Справа № 280/988/23
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2023 року Справа № 280/988/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі третя особа), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №32 від 13.01.2023 р. про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу;

2) зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком, період навчання з 01.09.1980 р. по 16.07.1982 р. та всі періоди роботи, згідно записів в трудовій книжці серія НОМЕР_1 від 20.07.1982 р., та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 05.01.2023 р;

3) стягнути на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три гривні) 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Петровим Г.М., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1113240 від 13.02.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком, однак Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було відмовлено у призначенні такого виду пенсії з огляду на недостатній страховий стаж. При цьому пенсійним органом не було враховано період навчання з 01.09.1980 по 16.07.1982 відповідно до диплому та періоди роботи згідно трудової книжки. Представник позивача вважає дії щодо відмови у призначенні пенсії за віком такими, що порушують конституційне право позивача на її соціальний захист та належне пенсійне забезпечення. Просить позов задовольнити у повному обсязі

Ухвалою суду від 17.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін у відповідності до положень статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

28.02.2023 через підсистему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву (вх.№8470), який за своїм змістом та по суті є поясненнями третьої особи. Так представник третьої особи, посилаючись на норми законодавства про пенсійне забезпечення, вказує на недостатність наданих позивачем документів при подачі заяви про призначення пенсії. Також вказує, що позовна вимога про зобов`язання зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди навчання та роботи не підлягає задоволенню, оскільки це є дискреційною функцією Пенсійного фонду.

08.03.2023 через підсистему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшов відзив на позовну заяву (вх.№9576), в якому представник відповідача наводить положення Інструкція №162, яка регулювала порядок ведення трудових книжок, відповідно до якої прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Крім того, зауважує, що згідно пункту Порядку №637 передбачено, що коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудової договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Так, представник відповідача наголошує, що рішення про відмову у призначенні пенсії за віком прийнято відповідно до норм законодавства, за наданими позивачем документами.

Ухвалою суду від 22.03.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд даної справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-14).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 16.01.1963 виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної Ради депутатів трудящих Запорізької області, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 (тисяча дев`ятсот шістдесят другого року) у м.Запоріжжя, про що наявний запис у книзі записів актів цивільного стану №149. Батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 (а.с.17).

За змістом диплому серії НОМЕР_4 , виданого 19.07.1982 на ім`я ОСОБА_2 , остання 01.09.1980 вступила до Запорізького технічного училища №3 та 16.07.1982 закінчила повний курс технічного училища за професією кравець (жіночого легкого одягу з умінням кроїти). Рішенням екзаменаційної комісії ОСОБА_2 присвоєно кваліфікацію 4 розряду вказаної професії (а.с.7).

Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого 27.10.1989 пунктом реєстрації актів цивільного стану при 432 військовій комендатурі Легниці ПНР, про те, що громадянин ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та громадянка ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) уклали шлюб 27.10.1989, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу наявний запис за №177. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_6 , дружині ОСОБА_6 (а.с.19).

Також у матеріалах справи наявна повторна копія свідоцтва про укладення шлюбу, видана 20.02.2021 архівно-інформаційним відділом Управління РАЦСу Москви, яким підтверджується укладення шлюбу 27.10.1989 ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с.20).

03.06.2021 Шевченківський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) звернувся до Управління запису актів цивільного стану адміністрації Усурійського міського округу Приморського краю Російської Федерації з проханням надати копію актового запису про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (№177 від 27.10.1989, складена Пунктом реєстрації актів цивільного стану при 423 військовій комендатурі у Легниці) (а.с.8).

На титульній сторінці трудової книжки серії НОМЕР_1 (мовою оригіналу «трудовая книжка») зазначено ПІБ позивача - Топчило (« ОСОБА_9 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата заповнення 20.07.1982 (а.с.21).

Згідно із наявними записами в вказаній трудовій книжці позивач, зокрема, з 01.09.1980 по 19.07.1982 навчалась у «ТУ-3 г. Запорожье» (мовою оригіналу); зазначений запис внесено на підставі диплому Б 424963 від 19.07.1982 (а.с.22).

Також у трудовій книжці позивача наявні записи про періоди роботи (записи №№3-21):

21.07.1982 прийнята кравцем з шиття легкого жіночого одягу по 4 розряду (наказ №302 від 26.07.1982);

26.07.1983 присвоєно звання «Майстер Золоті Руки» (наказ №295 від 26.07.1983);

12.09.1984 звільнена по ст.38 КЗпП СРСР за власним бажанням (наказ №181 від 12.09.1984);

17.09.1984 прийнята у відділ автоматизованих систем управління виробництвом, сектор обробки інформації оператором спм-скм (наказ №350 від 14.09.1984);

01.12.1986 переведена там же, сектор обробки іфнормації оператором СС ЕОМ (наказ про переведення №679 від 01.12.1986);

01.02.1988 у зв`язку з введенням нових тарифних умов оплати встановлена професія оператора ЕОМ, бюро обробки інформації в тому ж відділі (наказ №96 від 24.12.1987);

25.05.1988 звільнена за власним бажанням у зв`язку з виїздом для роботи у радянських військах, що знаходяться на кордоні, ст.38 КЗпП СРСР (наказ №157 від 25.05.1988);

Надалі наявні записи про роботу на торгівельно-побутовому підприємстві-22:

26.05.1988 прийнята на посаду кравця 3 р. (наказ №42 від 03.06.1988);

01.07.1989 переведена кравцем 4 розряду (наказ №142 від 30.06.1989);

25.05.1991 звільнена з причини закінчення строку трудового договору п.2 ст.29 КЗпП УССР з радянських військ, що знаходяться на кордоні (наказ №56 від 03.04.1991);

30.11.1992 прийнята на посаду прибиральниці комендантської дільниці в/ч пп НОМЕР_6 (наказ №282 від 30.11.1992);

30.07.1993 звільнена у зв`язку з переведенням чоловіка до нового місця служби, ст.31 КЗпП РФ (наказ №174 від 30.07.1993);

Далі наявні записи про роботу у Запорізькому поштоматі:

25.01.1994 прийнята учнем телеграфіста у 81 відділенні зв`язку (наказ №59 від 24.01.1994);

01.03.1994 переведена телеграфістом 81 відділення зв`язку (наказ №202 від 08.03.1994);

01.08.1994 звільнена за власним бажанням у зв`язку із доглядом за дитиною до 14 років (наказ №685 від 01.08.1994);

01.09.1995 СШ №77;

15.08.1995 прийнята лаборантом (наказ №190 віл 01.08.1995);

01.09.1995 переведена на роботу за контрактом (наказ №107 від 01.09.1995);

01.09.1997 переведена на посаду вчителя обслуговуючої праці (наказ №230 від 01.09.1997);

21.03.2000 за результатами атестаційної комісії підтверджена кваліфікація категорії «спеціаліста», підвищений кваліфікаційний тарифний розряд на 13 (наказ №22а-м від 21.03.2000);

31.10.2003 звільнена за власним бажанням за ст.38 КЗпП України (наказ №152 від 31.10.2003) (а.с23-27).

Також надано продовження трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата заповнення 20.07.1982 (а.с.30).

Так, вона містить аналогічні записи щодо періодів роботи з 01.09.1995 по 21.03.2000, починаючи з номеру запису №18, надалі наявні записи з роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Мотор Січ»:

03.11.2004 прийнята у цех №46 сторожем (наказ №1735 від 03.11.2004);

11.05.2006 переведена у цех №946 старшим комірником (наказ №1186 від 15.05.2006);

10.07.2007 звільнена у зв`язку з переведенням у ТОВ «Мотор СТР», п.5 ст.36 КЗпП України (наказ №1573 від 10.07.2007);

