Справа № 380/3653/22
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Іщук Л. П.,
суддів Обрізка І. М., Шинкар Т. І.,
за участю секретаря судового засідання Доморадової Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу в адміністративній справі за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року, ухвалене суддею Братичак У. В. о 13:53 год. у м. Львові, та на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року, ухвалене суддею Братичак У. В. о 14:59 год у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
в с т а н о в и в:
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 позов задоволений частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №108642-13 від 21.06.2017; №1008643-13 від 21.06.2017; №0-1325 від 23.04.2018; №0-1305 від 23.04.2018; №0-1305 від 22.10.2019; №0-1305 від 07.11.2019; №0-1304 від 06.04.2020; №0-1304 від 06.04.2020; №0-1304 від 19.05.2021; №0-1304 від 19.05.2021. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 заяву представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року у справі № 380/3653/22 та додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року у справі № 380/3653/22 залишено без змін.

13 лютого 2023 представник позивача адвокат Левкович Т.В. подав до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18700 грн.

Головне управління ДПС у Львівській області подало до суду клопотання про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, з покликанням на недостатність доказів для вирішення вказаного питання.

Представник позивача, 21.03.2023 подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Суд апеляційної інстанції задовольнив вказане клопотання, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти вимог заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, суд вважає, що слід ухвалити додаткову постанову про розподіл судових витрат.

Вирішуючи заяву представника позивача адвоката Левковича Т.В. про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частин першої, третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої статті 134 КАС України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, в підтвердження здійсненої правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат.

З матеріалів справи встановлено, що позивач поніс витрати на правничу допомогу, надану Адвокатським об`єднанням «Матвіїв і Партнери» у суді апеляційної інстанції у розмірі 18700 грн, в підтвердження чого надано такі документи:

- договір від 28.08.2021, укладений адвокатським об`єднанням «Матвіїв і Партнери» з Матвіївим С.І. про надання правової допомоги;

- рахунок № 2965 від 10.02.2023;

- детальний опис виконаних робіт по рахунку №2965 від 10.02.2023 (аналіз апеляційної скарги ГУ ДПС у Львівській області, підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу - 5 год. вартістю 8500 грн; представництво інтересів клієнта у судових засіданнях 01.02.2023 року та 08.02.2023 року, 4 год. вартістю 6800 грн, підготовка заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу 2 год. вартістю 3400 грн, загальна вартість наданих послуг складає 18700 грн);

- акт про надану правову допомогу за договором №676-28/08/21 від 28.08.2021, відповідно до якого загальна вартість професійної правничої допомоги становить 18700 грн.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу враховує висновок Верховного Суду викладений у постанові від 21.01.2021 № 280/2635/20, відповідно до якого, за положеннями КАС України відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Колегія суддів враховує, що за вимогами процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Так, надаючи оцінку обставинам пов`язаності заявлених до відшкодування витрат з розглядом судом цієї справи, апеляційний суд зазначає, що не відповідають ознакам «співмірності» такі складові заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу, як підготовка відзиву на апеляційну скаргу на рішення суду №380/3653/22, оскільки відзив на апеляційну скаргу містить покликання на обставини та правове обґрунтування, які викладені у позовній заяві, жодних нових доводів, відмінних від тих, що вже були викладені, даний відзив не містить, а тому затрачений адвокатом час на підготовку такого документу (5 годин) не є співмірним із складністю та характером наданих послуг.

Таким чином, виготовлення цього документу не потребувало затрати значного часу і відповідно його вартість завищена.

Також апеляційний суд вважає завищеними витрати, пов`язані з участю адвоката у судових засіданнях 01.02.2023 та 08.02.2023, які тривали 4 хв та 92 хв відповідно.

Крім того, представником позивача не обґрунтовано вартість (3400 грн) та в чому полягає складність підготовки заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідна заява за своїм змістовим навантаженням є незначної складності, що виключає необхідність затрати значного часу для її написання.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції загальною вартістю 18700 грн є неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг позивачу та часом, об`єктивно необхідним адвокату для виконання відповідних робіт (послуг).

Таким чином, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку представник позивача просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши предмет розглядуваного спору, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною, суд апеляційної інстанції вважає, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в сумі 2000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини застосовують, як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 143, 243, 252, 310, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №380/3653/22 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 22 березня 2023 року