Справа № 360/891/22
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року справа №360/891/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 р. у справі № 360/891/22 (головуючий І інстанції Секірська А.Г.) за позовом адвоката Какулії Отарі Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

03.02.2022 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач, ГУПФУ в Харківській області), в якому позивач просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.09.2021 №33 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком по відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №І058-ІУ з 30.08.2021 відповідно до її особистої заяви від 30.08.2021 року, зарахувавши: до страхового стажу період роботи з 29.06.1978 по 05.10.1980 на Комунарській станції медичної допомоги на посаді санітарки скорої медичної допомоги; до страхового стажу у подвійному розмірі відповідно до положень ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ періоди роботи з 25.09.1989 по 12.09.1992 у Першій міській дитячій лікарні м. Ворошиловграда на посаді медичної сестри інфекційно-реанімаційного відділення та з 14.09.1992 по 13.03.1996 у Четвертій міській лікарні м. Луганська на посаді медичної сестри анестезиста.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що 30.08.2021 ОСОБА_1 звернулась до сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування як особа, яка має страховий стаж 32 роки та 10 місяців та досягла пенсійного віку (на момент подання заяви вік ОСОБА_1 складав повних 60 років).

Проте рішенням від 03.09.2021 №33 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність у неї необхідного страхового стажу на зазначений вид пенсії.

Згідно даних відповідача страховий стаж ОСОБА_1 склав 24 роки 1 місяць 21 день. До страхового стажу відповідачем не враховано період роботи з 29.06.1978 по 05.10.1980 на Комунарській станції медичної допомоги через відсутність печатки при звільненні з підприємства.

Періоди роботи позивача з 25.09.1989 по 12.09.1992 у Першій міській дитячій лікарні м. Ворошиловграда на посаді медичної сестри інфекційно-реанімаційного відділення та з 14.09.1992 по 13.03.1996 у Четвертій міській лікарні м. Луганська на посаді медичної сестри анестезиста взагалі не враховані відповідачем (про причини неврахування вказаних періодів у подвійному розмір відповідач у рішенні не вказав).

Вказані періоди роботи у відповідності до ст. 60 Закону України Закону України Про пенсійне забезпечення повинні бути враховані у подвійному розмірі. Всього відповідачем не враховано до страхового стаж ОСОБА_1 08 років 08 місяців 15 днів.

Вважаючи рішення відповідача протиправним та таким, що порушує її право на пенсійне забезпечення позивач звернулась до суду із позовом.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 р. у справі № 360/891/22 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.09.2021 №33 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком по відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 30.08.2021, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.08.2021 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після реєстрації звернення (заяви) ОСОБА_1 в управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було розглянуто головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, і рішенням від 03.09.2021 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та вказане рішення додане до електронної пенсійної справи.

Статтею 5 Закону України №1058-IV визначено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Відповідно до статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу не менше 27 років до досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років 6 місяців які народилися з 01 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

На підставі наданих документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, страховий стаж ОСОБА_1 складає 24 роки 01місяців 21 день, що є меншим, ніж передбачено в статті 26 Закону № 1058.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004 року), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частина четверта статті 24 Закону № 1058 зазначає, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення (із змінами, внесеними Законом України Про внесення зміни до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1110-IV від 10.07.2003) передбачено зарахування до стажу в подвійному розмірі роботи в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я.

Виходячи з системного аналізу норм законодавства, робота, визначена статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі до 31.12.2003 включно. Пільговий порядок обчислення стажу роботи за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугою років, а тому для зарахування періоду роботи з 01.01.2004 по теперішній час на посаді фельдшера лаборанта в подвійному розмірі немає підстав. Положення статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як до 01.01.2004, так і після, застосовуються лише для визначення права на призначення пенсії за вислугу років, а не визначення страхового стажу на пільгових умовах. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії періоди роботи після 01.01.2004 зараховуються на загальних підставах, в одинарному розмірі. Тобто, оскільки Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01.01.2004, то в подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають зарахуванню періоди роботи до 01.01.2004. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.01.2019 у справі № 265/4648/14-а, від 11.10.2019 у справі № 329/553/17.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.08.2021 звернулася до ГУ ПФУ в Луганській області з заявою про призначення пенсії за віком.

До заяви були додані копії: паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 25.07.2002, картки платника податків, довідки від 25.08.2021 № 919- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, трудової книжки НОМЕР_2 , диплому НОМЕР_3 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 5.

Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви ОСОБА_1 здійснюється відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що не заперечується сторонами.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.09.2021 № 33 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Оскаржуване рішення обґрунтовано таким.

Дата народження: 05.03.1961. ІПН: НОМЕР_5 . Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 30.08.2021. Пенсійний вік становить 60 років. Вік заявниці 60 років. Необхідний страховий стаж становить 28 років. Страховий стаж роботи заявниці на день звернення становить 24 роки 1 місяць 21 день.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

До загального страхового стажу не зараховано період згідно трудової книжки НОМЕР_6 від 29.06.1978 з 29.06.1978 по 05.10.1980, оскільки відсутня печатка при звільненні.

Заявниця на дату звернення не працює. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату, 06.03.2024. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Листом від 23.09.2021 вих. № 1200-0211-8/38785 ГУПФУ в Луганській області повідомило позивачку про прийняте ГУПФУ в Харківській області рішення про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише в на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.12.2014 №28-2, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд).

16.03.2021 за № 339/35961 в Міністерстві юстиції України зареєстровано постанову правління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.12.2020 № 25-1, якою затверджено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1).

Зазначеною постановою правління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.12.2020 № 25-1, зокрема, передбачено можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

Згідно із розділом IV п. 4.2 Порядку 22-1 із змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.12.2020 № 25-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Заяву позивача щодо призначення пенсії розглянуто ГУПФУ в Чернігівській області з урахуванням принципу екстериторіальності.

Відповідно до статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що: - заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша); - заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга); - органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

У відповідності до частини першої статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 20 років. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Згідно із паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 25.07.2002 Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області, дата народження позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії (30.08.2021) їй виповнилося повних 60 років, і вона досягла віку, визначеного статтею 26 Закону № 1058.

З заявою про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 звернулася 30.08.2021, тобто умовою для призначення пенсії за віком є наявність страхового стажу не менше 28 років.

Судом встановлено, що трудова книжка НОМЕР_6 , видана на ім`я ОСОБА_2 , містить такі записи щодо періодів роботи позивачки:

До вступу до Комунарської станції швидкої медичної допомоги стажу не мала.

1 29.06.1978 зарахована на посаду санітарки швидкої меддопомоги, наказ № 5917 від 29.06.1978;

2 05.10.1980 звільнена за ст. 38 КЗпП УРСР (за власним бажанням), наказ № 7193 від 25.09.1980;

3 2.11.1980 зарахована санітаркою поліклініки ЦРЛ, наказ 61 від 12.11.1980;

4 24.04.1982 звільнена за ст. 38 КЗпП УРСР, наказ 25 п.3 від 20.04.1982;

Лисичанське медучилище:

20.08.1981 зарахована на ІІ курс акушерського відділення, наказ № 176 від 20.08.1981;

02.11.1983 виключена з числа учнів медучилища, наказ № 301 від 02.11.1983;

Новоайдарська райлікарня:

5 15.11.1983 зарахована медреєстратором, наказ № 71 від 15.11.1983;

6 01.07.1984 переведена санітаркою хірургічного відділення, наказ 83 від 18.06.1984;

7 17.08.1984 звільнена у зв`язку з навчанням, наказ № 43 від 20.08.1984;

Лисичанське медичне училище:

8 01.09.1984 поновлена до числа учнів 4 курсу акушерського відділення, наказ № 232 від 01.09.1984;

9 01.03.1985 відрахована з числа учнів у зв`язку з закінченням медучилища, наказ № 14-к від 01.03.1985;

