Справа № 500/3514/22
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/3514/22 пров. № А/857/17445/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Обрізка І.М.
за участю секретаря судового засідання Шинкар Т.І. Максим Х.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у справі № 500/3514/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

місце ухвалення судового рішення м.Тернопіль
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїПодлісна І.М.
дата складання повного тексту рішення17 листопада 2022
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Тернопільській області №1259 від 03 серпня 2022 року "Про порушення службової дисципліни і покарання винних", про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби у Національній поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Тернопільській області №284о/с від 16 серпня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України "Про національну поліцію".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника сектору превенції патрульної поліції відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області з 17 серпня 2022 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу 38 269 (тридцять вісім тисяч двісті шістдесят дев`ять) гривень 83 копійки.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 14 259 (чотирнадцять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 06 копійок звернено до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю, а також просив стягнути з позивача виплачену йому суму середнього заробітку за один місяць у розмірі 14259,06 грн. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що за результатами службового розслідування було встановлено факти грубого порушення службової та транспортної дисципліни з боку капітана поліції ОСОБА_1 , що виразилось у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, не інформуванні керівництва про обставини події, самовільному залишенні медичного закладу, що у подальшому стало причиною неналежного документування обставин допущеної ним ДТП, самовільному залишенні робочого місця та в порушення вимог наказу ГУНП в Тернопільській області від 21.02.2022 № 405 виїзду за межі гарнізону без відповідного для цього дозволу, а також набутті суспільного розголосу серед населення, що негативно впливає на авторитет органів поліції в цілому та спроможності поліцейських належним чином протидіяти злочинності.

Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги факт скоєння позивачем ДТП, внаслідок чого постановою Бучацького районного суду від 06.09.2022року позивача визнано винним в скоєнні порушення, передбаченого ст. 124 КУАП. Не досліджено судом також і обставин щодо: виявлення за результатами проведеного у лікувальному закладі медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Алконт» у позивача 0,15 проміле; самовільного залишення позивачем робочого місця; не інформування безпосереднього керівника про обставини, які унеможливлюють подальшу службу, а зокрема недостатності пального, що ускладнювало виконання його обов`язків перед поїздкою.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про дату, час та місце розгляду справи позивач та його представник повідомлені в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник відповідача Старжинський Т.Р. надав пояснення та підтримав доводи апеляційної скарги. Позивач ОСОБА_1 та його представник Бондарчук Т.Д. в судовому засіданні надали пояснення та заперечили проти доводів апеляційної скарги.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не обґрунтував необхідність застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення та неможливість застосування іншого, крім звільнення зі служби в поліції, виду дисциплінарного стягнення.

Відповідачем ні під час службового розслідування, ні під час прийняття оскаржуваних наказів - не здобуто належних доказів, які б свідчили про те, що поведінка позивача як поліцейського суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції, не наведено доказів недодержання позивачем приписів Закону України "Про Національну поліцію" та Дисциплінарного статуту Національної поліції в частині неухильного дотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, та які б негативно позначитись на іміджі та репутації Національної поліції України та давали б можливість застосувати до нього крайній, найбільш суворий захід дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач у період з 01 вересня 2006 року по 16 серпня 2022 року проходив службу в Національній поліції України.

Наказом ГУНП в Тернопільській області № 1228 від 30 липня 2022 року призначено службове розслідування та створення дисциплінарної комісії за фактом надходження інформації про ДТП за участю працівників поліції.

Наказом начальника ГУНП в Тернопільській області від 02.08.2022року затверджено висновок службового розслідування за фактом ДТП та порушення службової дисципліни працівниками поліції.

З висновку службового розслідування ГУНП в Тернопільській області убачається, що 29 липня 2022 року до 1 відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області надійшла інформація від чергового лікаря Бучацької ЦКРЛ про те, що до них у приймальне відділення доставлений заступник начальника сектору превенції патрульної поліції відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_1 .

В ході службового розслідування також установлено, що 29.07.2022 близько 15:00 год. капітан поліції ОСОБА_1 керуючи власним автомобілем марки «АУДІ А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Галицькій, 10 у м.Бучач Чортківського району, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням, допустив з`їзд керованого транспортного засобу за межі проїзної частини дороги та здійснив зіткнення із бетонною електроопорою. Внаслідок ДТП автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а капітан поліції ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки та поперекового відділу хребта.

Негайно після ДТП, ОСОБА_1 було доставлено в Бучацьку ЦКРЛ, де його оглянув лікар та діагностував забій грудної клітки та поперекового відділу хребта. Також лікар про подію повідомив черговому по відділенню поліції.

На місце події, а зокрема у Бучацьку ЦКРЛ направлено ГШР відділення поліції №2 (Бучач) Чортківського РВП ГУНП в області у складі поліцейських СРПП сержанта поліції ОСОБА_2 та капрала поліції ОСОБА_3 , а також заступника начальника СКП ОСОБА_4 , дізнавача СД лейтенанта поліції ОСОБА_5 , слідчого СВ капітана поліції ОСОБА_6 .

Слідчим СВ капітаном поліції Кобзарем М.І. було відібрано пояснення у ОСОБА_1 , який повідомив, що 29.07.2022 року близько 15 години 50 хвилин керуючи належним йому автомобілем АУДІ А6 д.н.з. НОМЕР_1 рухався із сторони центру м. Бучач в напрямку м. Монастирська в салоні автомобіля перебував сам та в межах ділянки дороги, яка розташована біля магазину «Гарячий хліб» випадково в`їхав в бетонну електроопору. В результаті ДТП він отримав незначні тілесні ушкодження від проходження судово медичної експертизи та госпіталізації відмовився. Також опитаний у ході службового розслідування капітан поліції ОСОБА_1 вказав, що прибув на робоче місце у відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в області приблизно о 09 годині 29.07.2022 року. Протягом робочого дня перебував у приміщенні відділення, де займався службовими завданнями. Приблизно 0 15.30, він на власному автомобілі АУДІ А6 д.н.з. НОМЕР_1 , поїхав на АЗС «WOG», що знаходиться по вулиці Галицькій,10 у м. Бучач для заправки транспортного засобу. Рухаючись по вказаній вулиці, при здійсненні обгону автомобіля, який рухався попереду нього, в`їхав у вибоїну на дорозі, внаслідок чого втратив керування автомобіля та допустив з`їзд з проїжджої частини дороги та зіткнення із електроопорою, яка знаходилась на узбіччя. Також він підтвердив викладені вище факти, щодо його обстеження та освідчення в Бучацкій ЦКРЛ. Після цього він, нікому не доповівши, направився до Івано-Франківської області до медичного закладу на обстеження.

Окрім того, за даними висновку службового розслідування установлено, що відносно ОСОБА_1 було проведено черговим лікарем огляд на стан сп`яніння, за результатами якого складено висновок, відповідно до якого останній на момент огляду був тверезий. За результатами проведеного у лікувальному закладі медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Алконт» у позивача 0,15 проміле.

За даними висновку службового розслідування було встановлено факти грубого порушення службової та транспортної дисципліни з боку капітана поліції ОСОБА_1 , які виразились у скоєнні дорожньо-транспортної події; не інформуванні керівництва про обставини події; самовільному залишенні медичного закладу; самовільному залишенні робочого місця; виїзд за межі гарнізону без відповідного для цього дозволу; набутті події суспільного розголосу серед населення, що негативно впливає на авторитет органів поліції у зв`язку із чим рекомендовано застосувати до капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.

03 серпня 2022 року ГУНП в Тернопільській області винесено наказ №1259, яким серед іншого за скоєння дисциплінарного проступку, порушення службової дисципліни, вимог керівництва МВС України. Національної поліції України, ГУНП в Тернопільській області щодо суворого дотримання законності та службової дисципліни, вимог ст.12, п.1 ч.І ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що виразилось у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, не інформуванні керівництва про обставини події, самовільному залишенні медичного закладу, що у подальшому стало причиною неналежного документування обставин допущеної ним ДТП, самовільному залишенні робочого місця та виїзду за межі гарнізону без відповідного для цього дозволу, а також набутті суспільного розголосу події серед населення, що негативно впливає на авторитет органів поліції в цілому та спроможності поліцейських належним чином протидіяти злочинності» на заступника начальника сектору превенції патрульної поліції відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції.

Наказом ГУНП в Тернопільській області №284 о/с від 16 серпня 2022 року, позивача звільнено з посади заступника начальника сектору превенції патрульної поліції відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області та зі служби в поліції за п.6 ч.І ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію», з 16 серпня 2022 року.

Окрім того, судом установлено, що за вчинення ДТП на позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення і постановою Бучацького районного суду від 6 вересня 2022 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850 грн., який він сплатив.

За даними довідок КНП «Центр ПМСД» Бучацької міської ради №2037 від 30.09.2022 року та Поліклінічного відділення Бучацької міської лікарні №5 від 30.09.2022року позивач з 29.07.2022року по 02.08.2022 року перебував на амбулаторному лікуванні з 29.07.2022 року по 30.09.2022року з діагнозом зазначений у вказаних довідках, який встановлений на підставі заключенням МРТ, здійсненого позивачу у м.Івано-Франківськ Лікувально діагностичним центром «СімедГруп» від 30.07.2022року (а.с. 26-27, 39).

Позивач вважає, що вчинений ним дисциплінарний проступок є неспівмірним до дисциплінарного стягнення, яке застосовано до нього у вигляді звільнення зі служби.

Не погодившись із вищевказаними наказами ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про їх скасування, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VІІІ).

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського (ч.1 ст.12 Закону №580-VІІІ).

У пункті 1 частині 1 статті 18 Закону № 580-VIII передбачений обов`язок поліцейського щодо неухильно дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

В силу положень частини першої статті 64 Закону №580-VІІІ особа, яка вступає на службу в поліцію, складає Присягу на вірність Українському народові.

Аналіз тексту Присяги поліцейського є підставою для висновку, що в основу поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх невиконання.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.19 Закону №580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За нормами п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Законом України Про Дисциплінарний статут затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут), відповідно до ст.11 якого за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до частин першої-третьої ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України Про Національну поліцію, зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Правил етичної поведінки поліцейських є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені. При цьому поліцейський повинен дотримуватися Правил етичної поведінки не лише при виконанні службових обов`язків, а й в позаробочий час.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно зі ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом частини першої-третьої ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтями 14-19 Дисциплінарного статуту унормовано порядок призначення та проведення службового розслідування, створення, повноваження дисциплінарних комісій, строки проведення службового розслідування, відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади), забезпечення поліцейському права на захист, порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (частини перша-шоста ст.14 Дисциплінарного статуту).

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції (ч.7 ст.19 Дисциплінарного статуту).

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (ч.8 ст.19 Дисциплінарного статуту).

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення (ч.9 ст.19 Дисциплінарного статуту).

Частинами першою та дев`ятою ст.20 Дисциплінарного статуту передбачено, що повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень мають керівники в межах, визначених цим Статутом.

Застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання.

Таким чином, повноваження щодо оцінки результатів службового розслідування, тяжкості проступку та обставин, за яких його скоєно, розмір заподіяної шкоди, попередньої поведінки винної особи та визнання нею вини тощо, а також безпосередньо затвердження висновку службового розслідування та визначення виду дисциплінарного стягнення, яке слід застосувати до конкретної особи є виключними повноваженнями відповідного керівника, який реалізуючи такі повноваження приймає відповідний наказ про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Згідно статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Як слідує з матеріалів справи підставою для винесення оскаржуваних наказів слугували висновки службового розслідування щодо:

1) скоєнні позивачем дорожньо-транспортної пригоди;

2) не інформуванні керівництва про обставини події;

3) самовільному залишенні медичного закладу, що у подальшому стало причиною неналежного документування обставин допущеної ним ДТП;

4) самовільному залишенні позивачем робочого місця та в порушення вимог наказу ГУНП в Тернопільській області № 405 від 21.02.2022 виїзду за межі гарнізону без відповідного для цього дозволу.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що судом першої інстанції при прийнятті судового рішення не ураховано обставин, з приводу результатів медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Алконт», у відповідності до яких у позивача виявлено 0,15 проміле, то колегія суддів зазначає наступне.

Наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 затверджено Інструкцію «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до п. 7 розділу ІІ вказаної інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

За наведених обставин, наявність позивача 0,15 проміле не вказує на наявність стану алкогольного сп`яніння.

Окрім того, із змісту оскаржуваних наказів слідує, що наявність у позивача 0,15 проміле алкоголю не стало підставою для винесення обумовлених наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, позаяк ні вказаними наказами, ні висновком службового розслідування не визнано обумовлений стан позивача - станом алкогольного сп`яніння. Як наслідок суд відхиляє приведені доводи апеляційної скарги.

Відносно ж доводів скаржника щодо неврахування судом першої інстанції обставин, щодо вчиненої позивачем ДТП, то колегія суддів зазначає, що зібраними у справі доказами, а зокрема поясненнями позивача та постановою Бучацького районного суду від 6 вересня 2022 року по справі №595/920/22 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказані обставини позивачем визнавалися та не заперечувалися, як в ході проведення службового розслідування так і в ході розгляду даної справи. Отож, за обставин вчинення дорожньо -транспортної пригоди позивачем понесено адміністративну відповідальність в установленому порядку.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги щодо не інформування позивачем керівництва відповідача про скоєння ДТП, то колегія суддів зазначає таке.

За даними висновку службового розслідування, позивачем внаслідок не інформування керівництва відповідача про скоєнння ДТП, порушено вимоги абзацу 3 розділу 10 Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС №357 від 27.04.2020, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 травня 2020 р. за № 443/34726 (надалі по тексту постанови іменовано Інструкція №357) та п. 8.2 Розділу ІІ Наказу МВС України від 07.07.2017 року №575 «Про затвердження Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні» зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31 липня 2017 р. за № 937/30805 (надалі по тексту постанови іменовано Інструкція №575).

Дослідивши зміст Інструкції №357, колегією суддів установлено, що абзац 3 розділу 10 на порушення якого вказує відповідач у висновку службового розслідування, фактично є пп. 3 пункту 1 розділу 10 Інструкції №357. Відповідно до обумовленого підпункту працівникам та поліцейським, що перебувають у складі СОГ, у разі отримання від диспетчера (оперативного чергового) за допомогою планшетного пристрою або іншим шляхом завдання про здійснення реагування на правопорушення або подію, необхідно: після прибуття на місце події слідчий (дізнавач) або уповноважена старшим СОГ особа негайно інформує оперативного чергового (диспетчера) про час фактичного прибуття, обставини та попередню кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення, за наявності підстав - про залучення додаткових сил і засобів для документування обставин учиненого кримінального правопорушення.

Згідно підпункту 2 пункту 8 Розділу ІІ Інструкція №575 (який позивач у висновку службового розслідування помилково зазначає, як пункт 8.2) установлено, що слідчий (дізнавач) на місці події за наявності підстав інформує уповноваженого працівника чергової частини про залучення додаткових сил і засобів для фіксування всіх обставин учиненого кримінального правопорушення.

Отож з аналізу приведених норм Інструкції №575 та № 357 слідує, що для застосування приведених положень Інструкції необхідно: отримання від диспетчера завдання про здійснення реагування на правопорушення або подію; наявності у особи за такою подієюстатусу слідчого (дізнавача) або уповноваженої старшим СОГ особи; обставин щодо попередньої кваліфікації такої події, як вчиненого кримінального правопорушення.

Натомість, з наявних у справі доказів убачається, що позивач на місці скоєння дорожньо -транспортної пригоди близько 15:00 год 29.07.2022 перебував не у статусі дізнавача або слідчого, а у статусі особи, яка безпосередньо скоїла дорожньо -транспортну пригоду у зв`язку із чим отримав певні ушкодження та був доставлений у приймальне відділення Бучацької ЦКРЛ.

Також позивач не отримував від диспетчера (оперативного чергового) жодних відомостей за наявності яких на нього, як на слідчого, дізнавача чи уповноваженої особи покладався обов`язок щодо негайного інформування оперативного чергового (диспетчера) про необхідність залучення додаткових сил і засобів для документування обставин учиненого кримінального правопорушення.

При цьому, відповідач не надав суду жодних доказів того, що вчинена позивачем дорожньо -транспортна пригода за своєю правовою кваліфікацією відносилась до кримінального правопорушення, за наявності ознак якої виникала потреба у застосуванні слідчими та дізнавачами або уповноваженою особою положень підпункту 2 пункту 8 Розділу ІІ Інструкція №575 та підпункту 2 пункту 8 Розділу ІІ Інструкція №575.

Натомість, наявні у справі докази вказують на обставини стосовно того, що близько 15:00 год 29.07.2022 позивачем внаслідок дорожньо транспортної пригоди вчинено адміністративне правопорушення, що в свою чергу виключає необхідність застосування до позивача висновків службового розслідування щодо порушення ним підпункту 2 пункту 8 Розділу ІІ Інструкція №575 та підпункту 2 пункту 8 Розділу ІІ Інструкція №575.

Окрім того, з матеріалів справи убачається, що про обставини з приводу здійсненої дорожньо транспортної пригоди позивач повідомив слідчого СВ капітана поліції Кобзаря М.І. в ході відібрання пояснень 29.07.2022 у відділення Бучацької ЦКРЛ.

За приведених обставин, колегія суддів прийшла висновку, що висновки службового розслідування про порушення позивачем підпункту 2 пункту 8 Розділу ІІ Інструкція №575 та підпункту 2 пункту 8 Розділу ІІ Інструкція №575 в частині не інформування про обставини обумовленої події не могли бути правовою підставою щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги щодо самовільного залишення позивачем медичного закладу, що у подальшому стало причиною неналежного документування обставин допущеної ним ДТП, то колегія суддів зазначає, що за висновком МРТ, здійсненого позивачу, Лікувально діагностичним центром «СімедГруп» від 30.07.2022року у м.Івано-Франківськ (а.с. 26-27, 39) позивач отримав значне ушкодження, яке викликає сильний больовий синдром та необхідність перебувати особи у знерухомленому стані, що є загальновідомим фактом. Окрім того за даними довідок КНП «Центр ПМСД» Бучацької міської ради №2037 від 30.09.2022 року та Поліклінічного відділення Бучацької міської лікарні №5 від 30.09.2022року позивач з 29.07.2022року по 02.08.2022 року перебував на амбулаторному лікуванні з 29.07.2022 року по 30.09.2022року з діагнозом зазначеним у вказаних довідках, який відповідає приведеному заключенню МРТ.

При цьому колегією суддів ураховано, що висновок службового розслідування, оскаржувані накази та доводи апеляційної скарги не містять жодного правового обґрунтуванням, з якого убачався обов`язок особи перебувати саме у медичному закладі до якого така особа була доставлена безпосередньо після ДТП, без права вибору нею іншого медичного закладу для проведення необхідних медичних обстежень та надання необхідної медичної допомоги до моменту неналежного документування органами поліції обставин допущеної нею ДТП.

Як наслідок, колегія суддів приходить до висновку, що приведені відповідачем доводи апеляційної скарги не могли бути правовою підставою щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення.

Стосовно порушення позивачем вимог наказу ГУНП в Тернопільській області № 405 від 21.02.2022 у частині виїзду за межі гарнізону без відповідного для цього дозволу, то колегія суддів зазначає таке.

Судом апеляційної інстанції витребувано від відповідача копію наказу ГУНП в Тернопільській області № 405 від 21.02.2022 та докази його доведення до особового складу в тому рахунку і позивача, однак на вимогу суду копія вказаного наказу не надана.

Представник відповідача в судовому засіданні суду повідомив, що вказаний наказ не підлягає наданню суду, а докази доведення його змісту до відома позивача відсутні.

Позивач також пояснив суду про те, що йому зміст названого вище наказу не відомий.

Як наслідок зібраними у справі доказами не підтверджуються висновки службового розслідування щодо порушення позивачем вимог наказу ГУНП в Тернопільській області №405 від 21.02.2022.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги, які стосуються висновку службового розслідування щодо самовільного залишення позивачем робочого місця, то колегія суддів зазначає, що в ході проведеного службового розслідування комісією не з`ясовувались питання з посиланням на певні докази щодо:

- встановленого графіку внутрішнього розпорядку дня працівників структурних підрозділів, відділень ГУНП в Тернопільській області, графіку роботи позивача та його обідньої перерви;

- місця дислокації робочого місця позивача;

- наявності та відсутності у позивача повноважень в тому числі і щодо можливого його пересування по за межами, визначеного робочого місця з метою виконання його посадових обов`язків.

З метою офіційного з`ясування приведених обставин справи судом апеляційної інстанції двічі витребувано від відповідача та його представника копію розпорядчого документу, яким встановлено та затверджено графік внутрішнього розпорядку дня для працівників структурних підрозділів, відділень ГУНП в Тернопільській області в тому числі і графіку роботи позивача та його обідньої перерви, місця дислокації робочого місця позивача та докази його доведення до відому позивача.

В судовому засідання представник відповідача пояснив, що матеріали службового розслідування таких матеріалів та доказів не містять, а надання їх суду є неможливим.

Судом було оголошено повторну перерву, надано відповідачу додатковий час на подання приведених розпорядчих документів та доказів.

Однак, на виконання вказаної ухвали суду (проголошеної в судовому засіданні) відповідачем обумовлених доказів не надано.

20.03.2023 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача про долучення до матеріалів справи посадової інструкції позивача та листа відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області від 13.03.2023 року №3473/103/01/2023.

Однак, наданий суду лист не є розпорядчим документом відповідача доведеним в установленому порядку до відома позивача про визначення дислокації робочого місця позивача та про затвердження графіку внутрішнього розпорядку дня для працівників структурних підрозділів, відділень ГУНП в Тернопільській області в тому числі і графік роботи позивача та його обідньої перерви).

За приведених фактичних обставин, всупереч вимог суду апеляційної інстанції відповідач не надав суду належних та достовірних доказів які стосуються встановленого та затвердженого графіку внутрішнього розпорядку дня для працівників структурних підрозділів, відділень ГУНП в Тернопільській області, в тому числі і графіку роботи позивача та його обідньої перерви, місця дислокації робочого місця позивача та докази його доведення до відому позивача.

При цьому, як було зазначено судом в ході проведеного службового розслідування не встановлювалися та досліджувались обставини з приводу графіку роботи позивача та його робочого місця. Також, комісією не досліджувались обставини щодо наявності або відсутності узгодження з прямим керівником позивача необхідності виїзду 29.07.2022року з місця дислокації робочого місця позивача в службових справах.

Як наслідок колегія суддів зазначає, що висновок службового розслідування в цій частині є поверхневим, оскільки складений без будь-якого з`ясування фактичних обставин на підставі зібраних та оцінених комісією доказів. Усунути вказаний недолік суду апеляційної інстанції за можливе не вдалося, позаяк відповідачем не надано витребуваних судом документів.

Колегія суддів зазначає, що суб`єкт владних повноважень, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування та викладені обставини та висновки службового розслідування мають бути підтверджені й оцінені в сукупності належними та зібраними під час службового розслідування доказами.

Однак всупереч приведених обставин та ч.2 ст.2 КАС України відповідач не довів належними та допустимими доказами обґрунтованості викладених висновків службового розслідування та правомірності прийнятого ним рішення.

Згідно з вимогами Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно службової характеристики на позивача, за період служби він зарекомендував себе з позитивної сторони, був нагороджений за добросовісне відношення до виконання своїх службових обов`язків, за високу професійність, мав великий стаж роботи в органах національної поліції.

Таким чином, при визначенні міри дисциплінарного реагування, відповідачем не було також надано належної оцінки особі, зокрема, його ставлення до службових обов`язків та відсутність дисциплінарних стягнень тощо.

Оцінюючи, чи відповідало застосоване до позивача дисциплінарне стягнення критеріям обґрунтованості та пропорційності, суд зазначає про те, що такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу та повинен застосовуватись у виняткових випадках і за вчинення особливих дисциплінарних проступків.

Водночас відповідач, усупереч вказаному, належним чином не обґрунтував необхідність застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення та неможливість застосування іншого, крім звільнення зі служби в поліції, виду дисциплінарного стягнення, при тому, що останній за час перебування на посаді не притягувався до дисциплінарної відповідальності та за місцем роботи характеризується загалом позитивно; обставин, які обтяжують відповідальність позивача, під час дисциплінарного провадження не встановлено.

Наявні у матеріалах справи докази, щодо скоєння дорожньо- транспортної пригоди не дають підстав кваліфікувати виявлене одиничне порушення як грубе порушення дисципліни чи посадових інструкцій, достатнє для застосування такого виду стягнення як звільнення зі служби в поліції, позаяк обставини щодо скоєння ДТП визнавались позивачем, як під час відібрання пояснень безпосередньо після вчинення порушення так і під час адміністративного та дисциплінарного провадження, що вказує на високу свідомість позивача, як працівника поліції.

При цьому колегія суддів зазначає, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення за такий вид порушення як скоєння ним дорожньо - транспортної пригоди призводить до подвійного накладення стягнення за одне і теж порушення, позаяк позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу і позивачем такий штраф оплачено добровільно.

На переконання колегії суддів, відповідачем ні під час службового розслідування, ні під час прийняття оскаржуваних наказів - не здобуто належних доказів, які б свідчили про те, що поведінка позивача, як поліцейського суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції, не наведено доказів недодержання позивачем приписів Закону України "Про Національну поліцію" та Дисциплінарного статуту Національної поліції в частині неухильного дотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, та які б негативно позначитись на іміджі та репутації Національної поліції України та давали б можливість застосувати до нього крайній, найбільш суворий захід дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби.

Не надано таких доказів, - і під час розгляду даної апеляційної скарги.

При цьому, відповідачем не враховано ні тяжкість проступку, ні не настання негативних наслідків, ні особу позивача та те, що він не має не знятих дисциплінарних стягнень та застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, який не є співмірним із учиненим діянням.

З урахування того, що в основу службового розслідування (висновки якого слугували підставою для прийняття оспорюваних у справі наказів), було покладено обставини за які позивач поніс адміністративну відповідальність, а також відсутнє обґрунтування застосування найсуворішої міри покарання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення вимог позивача про визнання протиправними та скасування наказу ГУНП в Тернопільській області №1259 від 03 серпня 2022 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції та наказу ГУНП в Тернопільській області №284 о/с від 16 серпня 2022 року про звільнення позивача зі служби в поліції за п.6 ч.І ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України Про Національну поліцію та поновлення його на посаді та стягнення середнього заробітку

Колегією суддів ураховано, що доводами апеляційної скарги не охоплюється неправомірність розрахунку судом суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача у зв`язку із звільненням.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не бачив необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених у даній справі, колегією суддів установлено, що позивачем не понесено витрат по сплаті судового збору у суді апеляційної інстанції, а відтак підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у справі № 500/3514/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 23 березня 2023 року