Справа № 380/16662/22
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань відводу

23 березня 2023 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Гавдик З.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського апеляційного суду про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Дніпровського апеляційного суду в якому просив:

- визнати протиправними дії Дніпровського апеляційного суду, які полягають у не наданні відповіді на запит ОСОБА_1 щодо отримання публічної інформації від 02 листопада 2022 року;

- зобов`язати юридичну особу Дніпровський апеляційний суд надати відповідь на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 02 листопада 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 листопада 2022 року ОСОБА_1 , надіслав електронною поштою до Дніпровського апеляційного суду інформаційний запит. В запиті, посилаючись на відповідні норми чинного законодавства, просив надати наступну інформацію. Зі змісту запиту: «ОСОБА_2, як стороною у справі №184/2697/21 (суддя В.Зубакова) 27 жовтня 2022р. до Дніпровського апеляційного суду було направлено заяву про роз`яснення не зрозумілого судового рішення». Станом на 14 листопада 2022 року ОСОБА_2 не було отримано жодної відповіді на запит про надання публічної інформації, що стало підставою для звернення до суду.

23.11.2023 відмовлено у відкритті провадження у справі № 380/16662/22 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського апеляційного суду про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

24.02.2023 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі № 380/16662/22 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

23.03.2023 суддя отримав заяву від позивача про відвід, яка мотивована наступним:

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді під час розгляду справи.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Особі забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення питання відновлення порушених прав.

В Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року №2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а і в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відвід судді дає змогу реалізувати Конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею.

Складовою права на справедливий суд є обов`язок судді дотримуватись процесуальних норм, що передбачено в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року. Ратифікувавши Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд.

Львівський окружний адміністративний суд здійснює розгляд цивільної справи № 380/16662/22 під час дії в Україні воєнного стану, що покладає, як на головуючого у справі суддю, так і на всіх учасників судового процесу особливу відповідальність щодо сумлінного виконання обов`язків.

14.11.2022 Позивачем ОСОБА_2 до Львівського окружного адміністративного суду було направлено позовну заяву з додатками до Дніпровського апеляційного суду Про визнання протиправними діянь суб`єктів владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями від 18.11.2022 було обрано суддю З.Гавдика.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 відмовлено у відкритті провадження у справі № 380/16662/22 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського апеляційного суду про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Як вбачається, суддя З.Гавдик, навіть не дочекавшись закінчення строку на апеляційне оскарження, відмовився від розгляду справи і повернув позовну заяву, з надуманих підстав, чим визнав свою некомпетентність та небажання виконувати обов`язки судді, умисно перешкоджав у доступі до правосуддя з підстав непередбачених законом, отримуючи заробітну плату за рахунок платників податків в т.ч. ОСОБА_1, порушив присягу судді, ст.55 Конституції України.

Для реалізації свого Конституційного права на доступ до правосуддя ОСОБА_2 був вимушений звернутись до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу судді З.Гавдика у справі №380/16662/22 від 23.11.2022.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2022 про відмову у відкритті провадження у справі № 380/16662/22 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями від 10.03.2023 повторно обрано для розгляду справи суддю З.Гавдика.

Наведене свідчить про те, що у Львівському окружному адміністративному суді відсутній автоматизований розподіл справ між суддями, а будь-яке постановлене судове рішення за відсутності автоматизованого розподілу справ є незаконним.

Конституція гарантує нам право на справедливий, публічний розгляд справи безстороннім судом. Через зміст Конституції проводиться головна ідея, яка полягає у тому, що саме держава функціонує для людини, відповідає перед нею за свою діяльність (ст.3). Досягнення максимальної ефективності такого функціонування пов`язане із таким багатогранним явищем як законність.

В статті 6 «Право на справедливий судовий розгляд» Конвенції про захист основоположних прав та свобод у відповідній частині передбачено: «Кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом і не може бути позбавлений права на інформацію про час і місце розгляду справи або штучно позбавлений процесуальних прав».

Принципи статті 6 Конвенції верховенство права та належне здійснення правосуддя є основоположними елементами права на справедливий суд. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається. серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь яких сумнівів у його безсторонності.

Наявність вказаного визначається і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності. Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 в справі Білуха проти України, від 28.10.1998 у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо важливим питанням є довіра і наявність безсторонності яка визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд має завжди бути «встановленим законом».

Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.

Вислів «встановлений законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справах «Булут проти Австрії» від 22.02.1996, «Бускаріні проти Сан-Марино»). Термін «закон» про який ідеться в цьому положенні, стосується, таким чином, не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей і щодо відводу судді (рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії»).

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст. 6 (справи «Цанд проти Австрії», заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12.10.1978 та «Россі проти Франції», заява № 11879/85, рішення комісії від 06.12.1989).

Про те, що термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

Розглянувши заяву про відвід, суд встановив наступне.

Згідно із ст. 36 КАС України:

1. Суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Так, метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі «Білуха проти України» вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі «Білуха проти України»).

Суд зазначає, що відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Зміст заяви позивача про відвід судді Гавдик З.В., обґрунтовується порушенням на його думку принципу випадковості та об`єктивного розподілу справи, що спростовується наступним:

18.11.2022 позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним позовом. Такий позов згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями переданий судді Гавдик З.В.

10.02.2023 згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, на підставі Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2023 передано цю ж позовну заяву судді Гавдик З.В.

Що на думку суду повністю відповідає вимогам ст. 37 КАС України.

Згідно із ч. 19 ст. 31 КАС України, особливості розподілу судових справ встановлюються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

На думку суду аргументи позивача про наявність підстав, передбачених ст. 36 КАС України для відводу судді, відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Згідно із ч. 4 ст. 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи необґрунтованість заявленого відповідачем відводу судді Гавдик З.В., питання про відвід судді відповідно до ч. 4 ст. 40 КАС України, підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України.

Керуючись ст.ст. 31, 36, 39, 40, 241, 248, 256 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Заяву про відвід судді Гавдик З.В., у справі № 380/16662/22 визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід судді Гавдик З.В., передати для реєстрації в автоматизованій системі документообігу та визначення судді для її розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя Гавдик З.В.