Пологовий будинок № 2 м. Ворошиловград:

10 21.03.1985 зарахована на посаду акушерки, наказ № 25-к від 26.03.1985;

11 09.09.1989 звільнена за ст. 38 КЗпП УРСР (за власним бажанням), наказ № 65-к від 11.09.1989;

1 дитяча лікарня м. Ворошиловград:

12 25.09.1989 прийнята на посаду медсестри інфекційного відділення, наказ № 98 від 25.09.1989;

13 12.09.1992 звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП УРСР, наказ № 93 від 10.09.1992;

4-а міська лікарня м. Луганськ:

14 14.09.1992 прийнята в пологовий будинок медсестрою анестезісткою, наказ № 93-к від 14.09.1992;

15 13.03.1996 звільнена за переводом до шпиталю інвалідів ВВВ за ст. 36 п.5 КЗпП України, наказ № 1-к від 13.03.1996;

Луганський обласний шпиталь ІВВ:

16 14.03.1996 прийнята по переводу медичною сестрою палатною до терапевтичного відділення, наказ 11 к 8 від 14.03.1996;

17 13.01.1997 (є виправлення дати) - Луганський обласний шпиталь інвалідів Вітчизняної війни перейменовано на Луганський обласний шпиталь ветеранів війни;

18 13.02.2005 звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП України, наказ 12-к 13.02.2005.

Відповідно до інформаційної системи: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії, форма РС-право страховий стаж позивачки складає 24 роки 1 місяць 21 день, до страхового стажу зараховано такі періоди:

- 02.11.1980 31.08.1981 0 років 10 місяців 0 днів;

- 01.09.1981 02.11.1983 навчання у вищих/середніх НЗ 2 роки 2 місяці 2 дні;

- 15.11.1983 01.07.1984 0 років 7 місяців 17 днів;

- 02.07.1984 17.08.1984 0 років 1 місяць 16 днів;

- 01.09.1984 01.03.1985 навчання у вищих/середніх НЗ 0 років 6 місяців 1 день;

- 21.03.1985 09.09.1989 4 роки 5 місяців 19 днів;

- 25.09.1989 12.09.1992 2 роки 11 місяців 18 днів;

- 14.09.1992 13.03.1996 3 роки 6 місяців 0 днів;

- 14.03.1996 31.12.2003 7 років 9 місяців 18 днів;

- 01.01.2004 13.02.2005 1 рік 1 місяць 20 днів.

Таким чином, до страхового стажу ОСОБА_1 не враховано період з 29.06.1978 по 05.10.1980, спірні періоди з 25.09.1989 по 12.09.1992, з 14.09.1992 по 13.03.1996 враховано в одинарному, а не в подвійному, на необхідності чого наголошує позивач, розмірі.

У оскаржуваному рішенні зазначено, що до загального страхового стажу не зараховано період з 29.06.1978 по 05.10.1980, оскільки відсутня печатка при звільненні.

Суд зазначає, що згідно із пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідач не вчиняв жодних дій, визначених пунктом 4.2 Порядку № 22-1, не пропонував позивачці надати додаткові документи на підтвердження періоду роботи з 29.06.1978 по 05.10.1980.

Згідно із статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У трудовій книжці позивачки дійсно запис про звільнення від 05.10.1980 не засвідчений печаткою підприємства.

Разом з тим, згідно із пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 №162 (Інструкція №162) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 4.1 Інструкції №162 визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до п.18 Постанови Ради Міністрів СРСР №656 від 06.09.1973 «Про трудові книжки робітників та службовців» (мовою оригіналу) відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках, іншу відповідальність.

При цьому законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. Звертаю увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Неналежний порядок ведення і заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, не може бути підставою для позбавлення конституційного права соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок саме на адміністрацію підприємств.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Згідно із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Таким чином, період роботи позивачки з 29.06.1978 по 05.10.1980 повинен бути врахований до страхового стажу для призначення пенсії за віком.

