Справа № 480/2183/21
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 р.Справа № 480/2183/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кролівець П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.10.2021, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 12.10.21 по справі №480/2183/21

за позовом ОСОБА_1

до Міського голови міста Суми Лисенка Олександра Миколайовича

про визнання протиправними та скасування розпоряджень,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міського голови міста Суми Лисенка Олександра Миколайовича (далі - відповідач), в якій просив суд:

- визнати протиправними та скасувати розпорядження міського голови м. Суми від 18.02.2021 №67-к «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» та від 11.03.2021 №112-к «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції не дослідив за який період позивач мав виконати обов`язки по введенню обліку хімічно небезпечних об`єктів, потенційно небезпечних об`єктів, чи охоплюється виконання цих обов`язків, саме у лютому 2021 року.

Крім цього зазначив, що оскаржувані розпорядження міського голови не містять, в чому конкретно проявилось порушення трудової дисципліни, відсутні фактичні обставини, які стали причиною для застосування заходів дисциплінарного стягнення та відсутнє посилання на пункти посадової інструкції, які порушив позивач. Також оскаржувані розпорядження не містять інформації, що ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання обов`язків щодо введення документообігу та контролю документів. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували те, що дійсно вказані обов`язки повинні були виконані позивачем у лютому 2021 року.

Апелянт зазначив, що судом першої інстанції не з`ясовано чи взагалі у лютому 2021 року проводилось засідання комісії ТЕБ-СН, оскільки діяли на той час карантинні обмеження.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що свідки на питання представника позивача пояснили, що ОСОБА_1 не був присутній на нарадах у відділі, оскільки начальник відділу ОСОБА_2 його не запрошував. Крім того, сам начальник відділу підтвердив, що ніяких доручень позивачу не давав, мотивуючи тим, що позивав погано працює.

Представником відповідача надано відзив, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 без змін.

Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

14.11.2005 ОСОБА_1 склав присягу посадової особи місцевого самоврядування та розпочав свою трудову діяльність у виконавчих органах Сумської міської ради, що підтверджується відомостями, які містяться у трудовій книжці.

06.05.2016 позивача звільнено з робити у зв`язку ліквідацією департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, проте постановою Зарічного районного суду м. Суми від 12.09.2016, яка ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суд від 27.10.2016 у справі №591/3047/16-а залишена без змін, був поновлений на роботі.

25.07.2016 на підставі рішення суд позивач був поновлений на посаді головного спеціаліста департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради.

01.08.2017 ОСОБА_1 переведений на посаду головного спеціаліста сектору цивільного захисту населення відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення.

В подальшому на підставі службових записок ОСОБА_2 , про відсутність позивача на робочому місці без поважних причин, міським головою ОСОБА_3 видано розпорядження №46-к «Про звільнення ОСОБА_1 », яким його звільнено з посади головного спеціаліста відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Сумської міської ради з 28.01.2020 за прогул без поважних причин (п.4 ст. 40 КЗпП України).

24.11.2020 розпорядженням міського голови №500-к «Про поновлення ОСОБА_1 » на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі №480/1117/20 позивача поновлено на посаді головного спеціаліста відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Сумської міської ради з 28.01.2020.

Відповідно до розпорядження міського голови від 04.01.2021 №6-В ОСОБА_1 була надана відпустка з 11 січня 2021 року по 31 січня 2021 року включно.

18.02.2021 Сумський міський голова видав розпорядження №67-к «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».

Підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугували службові записки начальника відділу з питань надзвичайного захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_2 від 01.02.2021 №36/16- 12, від 02.02.2021 №38/16-12, від 03.02.2021 №40/16-12 та акти №1, 2, 3.

В службових записках та актах зафіксовано відмову позивача без поважних причин виконувати свої посадові обов`язки протягом 01- 03 лютого 2021 року.

10.02.2021 листами №57/03.02.02-05, №58/03.02.02-05, №59/03.02.02-05 позивачу запропоновано надати письмові пояснення з питань, викладених у службових записках від 01.02.2021 №36/16-12, від 02.02.2021 №38/16-12, від 03.02.2021 №40/16-12 начальника відділу з питань надзвичайного захисту населення Сумської міської ради Петрова А.Є.

12.02.2021 року ОСОБА_1 надав письмові пояснення, в яких знову наполягав на існуванні «конфлікту» з безпосереднім керівником, начальником відділу з питань надзвичайного захисту населення Сумської міської ради, ОСОБА_2 , як підставі для невиконання посадових обов`язків та чекання переведення до іншого підрозділу.

11.03.2021 Сумський міський голова видав розпорядження №67-к «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».

Підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугували службова записка начальника відділу з питань надзвичайного захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_2 від 26.02.2021 №78/16-12 та акти №4-18, складені працівниками відділу, в яких вказано про факт відмови виконання будь-яких обов`язків позивачем.

Листом від 04.03.2021 № 102/03.02.02-05 від ОСОБА_1 були відібрані письмові пояснення стосовно фактів, викладених у службовій записці ОСОБА_2 від 26.02.2021 №78/16-12.

Позивач не погоджуючись з вказаними вище розпорядженнями та вважаючи їх протиправними, звернувся з адміністративним позов.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач під час прийняття розпоряджень міського голови м. Суми від 18.02.2021 №67-к «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» та від 11.03.2021 №112-к «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Частиною третьою статті 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Частиною першою статті 10 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження сільського, селищного, міського голови визначено ст. 42 Закону №280/97.

Відповідно до п. 20 ч. 4 ст. 42 Закону №280/97 сільський, селищний, міський голова, зокрема: видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Спеціальним законом, який регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування, є Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-III (далі - Закон № 2493).

Згідно зі ст.1 Закону №2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

За змістом ст. 2 Закону №2493 посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Частиною 3 статті 7 Закону №2493 визначено, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Пунктом 2 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону №2493 передбачено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Водночас Законом України "Про державну службу" (п. 11 ч. 3 ст. 3 Закону) прямо передбачено, що дія цього Закону не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм, суд вважає, що застосування дисциплінарної відповідальності до посадових осіб місцевого самоврядування має відбуватися за правилами законодавства про працю.

Статтею 139 КЗпП України визначено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно зі ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

Частиною 1 статті 147-1 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці (ч. 1ст. 148 КЗпП України).

Статтею 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Отже, в разі виявлення порушення працівником трудової дисципліни керівник, з урахуванням тяжкості вчиненого проступку, заподіяної ним шкоди, обставин, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника, оголошує наказом (розпорядженням) стягнення.

Відповідно до п. 19 ч. 1ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий ( прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Тобто, розпорядження про оголошення догани працівнику є актом індивідуальної дії, відповідно має виражати волю суб`єкта владних повноважень, його владні приписи, повинне мати офіційний характер, обов`язковий до виконання, має регулювати певні суспільні відносини, спричиняти правові наслідки, повинне бути зрозумілим для учасників суспільних відносин і юридично оформлене у визначеній формі.

Як вбачається з матеріалів справи, міський голова ОСОБА_3 виніс розпорядження від 18.02.2021 №67-к та від 11.03.2021 №112-к, з яких вбачається, що до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за невиконання 01, 02 та 03 лютого 2021 року та протягом 04-26 лютого 2021 року посадових обов`язків, визначених посадовою інструкцією, без поважних причин.

При цьому, в оскаржуваних розпорядженнях містяться посилання на службові записки начальника відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Петрова А.П. від 01.02.2021 №36/16-12, від 02.02.2021 №38/16-12 та від 03.02.2021 №40/16-12 та від 26.02.2021 №78/16-12, в яких вказано, що головний спеціаліст відділу Кудлай А.П. відмовляється від виконання своїх службових обов`язків, визначених посадовою інструкцією, без пояснення причин невиконання. На його вимогу щодо виконання ним службових обов`язків ОСОБА_1 пояснив, що не буде виконувати завдання у відділі, оскільки чекає переводу в інші структурний підрозділ за своїм зверненням.

Посадовою інструкцією головного спеціаліста сектору цивільного захисту населення відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Сумської міської ради, яка була підписана позивачем 04.01.2021, визначені загальні обов`язки: в межах компетенції приймає участь у відпрацюванні та погодженні планів інженерного захисту території; приймає участь у плануванні роботи міської комісії з питань евакуації, контролю виконання заходів цього плану та надає організаційно-методичну допомогу суб`єктам господарювання міста з питань проведення заходів з евакуації, цивільного захисту населення і території; відпрацьовує плани/конспекти та проводить заняття з представниками створених тимчасових органів з евакуації на території міста Суми; приймає участь у забезпеченні збору членів міської комісії з питань евакуації, доведення до виконавців рішень цієї комісії; надає практичну допомогу та, у разі, необхідності, приймає участь у відпрацюванні типових документів, робочих папок членів комісії з питань евакуації; веде оперативний облік інженерної техніки міста Суми та надає запити до суб`єктів господарювання міста; розглядає, у межах своєї компетенції, звернення громадян, суб`єктів господарювання, об`єднань громадян, фізичних осіб - підприємців, депутатські звернення та запити у порядку, передбаченому чинним законодавством України; готує звіти (у межах своєї компетенції) згідно табелю термінових та строкових донесень; за дорученням керівника Сумської міської ланки територіальної підсистеми єдиної державної системи цивільного захисту, начальника відділу, завідувача сектору цивільного захисту населення, в межах своєї компетенції, виконує завдання з питань цивільного захисту населення згідно законодавчих та нормативних актів, розпоряджень, наказів керівника ланки територіальної підсистеми ЄДСЦЗ, доручень міського голови, рішень виконавчого комітету міської ради, сесії міської ради, розпоряджень голови обласної державної адміністрації з питань цивільного захисту на відповідній території, інших нормативно-правових актів; готує звіти, доповіді та інші документи, пов`язані з роботою відділу щодо виконання місячних, квартальних, піврічних, річних та інших загальних та з питань цивільного захисту планів роботи; за вказівками начальника відділу, завідувача сектору цивільного захисту населення, виконує роботу по плануванню заходів інженерного захисту територій, відпрацьовує відповідні документи; веде оперативний облік ХНО, ПНО та засобів РХЗ; виконує інші завдання з питань цивільного захисту населення та інженерного захисту територій, які пов`язані або випливають з виконання основних функцій відділу з питань цивільного захисту населення.

Несе відповідальність за: ведення діловодства відділу та контроль виконання документів реєстрацію та контроль відпрацювання звернень громадян працівниками відділу; листування з питань цивільного захисту населення та інженерного захисту територій; підготовку проектів рішень Сумської міської ради, виконавчого комітету міської ради, розпоряджень міського голови, наказів керівника Сумської міської ланки територіальної підсистеми єдиної державної системи цивільного захисту у межах компетенції; відпрацювання запитів на публічну інформацію; відпрацювання документів та планів з питань цивільного захисту населення та інженерного захисту територій в межах наданої компетенції; ведення оперативного обліку інженерної/спеціальної техніки суб`єктів господарювання; уточнення паспортів безпечних місць у безпечних районах евакуації; виконання інших робіт, пов`язаних з роботою відділу та сектору цивільного захисту населення.

Як вбачається із копій наданих до суду журналу реєстрації вхідної документації, журналу реєстрації розпорядчих документів, журналу реєстрації вихідної документації, позивач не займався веденням діловодства відділу та контролем виконання документів, про що свідчить наявність інших, а не його прізвищ у відповідних графах журналів, де вказані відповідальні особи та виконавці.

Крім зазначених, до посадових обов`язків позивача також належить ведення оперативного обліку ХНО (хімічно небезпечних об`єктів), ПНО (потенційно небезпечних об`єктів) та засобів РХЗ (радіаційно-хімічного захисту).

Колегія суддів зазначає, що невиконання апелянтом своїх службових обов`язків підтверджується поясненнями свідків, які були допитані в суді першої інстанції.

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 вказав, що причиною невиконання ним посадової інструкції в лютому 2021 року стало його очікування переведення до іншого структурного підрозділу внаслідок неприязного до нього відношення з боку начальника відділу ОСОБА_2 .

Колегія суддів, вважає правомірними висновки суду першої інстанції та зазначає що така причина звільнення від виконання службових обов`язків як «очікування переведення до іншого структурного підрозділу» не передбачена нормами трудового законодавства та не свідчить про наявність поважних причин у працівника не виконувати свою роботу.

Посилання апелянта на те, що оскаржувані розпорядження міського голови не містять в чому конкретно проявилось порушення трудової дисципліни, відсутні фактичні обставини, які стали причиною для застосування заходів дисциплінарного стягнення колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як встановлено під час судового розгляду ОСОБА_1 жодних посадових обов`язків у зазначений період не виконував. Ні в суді першої інстанції, ні під час розгляду в апеляційній інстанції, в порядку ч.1 ст. 77 КАС України, позивачем не надані докази виконання хоча б одного з перелічених в посадовій інструкції обов`язку.

Посилання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутні розпорядчі документи ОСОБА_2 про покладення на нього виконання обов`язків по введенню оперативного обліку ХНО (хімічно небезпечних об`єктів), ПНО (потенційно небезпечних об`єктів) та засобів РХЗ (радіаційно-хімічного захисту), колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи наявна посадова інструкція головного спеціаліста сектору цивільного захисту населення відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Сумської міської ради від 2021 року, підписана позивачем, в якій визначені вищезазначені обов`язки.

Доводи апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції не з`ясовано чи взагалі у лютому 2021 року проводилось засідання комісії ТЕБ-СН, оскільки діяли на той час карантинні обмеження, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи міститься протокол №1 засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій (ТЕБ-СН) від 11.02.2021.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на практику Верховного Суду викладену в постановах від 06.04.2020 по справі №302/1019/18, від 08.01.2020 по справі №153/1339/17, від 16.05.2018 по справі №712/6576/17 оскільки вони стосуються інших правовідносин.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції, що відповідач під час прийняття розпоряджень міського голови м. Суми від 18.02.2021 №67-к «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» та від 11.03.2021 №112-к «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року по справі №480/2183/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 23.03.2023