комісії;

відомості про направлення в реабілітаційне відділення санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм безпосередньо із стаціонару закладу охорони здоров`я із зазначенням дат початку та закінчення путівки, її номера, назви санаторно-курортного закладу;

результати перевірки обґрунтованості видачі та продовження листка непрацездатності;

4) особу, яка засвідчила відомості, зазначені у підпункті 3 цього пункту, і особу, яка зареєструвала медичний висновок в електронній системі охорони здоров`я: посаду; прізвище, ім`я, по батькові (за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків;

5) заклад охорони здоров`я: найменування суб`єкта господарювання або прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи - підприємця, номер в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; адресу місця проведення медичної експертизи з тимчасової непрацездатності, електронну адресу, номер телефону.

Пошук відомостей у Реєстрі проводиться за прізвищем, іменем, по батькові (за наявності) та датою народження застрахованої особи, її реєстраційним номером облікової картки платника податків за принципом повного збігу всіх зазначених ідентифікаторів пошуку та/або кожного окремого із зазначених ідентифікаторів пошуку (п. 22 Порядку).

Пенсійний фонд України на виконання вимог ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2023 року (про витребування доказів в даній справі - інформації з Електронного реєстру листків непрацездатності щодо позивача) листом від 03 березня 2023 року № 2800-050101-7/11058 повідомив суд про те, що інформація про періоди тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 за період з 30 червня 2020 року по 13 січня 2021 року включно, номери листків непрацездатності, дати їх відкриття і закриття в Електронному реєстрі листків непрацездатності відсутня.

Отже, згідно з наведеними положеннями законодавства тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності. Єдиним документом, що засвідчує тимчасову втрату працездатності та був передбачений законодавством, яке було чинним під час дії спірних правовідносин, - був листок непрацездатності.

Згідно з встановленими судом обставинами листки непрацездатності позивача суб`єктом призначення були втрачені, і їх втрата відбулася ще до дати винесення оскаржених наказів.

Разом з тим в Електронному реєстрі листків непрацездатності інформація про непрацездатність позивача щодо спірного періоду відсутня.

Отже, тимчасова непрацездатність позивача більш як 150 календарних днів протягом 2020 року належними, допустимими та достатніми доказами не підтверджена.

Верховний Суд в постанові від 24 квітня 2019 року в справі №815/1554/17 аналізуючи практику Європейського Суду з прав людини вказав на те, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.

Висновки щодо застосування норм права, що викладені у вказаних постановах Верховного Суду, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Оскарженим наказом Державної служби України з питань праці від 19 лютого 2021 року № 21-кт позивача з 19 лютого 2021 року звільнено з посади начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області на підставі ч. 2 ст. 87 Закону України «Про державну службу» - у зв`язку із нез`явленням на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності.

При цьому суб`єктом владних повноважень в оскарженому наказі лише застосовано одне із загальних формулювань звільнення, яке міститься в ч. 2 ст. 87 Закону України «Про державну службу». Однак в наказі не наведені відповідні обставини та посилання на документи, що стали підставою для його прийняття; наказ прийнято без наведення відповідних обґрунтувань для його прийняття.

Це не відповідає загальному принципу правової визначеності.

Відсутність посилання на документи, що стали підставою для звільнення позивача, не може свідчити про законність наказу про звільнення.

Отже, наказ про звільнення позивача від 19 лютого 2021 року № 21-кт прийнятий не у відповідності та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене такий наказ підлягав би визнанню неправомірним та скасуванню.

З огляду на наведене прийнятий на підставі такого наказу наказ Головного управління Держпраці у Донецькій області від 19 лютого 2021 року № 82-ЛК, яким позивача звільнено з займаної посади з тих же підстав, також підлягав би визнанню неправомірним та скасуванню.

Щодо посилання відповідачів на записи, що зроблені в журналі реєстрації листків непрацездатності Головного управління Держпраці у Донецькій області

Перелік типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5.

Цей Перелік включає типові документи, що створюються під час документування однотипних (загальних для всіх) управлінських функцій, виконуваних державними органами та органами місцевого самоврядування, іншими установами, підприємствами та організаціями (далі організація) незалежно від функціонально-цільового призначення, рівня і масштабу діяльності, форми власності, а також документацію, що створюється в результаті виробничої та науково-технічної діяльності організацій (п. 1.2 Переліку).

Розділом І цього Переліку передбачені документи, що створюються в управлінській діяльності»; пунктом 739 пп. 7.2 «Ме ди ч не і са на то р но- ку рор т не об слу го ву ван ня» п. 7 «Соціально-побутові питання» цього розділу передбачений такий вид документу, як Жу р на л ре є с т ра ції ли с т ків непра це з да т но с ті (зі строком зберігання 3 роки).

Проте, враховуючи те, що згідно з наведеними положеннями законодавства, непрацездатність застрахованих осіб засвідчується таким документом як листок непрацездатності, а інформація про періоди тимчасової непрацездатності позивача за спірний період в Електронному реєстрі листків непрацездатності відсутня, тому без оригіналів або належним чином засвідчених копій листків непрацездатності сам по собі жу р на л ре є с т ра ції ли с т ків непра це з да т но с ті, що вів роботодавець позивача, не може бути належним, допустимим і достатнім доказом кількості днів тимчасової непрацездатності позивача.

Крім того, посилання відповідачів на обставини, які не відображені в оскаржених рішеннях (на те, що накази прийняті на підставі записів, що зроблені в журналі реєстрації листків непрацездатності Головного управління Держпраці у Донецькій області), - є неприйнятними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Разом з тим, судом встановлено, що станом на час вирішення даної справи оскаржені накази відповідачами скасовані, і їх дія не відновлювалася.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; далі - Конвенція).

Зокрема, ЄСПЛ зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті, незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Аналогічний правовий висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 08 травня 2018 року у справі № 9901/386/18, та Верховним Судом у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 367/4883/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 539/1699/17, від 11 серпня 2021 року у справі № 480/8472/20, від 15 вересня 2021 року у справі № 742/3070/18, від 07 лютого 2023 року в справі №160/3164/22.

З огляду на те, що оскаржені накази відповідачами скасовані, це свідчить про те в даній справі не залишилося неврегульованих питань і, відповідно, про відсутність предмета спору.

Враховуючи те, що на час розгляду справи та винесення судового рішення предмет спору відсутній, і процесуальні норми Кодексу адміністративного судочинства України не дозволяють закрити провадження у справі (аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 04 серпня 2022 року в справі №120/1486/20-а), тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

З огляду на обставини справи та висновки суду (про неправомірність оскаржених наказів), правові підстави для застосування інституту повороту виконання судових рішень в даній справі (на що посилався представник Головного управління Держпраці у Донецькій області в заяві від 23 березня 2023 року) відсутні.

Вирішуючи спір судом також враховано те, що станом на день та час розгляду справи відповідач - Головне управління Держпраці у Донецькій області () - перебуває в стані припинення, але з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа не виключений. Вказані обставини дозволили вирішити спір в даному складі учасників справи.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, тому правові підстави для застосування положень ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (яка регулює питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах), про що просив позивач, відсутні.

Виходячи з вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень не підлягають.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з питань праці (01601, м. Київ, вул. Десятина, 14; ), Головного управління Держпраці у Донецькій області (85302, Донецька обл., м. Покровськ, вул. Прокоф`єва, 82; ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 24 березня 2023 року.

Суддя Т.В. Логойда