Щодо доводів позивача про необхідність зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі відповідно до положень ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ періодів роботи з 25.09.1989 по 12.09.1992 у Першій міській дитячій лікарні м. Ворошиловграда на посаді медичної сестри інфекційно-реанімаційного відділення та з 14.09.1992 по 13.03.1996 у Четвертій міській лікарні м. Луганська на посаді медичної сестри анестезиста, суд зазначає таке.

В позовній заяві позивачкою зазначено, що в оскаржуваному рішенні взагалі відсутні підстави неврахування періодів роботи з 25.09.1989 по 12.09.1992 та з 14.09.1992 по 13.03.1996.

Відповідно до матеріалів пенсійної справи, а саме відомостей з інформаційної системи: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії, форма РС-право, ці періоди роботи зараховано до страхового стажу позивачки, а саме: 25.09.1989 12.09.1992 2 роки 11 місяців 18 днів; 14.09.1992 13.03.1996 3 роки 6 місяців 0 днів.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною четвертою статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення (із змінами, внесеними Законом України Про внесення зміни до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1110-IV від 10.07.2003р.) передбачено зарахування до стажу в подвійному розмірі роботи в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я.

Виходячи з системного аналізу норм законодавства, робота, визначена у статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі до 31.12.2003 року включно.

Щодо посилань відповідача у відзиві на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 24.01.2019 у справі № 265/4648/14-а, від 11.10.2019 у справі № 329/553/17, суд зазначає, що в межах цих справ розглядалося право позивачів на зарахування в подвійному розмірі періодів роботи після 01.01.2004, і позивачам вже було призначені певні види пенсії на момент розгляду справ, тобто обставини цих справ не є тотожними обставинам справи, що розглядається.

Відповідачем у оскаржуваному рішенні не наведено обґрунтування неможливості врахування періодів роботи позивачки з 25.09.1989 по 12.09.1992 та з 14.09.1992 по 13.03.1996 у подвійному розмірі, не зазначено, чи підпадають посади, які обіймала позивачка, під дію статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що свідчить про невідповідність оскаржуваного рішення таким критеріям як обґрунтованість, добросовісність, розсудливість, обов`язковість дотримання яких суб`єктом владних повноважень визначена частиною другою статті 2 КАС України.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як зазначено вище, відповідачем у оскаржуваному рішенні не наведено обґрунтування неможливості врахування періодів роботи позивачки з 25.09.1989 по 12.09.1992 та з 14.09.1992 по 13.03.1996 у подвійному розмірі, не зазначено, чи підпадають посади, які обіймала позивачка, під дію статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», протиправно не зараховано до страхового стажу період з 29.06.1978 по 05.10.1980, що є підставою для скасування такого рішення.

При цьому, відповідну оцінку можливості призначення пенсії за віком або за вислугу років, обчислення страхового стажу в одинарному чи подвійному розмірі повинен надавати саме відповідач з огляду на його дискреційні повноваження щодо вирішення питань про призначення пенсій, а суд не може самостійно обчислювати страховий та пільговий стаж позивача, перебираючи на себе повноваження органу ПФУ.

Судом зазначено про необґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень, що є недотриманням вимог, визначених пунктом 3 частини другої статті 2 КАС України, та є підставою для його скасування.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд першої інстанції на підставі частини другої статті 9 КАС України дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним): визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.09.2021 №33 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком по відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 30.08.2021, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

Суд зазначає, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а.

Що стосується вимог позивача щодо зобов`язання ГУПФУ в Харківській області зарахувати до стажу певний період роботи як в одинарному, так і в подвійному розмірі, та призначити позивачу пенсію, вони задоволенню не підлягають з наведених вище підстав щодо неможливості перебирання судом дискреційних повноважень органу ПФУ шляхом обчислення пільгового стажу позивача.

Правову позицію, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, висловлено Верховним Судом у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72694515).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 р. у справі № 360/891/22 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 р. у справі № 360/891/22 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 21 березня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв