Справа № 320/1064/23
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1064/23 Суддя (судді) першої інстанції: Марич Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність ДПС України щодо не вчинення дій з формування подання про повернення позивачу безпідставно стягнутих коштів в сумі 6963,63 грн та не направлення цього подання до ГУ ДКСУ у м. Києві з одночасним нарахуванням на цю суму пені, що визначається виходячи з розрахунку 120% річних облікової ставки Нацбанку;

- зобов`язати ДПС України сформувати подання про повернення позивачу безпідставно стягнутих коштів в сумі 6963,63 грн та направити це подання до ГУ ДКСУ у м. Києві з одночасним нарахуванням на цю суму пені, що визначається виходячи з розрахунку 120% річних облікової ставки Нацбанку;

- стягнути з ДПС України 15000,00 грн завданої моральної шкоди.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи, адже позивачем оскаржується бездіяльність ДПС України, як суб`єкта владних повноважень, а спір про право в межах даних правовідносин - відсутній.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів, з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Відділу РАЦС Дарницького РУЮ у м. Києві від 29.08.2006 серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом від 07.12.2020 серії НОМЕР_2 його донька ОСОБА_2 являється спадкоємицею майна померлого згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.07.2022 № 348 (спадкова справа №5/2021), за яким до ОСОБА_2 з-поміж іншого у спадок перейшли кошти в сумі 6963,63 грн з відповідними відсотками, що знаходились на картковому рахунку НОМЕР_3 згідно умов договору від 01.10.2018 № SAMDN 9590 DSL, укладеного між померлим ОСОБА_3 та АТКБ "ПриватБанк".

У відповідь на звернення про отримання наведених коштів за правом спадщини, листом від 08.08.2022 співробітниками банку повідомлено про примусове списання коштів з рахунку на підставі платіжної вимоги Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 11.01.2022 № 67806957, у зв`язку із чим у поверненні коштів було відмовлено.

З позовної заяви слідує, що кошти стягнуто в ході примусового виконання державним виконавцем Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) податкової вимоги ГУ ДПС у м. Києві від 08.05.2019 № Ф-69181-17-У в рамках виконавчого провадження № 67806957.

Вважаючи списання коштів безпідставним, позивач звернулась до ДПС України із заявою про їх повернення.

Листом від 23.09.2022 ДПС України відмовило у задоволенні наведеної заяви за відсутністю законодавчих підстав для повернення стягнутих коштів.

Звертаючись до суду за захистом прав своєї неповнолітньої доньки, представником вказано на те, що відповідач своєю протиправною бездіяльністю перешкоджає у реалізації законних прав та інтересів ОСОБА_2 .

Судом першої інстанції зроблено висновок, що між позивачем та відповідачем виник приватноправовий спір, який випливає не з публічно-правових, а із цивільних правовідносин, а отже, даний позов слід вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та положенням процесуального законодавства, колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Частиною 1 статті 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно- правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Відповідно до "Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182, цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (абзац другий пункту 2); у разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС, та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, до Казначейства подається висновок відповідно до Порядку інформаційної взаємодії Державної податкової служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019 № 60, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.04.2019 за № 370/33341 (абзац третій пункту 5).

За змістом пунктів 10, 11 "Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів" відповідний орган Державного казначейства України здійснює перевірку подання та в разі його відповідності необхідним вимогам перераховує кошти на рахунок отримувача.

Згідно з пунктом 3-1 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 саме податкові органи наділені повноваженнями здійснювати з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Бюджетним кодексом України встановлено, що розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, довгострокових зобов`язань у рамках державно-приватного партнерства, сєредиьострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я та здійснення витрат бюджету (пункт 47 статті 2).

Органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до державного бюджету податків і зборів та інших доходів відповідно до законодавства. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації та виконавчі органи міських (міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення) рад координують діяльність відповідних органів стягнення щодо виконання визначених для територій показників доходів бюджету (частина третя статті 45).

Податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном) (абзац перший частини четвертої статті 45).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта стосовно того, що ДПС України як центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який зараховується на відповідний казначейський рахунок, наділене повноваженнями розглядати заяви про повернення надміру сплачених коштів до відповідного бюджету, у тому числі коштів сплаченого єдиного внеску, за наслідками чого має бути сформоване відповідне подання, яке є підставою для органу Державної казначейської служби для повернення суми надмірно сплачених коштів.

Отже, ДПС України в спірних відносинах щодо розгляду заяви про повернення надміру зарахованих до бюджету коштів зі сплати єдиного внеску та формування подання до органу Державної казначейської служби України здійснює публічно-владні управлінські функції, як розпорядник бюджетних коштів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та забезпечує зарахування єдиного внеску на відповідний казначейський рахунок, відповідно є суб`єктом владних повноважень у розумінні наведених норм.

В оскаржуваній ухвалі Київський окружний адміністративний суд, посилаючись на правові позиції Верховного Суду, щодо необхідності з`ясування змісту та характеру спірних відносин, дійшов висновку, що оскільки сума, яку законний представник вважає безпідставно стягнутою 6963,63 грн податковими органами, є майном, яке отримано позивачем у спадок, тому отримання таких коштів у силу статей 1216-1218, 1227 Цивільного кодексу України, регулюється спадковим законодавством, тому спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Колегія суддів вважає необґрунтованим такий висновок, позаяк судом попередньої інстанції не враховано змісту та характеру спірних відносин, які полягають у відмові суб`єкта владних повноважень сформувати подання в частині зайво стягнутих з покійного батька позивача єдиного внеску, які відповідно до "Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів" є надміру сплаченим обов`язковим платежем.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що спір щодо спадкового майна в даних правовідносинах - відсутній, а відповідні кошти є власністю позивача, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.07.2022 № 348 (спадкова справа №5/2021).

Отже, оскільки предметом даного спору є саме бездіяльність ДПС України, як суб`єкта владних повноважень, то даний спір повинен розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене та беручи до уваги наведені вище положення процесуального законодавства, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі помилковим та передчасним.

Європейський суд з прав людини в Рішенні від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Відтак, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко