Справа № 200/16237/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року справа №200/16237/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 р. у справі № 200/16237/21 (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

19 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача 1 із заявою від 24.06.2021 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за роботу із шкідливими і важкими умовами праці відповідно ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, проте в призначенні пенсії було відмовлено через недостатність пільгового стажу.

Позивач наголошує, що відповідачами порушено право позивача на отримання пенсійних виплат належного розміру та просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення №18 від 02.07.2021 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2021 року про призначення пенсії ОСОБА_1 та зарахувати до його пільгового стажу роботи за Списком 1 період навчання з 01.09.1981 року по 20.06.1985 року, період строкової служби в армії з 31.10.1985 року по 01.12.1987 року, період роботи зазначений за Списком № 1 з 05.09.1985 року по 22.10.1985 року, з 15.02.1988 року по 31.12.1998 року відповідно ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 р. у справі № 200/16237/21 позов задоволено, внаслідок чого визнано незаконним та скасовано рішення №18 від 02.07.2021 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2021 року про призначення пенсії ОСОБА_1 та зарахувати до його пільгового стажу роботи за Списком 1 з 01.09.1981 року по 20.06.1985 року, період строкової служби в армії з 31.10.1985 року по 01.12.1987 року, період роботи зазначений за Списком № 1 з 05.09.1985 року по 22.10.1985 року, з 15.02.1988 року по 31.12.1998 року відповідно ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що трудова книжка підтверджує лише загальний трудовий стаж працівника, але підтвердити пільговий характер роботи може лише уточнююча довідка підприємства, на якому особа працювала і яка видана на підставі первинних документів за час виконання відповідної роботи, а в разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника - документи, видані архівними установами. Таким чином, записи у трудовій книжці позивача про його роботу у спірний період не підтверджують стаж роботи зі шкідливими і важкими умовами праці і подання уточнюючої довідки в такому випадку є обов`язковим. Зазначені обставини, на думку відповідача 1, унеможливлюють зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 05.09.1985 по 22.10.1985, з 15.02.1988 по 31.12.1998.

Щодо не зарахування до пільгового стажу період навчання в Торезькому гірничому технікумі з 01.09.1981 по 20.06.1985, відповідач 1 зазначає, що у дипломі позивача відсутні відомості щодо форми навчання.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду проходження військової служби з 31.10.1985 по 01.12.1987, відповідач 1 зазначає, що такий стаж не зараховано до пільгового через те, що попередній період пільгової роботи не підтверджено документально.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.06.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058 IV "Про загальне обов`язкове державне пенсійне страхування".

До заяви про призначення пенсії було додано Диплом ЗТ-І № 633218, згідно з яким єрмаков ОСОБА_2 в 1981 році вступив до Торезького гірничого технікуму ім. О.Ф. Засядько і в 1985 році закінчив повний курс названого технікуму по спеціальності Гірнича електромеханіка.

Крім цього, відповідно трудової книжки НОМЕР_1 (в частині спірних періодів), позивач: з 01.09.1981 зарахований в Торезький гірничий технікум на денне відділення, 20.06.1985 відрахований у зв`язку з закінченням технікуму; з 05.09.1985 працював електрослюсарем підземним 3 розряду на підземних роботах; 22.10.1985 звільнеий у зв`язку з призовом в армію; з 31.10.1985 по 01.12.1987 служив в Радянській армії;

з 15.02.1988 по 31.12.1998 працював електрослюсарем підземним 4 розряду на підземних роботах.

Згідно довідки ОП Ш/У ім. Л.І. Лутугіна ДП Торезантрацит № 39 від 11.04.2016 року позивач з 17.02.1988 року по 31.03.1999 року працював повний робочій день під землею.

Відповідно довідки ОП Ш/У ім. Л.І. Лутугіна ДП Торезантрацит № 69 (ідентифікувати дату видачі в форматі день, місяць не вбачається можливим) 2016 року позивач у період з 05.09.1985 року по 22.10.1985 року працював повний робочій день під землею.

Рішенням відповідача 2 №18 від 02.07.2021 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №1. Визначено, що страховий стаж складає 32 роки 2 місяці 25 днів.

Відповідно до розрахунку стажу, який проведено при визначенні права на призначення пенсії, до пільгового стажу відповідачаем 2 не враховано: період навчання з 01.09.1981 року по 20.06.1985 року, період строкової служби в армії з 31.10.1985 року по 01.12.1987 року, період з 05.09.1985 року по 22.10.1985 року, з 15.02.1988 року по 31.12.1998 року. Підстави неврахування вказаних періодів визначені у відзивах відповідачів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинапм справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення пенсійного віку та за наявності страхового стажу не менше 27 років.

Згідно із частинами першою, другою статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно з ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Стаття 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи періоди роботи позивача з 05.09.1985 року по 22.10.1985 року, з 15.02.1988 року по 31.12.1998 року, які не були враховані до пільгового стажу через відсутність уточнюючих довідок, суд зазначає наступне.

Згідно п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Тобто, зазначеною нормою встановлено, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Судом встановлено, що періоди роботи з 05.09.1985 року по 22.10.1985 року, з 15.02.1988 року по 31.12.1998 року не визначені в трудовій книжці, як такі, що відпрацьовані повний робочій день.

Пунктом 10 Порядку застосування списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж установлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнювальні довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

В підтвердження пільгового характеру праці в період з 05.09.1985 року по 22.10.1985 року та з 15.02.1988 року по 31.12.1998 року позивачем було надано до суду довідки ОП Ш/У ім. Л.І. Лутугіна ДП Торезантрацит № 39 від 11.04.2016 року та № 69, видану в 2016 році. Зазначені довідки видані на тимчасово окупованій території.

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 02 жовтня 2018 року (справа № 569/14531/16-а) проаналізував положення статті 19 Конституції України, статей 3, 4, 9, 17, 18 Закону № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах Лоізіду проти Туреччини (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) згідно з якими: Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що можливо застосувати названі загальні принципи (Намібійські винятки), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово не контрольованій владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень і обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення в належному розмірі.

Враховуючи вищезазначене, періоди роботи позивача в якості електрослюсаря підземного на ОП Ш/У ім. Л.І. Лутугіна ДП Торезантрацит з 05.09.1985 по 22.10.1985, з 15.02.1988 по 31.12.1998 підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду навчання позивача в Торезькому гірничому технікумі ім. О.Ф. Засядько з 01.09.1981 по 20.06.1985 через відсутність в дипломі відомостей про форму навчання.

Як було зазначено вище, згідно Диплому № 633218, ОСОБА_1 в 1981 році вступив до Торезького гірничого технікуму ім. О.Ф. Засядько і в 1985 році закінчив повний курс названого техікуму по спеціальності "Гірнича електромеханіка".

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України Про професійно-технічну освіту, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення, до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі тощо.

Відповідно п. 8 Порядку № 637 (на який в підтверження своєї позиції посилаються відповідачі), час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Зіставляючи відомості, визначені в Дипломі № 633218 з вимогами п. 8 Порядку № 637, суд зазначає, що вказаний Диплом містить період навчання, а п. 8 Порядку № 637 взагалі не містить такого терміну як "форма навчання".

Згідно трудової книжки НОМЕР_1 : з 01.09.1981 позивач був зарахований в Торезький гірничий технікум на денне відділення, 20.06.1985 відрахований у зв`язку із закінченням технікуму, що прямо вбачається зі змісту трудової книжки.

Тобто Диплом № НОМЕР_2 і трудова книжка НОМЕР_1 в сукупності містять і відомості про період навчання, і відомості про форму навчання, що було проігноровано відповідачами при вирішенні питання про призначення пенсії ОСОБА_1 .

Керуючись ч. 1 ст. 38 Закону України Про професійно-технічну освіту, ч. 1 ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення, суд констатує, що перерва між днем закінчення навчання (20.06.1985) та днем початку роботи (05.09.1985), період якої відноситься до пільгового з огляду на вищезазначені висновки, склає менш ніж 3 місяці, а відтак, період навчання позивача у Торезькому гірничому технікумі з 01.09.1981 по 20.06.1985 підлягає зарахуванню в пільговий стаж.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду служби позивача в Радянській армії з 31.10.1985 по 01.12.1987.

Відповідно трудової книжки НОМЕР_1 (в частині спірних періодів) позивач: з 05.09.1985 працював електрослюсарем підземним 3 розряду на підземних роботах; 22.10.1985 звільнеий у зв`язку з призовом в армію, з 31.10.1985 по 01.12.1987 служив в Радянській армії.

На підставі абзацу 2 частини першої статті 8 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011- XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби (...) зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу (...) особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне за6езпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно- технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу (...), не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічні положення викладені в частині першій статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу, відповідно до яких військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Законодавець визначає такі самостійні підстави для зарахування періоду служби до пільгового стажу: якщо на момент призову особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, якщо на момент призову особа працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Як свідчить трудова книжка позивача, він перед призовом на строкову військову службу з 05.09.1985 працював електрослюсарем підземним 3 розряду на підземних роботах; 22.10.1985 звільнеий у зв`язку з призовом в армію. Вказаний період роботи позивача, який був перерваний призовом, визнаний судом таким, що підлягає врахуванню в пільговий стаж. А відтак і період служби позивача в Радянській армії підлягає врахуванню до пільгового стажу.

На підставі викладених висновків суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення №18 від 02.07.2021 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є незаконним та підляга скасуванню; та вважає за належне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2021 року про призначення пенсії ОСОБА_1 та зарахувати до його пільгового стажу роботи за Списком 1 з 01.09.1981 року по 20.06.1985 року, період строкової служби в армії з 31.10.1985 року по 01.12.1987 року, період роботи зазначений за Списком № 1 з 05.09.1985 року по 22.10.1985 року, з 15.02.1988 року по 31.12.1998 року відповідно ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 р. у справі № 200/16237/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 р. у справі № 200/16237/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 21 березня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко