Справа № 640/8708/22
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8708/22 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2022 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про:

- визнання протиправним та скасування наказу Департаменту НПУ від 12.03.2022 №91 про застосування до ОСОБА_2 , старшого оперуповноваженого відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;

- визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 12.03.2022 №134 о/с про звільнення ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, зі служби в поліції;

- поновлення ОСОБА_1 , капітана поліції, на посаді старшого оперуповноваженого відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;

- стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення і до дня винесення судом рішення про поновлення

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2022 позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 12.03.2022 №91 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»;

- визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 12.03.2022 №134 ос «По особовому складу»;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 14.03.2022;

- стягнуто з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 93 328,32 грн.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача є правомірним.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно з наказом Департаменту НПУ від 12.03.2022 року №91 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1-4, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1, абзацу 6 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179 та ігнорування вимог наказу Національної поліції України від 23.09.2016 №920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України», застосовано до капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом Департаменту НПУ від 12.03.2022 №134 ос «По особовому складу», відповідно до пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого (за рахунок посади головного оперуповноваженого-інспектора) відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття.

Вказані накази прийняті на підставі висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівником Департаменту капітаном поліції ОСОБА_1 від 12.03.2022.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що відповідач будь-яким чином не обґрунтував та не надав відповідних доказів на підтвердження вчинення позивачем порушень законодавства в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, а також Присяги поліцейського, та відповідно порушення вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», як складової частини дисциплінарного проступку.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з частиною першою статті 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки", при цьому, присяга позивачем складена 01 березня 2016 року.

Згідно зі статтею 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

У відповідності до частини першої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), затвердженим Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 № 2337-VIII, визначено сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Так, відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно пунктів 1-4, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту вказано, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Цією ж статтею передбачено, що поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 №1179 (далі - Правила етичної поведінки), під час виконання службових обов`язків поліцейський, серед іншого, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Згідно з частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Відповідно до частин першої, другої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Як зазначалося, оскаржуваним наказом на підставі висновків відповідного службового розслідування, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Так, під час службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено порушення позивачем наведених вище пунктів 1-4, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1, абзацу сьомого (посилання на абзац шостий суд розцінює опискою) пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки.

Зокрема, у висновку службового розслідування вказано: « 10.03.2022 до Департаменту надійшла інформація, що 10.03.2022 об 19.32 на спецлінію « 102» надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що по АДРЕСА_1 , невідомий чоловік, у стані алкогольного сп`яніння зайшов у під`їзд зі зброєю, просить перевірити.

Під час виїзду на місце події працівниками СОГ Святошинського УП ГУНП у м. Києві було виявлено старшого оперуповноваженого відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту капітана поліції ОСОБА_1 , який 10.03.2022 перебуваючи після несення служби, близько 20.00 год. в 2 під?їзді біля квартири АДРЕСА_2 , під час спроби силою відкрити двері вищевказаної квартири, був затриманий працівниками СОГ Святошинського УПІ ГУНП у м. Києві. Під час спілкування ОСОБА_1 поводив себе неадекватно, на питання працівників СОГ, що він робить, не відповідав, був з ознаками сильного алкогольного сп?яніння. Перебував в безпорадному стані, з автоматичною вогнепальною зброєю, чим міг завдати шкоди цивільному населенню, та самому собі.

Також у висновку зазначено, що вивченням відеозапису зробленого працівниками Святошинського УП ГУНП у м. Києві встановлено, що ОСОБА_1 перебував з ознаками сильного алкогольного сп`яніння, був у безпорадному стані, на питання не міг відповісти, практично не міг розмовляти, та не розумів, що з ним коїться.

Звертаючись до суду із позовом, позивач наведені обставини заперечив вказавши, що після добового чергування повернувся до місця свого проживання (адреса: АДРЕСА_3 ), з автоматичною вогнепальною зброєю, та впродовж дня з квартири не виходив, алкогольні напої не вживав. Близько 20.00 год. у двері постукали невідомі особи, які повідомили, що надійшло повідомлення від громадянина, що невідома особа з пістолетом зайшла до під`їзду, після чого викликали працівників СОГ Святошинського УП ГУНП у м. Києві, які вилучили зброю та доставили його до Святошинського УП.

Так, враховуючи доводи сторін та наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції підтримує висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Зокрема, відсутні належні та достовірні докази того, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (матеріали проведення медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тощо), вчиняв протиправні дії, порушував громадський порядок, завдав, мав намір завдати чи міг завдати шкоди собі або іншим особам.

Наданий відповідачем відеозапис, зроблений працівниками Святошинського УП ГУНП у м. Києві, не підтверджує жодних із наведених обставин, на які міститься посилання у висновку службового розслідування.

Окрім того, допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_3 підтвердив, що звернувся на спецлінію « 102» з повідомленням про те, що невідомий чоловік у стані алкогольного сп`яніння зайшов у під`їзд зі зброєю, та зазначив, що особою, яку він бачив, був не ОСОБА_1 ; допитана у якості свідка ОСОБА_4 (проживає по сусідству з позивачем) повідомила, що позивача зі зброєю не бачила, у якому стані він перебував їй невідомо; стукіт у двері чула один раз.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції підтримує висновок суду першої інстанції про необґрунтованість висновків відповідача про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який став підставою для звільнення зі служби в поліції, а тому оскаржувані накази є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки доводи апеляційної скарги не містять заперечень щодо рішення суду першої інстанції в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то колегія суддів правильність висновків суду в цій частині не перевіряє.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2022 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя А.Ю. Коротких