Записи щодо роботи у ТОВ «Мотор СТР»:

11.07.2007 прийнята за переведенням двірником-черговим по терміновому трудовому договору (наказ №72 від 11.07.2007);

06.07.2009 звільнена за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (наказ №56 від 06.07.2009);

01.09.2009 Приватна фірма «Рокот»; прийнята на посаду молодшої медсестри у стоматологічну клініку «Дентал Еліт» (наказ №23/09-К від 01.09.2009);

30.11.2010 звільнена із займаної посади за власним бажанням, ст.38 КЗпП України

(наказ №31/10-К від 30.11.2010);

18.02.2011 прийнята листоношею 3 класу 120 відділення зв`язку (наказ №233-к від 17.02.2011);

01.04.2011 з 01.04.2011 реорганізовано ЦПЗ №1 шляхом приєднання його до Запорізької дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» (наказ ЗД УДППЗ «Укрпошта» від 01.02.2011, №17);

01.04.2011 продовжує роботу у Запорізькій дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» на посаді листоноша 3 класу 120 відділення зв`язку (наказ ЗД УДППЗ «Укрпошта» від 04.04.2011, №23-к);

20.05.2011 звільнена за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (наказ №334-к від 06.05.2011);

14.06.2011 прийнята на посаду молодшої сестри медичної (палатної) в Обласний дитячий психоневрологічний санаторій (наказ №20 від 14.06.2011);

01.04.2012 посада «молодшої медичної сестри (палатної)» перейменовано на посаду «молодша медична сестра (санітарка палатна» згідно з Класифікатором професій ДК 003:2010 (наказ №5-о від 30.03.2012);

01.10.2017 переведена на 0,75 ставки молодшої медичної сестри (санітарка палатна) (наказ №32-н від 22.09.2017);

01.06.2018 переведена на 1,0 ставку молодшої медичної сестри (санітарка палатна) (наказ №20-п від 25.05.2018);

31.03.2020 звільнена із займаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України на підстав рішення Запорізької обласної ради від 12.12.2019 №5 «Про припинення комунального закладу «Обласний дитячий психоневрологічний санаторій» Запорізької обласної ради»;

01.05.2020 розпочато виплату допомоги по безробіттю згідно зі ст.22 ЗДССВБ (нт 200504 від 04.05.2020);

21.10.2020 припинено виплату допомоги по безробіттю згідно пп.10 п.1 ст.31 ЗДССВБ (нт 201022 від 22.10.2020);

06.04.2022 прийнята на посаду машиніста з прання та ремонту спецодягу господарсько-обслуговуючого підрозділу на період воєнного стану на час фактичної відпустки основного працівника у комунальному некомерційному підприємстві «Пологовий будинок №3» Запорізької міської ради (наказ №213к/тр від 05.04.2022).

За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та ним 13.01.2023 винесено рішення №32 про відмову у призначенні пенсії. Відповідно до вказаного рішення страховий стаж особи становить 24 роки 10 місяців 7 днів; необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 29 років. За результатами розгляду доданих до заяви про призначення пенсії документів до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1980 по 16.07.1982 згідно диплому від 19.07.1982 серії НОМЕР_4 та періоди роботи згідно трудової книжки від 20.07.1982 НОМЕР_1 , оскільки дата народження в документі про зміну прізвища з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_6 » (31.12.1966) не відповідає паспортним даним заявниці (31.12.1962) (а.с.15).

Не погодившись з діями відповідача щодо неврахування при розрахунку пенсії до страхового стажу періоди навчання та роботи відповідно до наданих диплому та трудової книжки, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України передбачає, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Стаття 1 Закону №1058-IV передбачає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку №22-1, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Пунктом 1.8 розділу І Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно з вимогами статті 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі Інструкція №162), яка регулювала спірні відносини у даній справі.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дату народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

У відповідності до пункту 2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Абзацом 1 пункту 2.10 Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

За пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).

За приписами пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Зміст викладених норм свідчить про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Суд зазначає, що зі змісту наданої позивачем трудової книжки можливо встановити назви підприємств та періоди роботи, з аналізу усіх граф трудової книжки (відомості про накази, реквізити посадових осіб, що вчиняли записи, тощо).

Відповідно до пункту 2.13 Інструкції №162 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Як встановлено судом у трудовій книжці серії НОМЕР_1 закреслено прізвище « ОСОБА_10 » та вказано « ОСОБА_6 », тобто виходячи з наведених норм трудовою книжкою підтверджується зазначена зміна прізвища позивача. В контексті викладеного, суд звертає увагу, що у трудовій книжці міститься вірне зазначення дати народження позивача (31.12.1962), що відповідає її паспортним даним.

Відтак суд дійшов висновку, що хоча дата народження у свідоцтві про шлюб не відповідає паспортним даним заявниці, проте з трудової книжки позивача можна чітко встановити, що колишнє прізвище позивача « ОСОБА_10 », яке також зазначено і в її дипломі серії НОМЕР_4 про закінчення повного курсу технічного училища за професією «кравець», виданого 19.07.1982. Більш того, записи про період навчання з 01.09.1980 по 16.07.1982 наявні й у трудовій книжці позивача.

Крім того, слід зазначити, що до позовної заяви долучено дві трудові книжки однакової серії та номеру, у першій (де наявне закреслення колишнього прізвища позивача) вказані період навчання та роботи, що охоплює період з 01.09.1980 по 31.10.2003, а у другій (в якій зазначено лише прізвище « ОСОБА_6 ») наявні періоди роботи з 01.09.1995 по 06.04.2022. При чому записи за період з 01.09.1995 по 31.10.2003 у двох трудових книжках є аналогічними, тобто друга трудова книжка є по суті продовженням першої.

Суд наголошує, що реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний орган пенсійного фонду, в межах наданих йому повноважень та відповідно до чинного законодавства, повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності - роз`яснити такій особі її права, а також надати строк для усунення виявлених недоліків. Також у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих позивачем документів, відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності, а також зобов`язаний письмово повідомляти заявника про надання додаткових документів.

Проте відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про дії спрямовані на проведення перевірки відповідності змісту трудової книжки, а саме первинним документам, які підтверджують характер виконуваної роботи, підприємства, на яких працювала позивач, для призначення пенсії.

Крім того, суд бере до уваги позицію Верховного Суду, відображену у постановах від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а та від 25.04.2019, у справі №593/283/17, в яких звернув увагу на те, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Отже, записи у трудовій книжці позивача про періоди її навчання та роботи виконані належним чином належними посадовими особами, засвідчені їх підписами та скріплені печатками відповідних підприємств, тому повинні бути зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 .

Таким чином, з огляду на встановлені вище обставини, суд вважає, що заперечення відповідача щодо невідповідності прізвища або дати народження не можуть бути підставою для неврахування періодів навчання та роботи позивача для обрахунку стажу при призначенні пенсії, а надані документи не викликають сумнівів щодо їх належності позивачу, відтак суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.01.2023 №32 є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

При цьому, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

В Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Так, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Крім того, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею Конвенції повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованим обраний позивачем спосіб захисту, вважає його таким, що відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, а саме зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком, період навчання з 01.09.1980 по 16.07.1982 та всі періоди роботи згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 20.07.1982, та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 05.01.2023.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Квитанцією від 30.01.2023 № підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1073,60 грн. (а.с.46). За таких обставин, враховуючи вимоги статті 139 КАС України судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1073,60 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.01.2023 №32 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком, період навчання з 01.09.1980 по 16.07.1982 та всі періоди роботи згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 20.07.1982, та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 05.01.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:
Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_7 .
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, місцезнаходження: 29013, м.Хмельницький, вул.Герцена, буд.10; .
Третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 22.03.2023.

Суддя К.В.Мінаєва