Справа № 240/1262/23
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

22 березня 2023 року м. Житомир

справа № 240/1262/23

категорія 111030400

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, клопотання Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.04.2019 № про збільшення суми грошового забезпечення з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів у розмірі 11306,10 грн та № про збільшення суми грошового зобов"язання за платежем "мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами у розмірі 7455,08 грн.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та визнано поважними вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

17 лютого 2023 року Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області надіслало до суду клопотання за вх.№12935/23 про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 23.04.2019 № та №, контролюючим органом направлено за податковою адресою ОСОБА_1 23.04.2019 і вручено особисто, що засвідчується підписом позивача 30.04.2019. На думку відповідача, враховуючи те, що ОСОБА_1 звернувся з даним позовом 12.01.2023, то ним пропущено шестимісячний строк позовної давності, встановлений ч.2 ст.122 КАС України.

З огляду на викладене, згідно з ухвалою суду від 22.02.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - залишено без руху та встановлено 5-ти денний строк з дня вручення копії ухвали, для усунення її недоліків шляхом подання до суду:

- доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, з урахуванням висновків суду.

У встановлений судом строк, представник позивача, на виконання вимог ухвали суду від 22.02.2023, звернувся до суду із заявою за вх.№19497/23, у якій просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити строк звернення до суду з позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень від 23.04.2019 № та №.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду із позовом зазначає, що про порушення свого права, а саме про наявність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, дізнався із позовної заяви відповідача про стягнення податкового боргу, яку отримав лише 01.11.2022. Перевірка проводилась без участі позивача, податкові повідомлення-рішення ОСОБА_1 не вручались. Посилання на наявність копій повідомлення про вручення не відповідають дійсності, оскільки в них підпис не ОСОБА_1 . З актом перевірки позивач не ознайомлювався.

Зазначає, що повторне залишення без розгляду позову ОСОБА_1 підпадатиме під ознаки формалізму та створення штучних перешкод у доступі до правосуддя.

Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши заяву представника позивача та клопотання відповідача, дослідивши подані сторонами докази, беручи до уваги предмет позову та обставини справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що при відкритті провадження у справі судом вирішено питання про поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду та відповідно до ухвали суду від 31.01.2023 визнано поважними вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування звернення до адміністративного суду із позовом представник позивача зазначає, що позивач дізнався про порушення своїх прав лише із позовної заяви відповідача про стягнення податкового боргу, яку отримав лише 01.11.2022. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення ОСОБА_1 не вручались. Посилання на наявність копій повідомлення про вручення не відповідають дійсності, оскільки в них підпис не ОСОБА_1 .

До Житомирського окружного адміністративного суду з даним позовом звернувся 05.01.2023 (здав позовну заяву до відділення поштового зв"язку).

Суд зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно з приписами ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною 2 статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною 4 статті 122 КАС України.

Так, відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 Податкового кодексу України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 року у справі №500/2486/19 вважає, що зазначений у пункті 102.1 статті 102 ПК України строк є саме строком давності, який має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду. Між правовою природою матеріально-правового строку давності в податкових правовідносинах та процесуального строку звернення до адміністративного суду є сутнісна різниця, а тому помилковим є ототожнення їх призначення при використанні. Крім того, зміст правовідносин щодо правомірності податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень контролюючого органу, якими цим органом платнику податків визначаються грошові зобов`язання, свідчить про те, що вони об`єктивно не можуть існувати як спірні протягом 1095 днів (або у відповідних випадках 2555 днів) з дня отримання відповідного податкового повідомлення-рішення.

Верховним Судом зазначено, що численні юридичні наслідки, які з огляду на положення Податкового кодексу України виникають або можуть виникнути внаслідок реалізації контролюючим органом своїх повноважень та обов`язків, після того, як визначене контролюючим органом грошове зобов`язання набуло статусу узгодженого, настають у значно менший строк, ніж 1095 днів. Тому надання такого строку для звернення до суду з вимогою про оскарження податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу щодо визначення грошового зобов`язання створювало б непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, зокрема, щодо обсягу прав і обов`язків як платників податків, так і контролюючих органів. Зокрема така непропорційність здатна створити стан невизначеності щодо легітимності дій контролюючого органу, вчинених у законний спосіб у межах строку давності, встановленого статтею 102 ПК України, оскільки після звернення платника податків з відповідним позовом до суду раніше узгоджені грошові зобов`язання стають неузгодженими. У зв`язку з наведеним право ініціювати в судовому порядку спір щодо правомірності податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання об`єктивно не може існувати протягом 1095 днів, оскільки така тривалість порушує принцип правової визначеності як одного з основних елементів верховенства права, а також не забезпечує досягнення мети й завдань функціонування податкової системи.

З огляду на вказане, що норма пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України не визначає процесуального строку звернення до суду у випадку не здійснення досудового адміністративного оскарження до вищого податкового органу, а тому такий строк визначається пунктом 2 статті 122 Кодекс адміністративного судочинства України.

З урахування викладеного, суд дійшов висновку, що до податкових повідомлень-рішень Кодексом адміністративного судочинства України та Податковим кодексом України встановлені наступні види строків звернення до суду у справах даної категорії:

- шість місяців якщо позивачем не застосовувалась процедура досудового врегулювання спору;

- три місяці якщо позивачем застосовувалась процедура досудового врегулювання спору, однак рішення за результатами скарги не було прийнято або не було направлено скаржнику;

- один місяць якщо позивачем застосовувалась процедура досудового врегулювання спору та прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, для поновлення пропущеного строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати позовну заяву.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У постанові від 19.01.2021 у справі №300/1411/19 Верховний Суд зазначив, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Верховний Суд у постанові від 08.08.2019 у справі №127/13736/16-а зазначив, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У постанові від 24.02.2021 у справі №540/2097/18 Верховний Суд висловив правову позицію, що юридична необізнаність не може визнаватися тією непереборною обставиною, явищем чи фактором, що завадили позивачу з дотриманням установлених законом строків звернутися до суду з позовом.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 зауважив, що триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Матеріали справи свідчать, що позивачем оскаржуються податкові повідомлення-рішення від 23.04.2019 № та №.

До суду з даним позовом звернувся лише 05.01.2023, тобто як поза межами шестимісячного строку так і поза межами строку у 1095 днів.

Посилання позивача на те, що про наявність оскаржуваних рішень, він дізнався із позовної заяви відповідача про стягнення податкового боргу, яку отримав лише 01.11.2022, а тому саме з 01.11.2022 слід обраховувати початок перебігу строку звернення до суду з даним позовом, спростовуються наступним.

Згідно з долученою відповідачем до матеріалів справи копією повідомлення про вручення поштового відправлення №096, позивач особисто отримав оскаржувані податкові повідомлення-рішення - 30.04.2019.

Суд критично ставиться до доводів представника позивача, у заяві про поновлення строку звернення до суду за вх.№19497/23, про те, що в копії повідомлення про вручення поштового відправлення міститься підпис не ОСОБА_1 , оскільки жодного доказу на підтвердження вказаного позивачем та його представником суду не надано.

Суд зазначає, що відповідно до ухвали суду від 31.01.2023 про відкриття провадження у справі, заяву позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду із позовною заявою з підстав, вказаних представником позивача.

Однак з урахуванням з`ясованих обставин справи, зроблених судом висновків про час з якого слід обраховувати строк звернення до суду з даною позовною заявою, суд дійшов висновку про передчасність висновку суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області, викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі від 31.01.2023.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою та п"ятою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Слід наголосити, що принципом адміністративного судочинства є верховенство права, тоді як пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо захисту його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за адміністративним позовом, однак це право не є абсолютним та може бути реалізовано лише у тому випадку, коли особою, яка звертається до суду, дотримано певні норми національного законодавства в частині вимог, передбачених для подання позовної заяви, у тому числі щодо дотримання учасником строку, визначеного національним законодавством для звернення до суду, що свідчить про забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, як складової верховенства права.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Підсумовуючи наведене, та враховуючи відсутність підстав для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, подану до суду після спливу, як шестимісячного строку звернення так і поза межами строку у 1095 днів, слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248, 256, 287, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

ухвалив:

1. Клопотання Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

2. Визнати передчасним висновок суду про визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області, викладений в ухвалі від 31.01.2023 про відкриття провадження у справі.

3. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - залишити без розгляду.

4. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко