Справа № 640/1196/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1196/20
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

22 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Бужак Н.П., Кобаля М.І., перевіривши матеріали апеляційної скарги Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Вищого господарського суду України про визнати порушення державою Україна в особі Вищого господарського суду України права на отримання суддівської винагороди, стягнення майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.09.2022 позов задоволено частково - стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 782 675,66 грн майнової шкоди. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Перший заступник керівника Київської міської прокуратури (далі - Апелянт, Перший заступник прокурора) подав в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України (далі - Відповідач-1, ДКС України) апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Крім того Апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 295, 296 КАС України, а саме - пропущено п`ятнадцятиденний строк на апеляційне оскарження судового рішення, в апеляційній скарзі не зазначено відомості про учасників справи, до апеляційної скарги не додано її копії відповідно до кількості учасників справи.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 53, 295, 296 КАС України, а саме - пропущено тридцятиденний строк на апеляційне оскарження судового рішення, в апеляційній скарзі відсутнє обґрунтування, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Крім того, приписи п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України визначають, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду першої інстанції прийнято 12.09.2022. Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на нього було 12.10.2022. Проте апеляційну скаргу направлено до суду апеляційної інстанції 16.03.2023, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

В обґрунтування причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення Перший заступник прокурора зазначає, що у ході виконання конституційної функції представництва інтересів держави в суді Київською міською прокуратурою постійно здійснюється моніторинг судових рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень. За наслідками такого моніторингу, як зазначає Апелянт, було виявлено рішення суду від 12.09.2022 у справі №640/1196/20. З метою встановлення підстав для вжиття представницьких заходів, Київською міською прокуратурою 15.02.2023 було здійснено ознайомлення з матеріалами справи в суді, а відтак, на думку Скаржника, апеляційна скарга подана у межах тридцятиденного строку з моменту ознайомлення з матеріалами справи, що вказує на наявність підстав для його поновлення.

Надаючи оцінку наведеним у клопотанні доводам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.06.2008 у справі №2/164-35/246, судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку оспорюване рішення порушує не лише матеріальні права осіб, незалучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах сформована у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справах №813/661/17 та №753/21690/17.

Установлення строків подання апеляційної скарги передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

У Рекомендації Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені й ефективні органи.

Консультативна рада європейських прокурорів (далі - КРЄП), створена Комітетом міністрів Ради Європи 13.07.2005, у Висновку №3 (2008) «Про роль прокуратури за межами сфери кримінального права» наголосила, що держави, у яких прокурорські служби виконують функції за межами сфери кримінального права, мають забезпечувати реалізацію цих функцій згідно з такими, зокрема, принципами: діючи за межами сфери кримінального права, прокурори мають користуватися тими ж правами й обов`язками, що й будь-яка інша сторона, і не повинні мати привілейоване становище у ході судових проваджень (рівність сторін); обов`язок прокурорів обґрунтовувати свої дії та розкривати ці причини особам або інститутам, задіяним або зацікавленим у справі, має бути встановлений законом.

Згідно п. 2 Рекомендації CM/Rec (2012)11 щодо ролі державних прокурорів за межами системи кримінального судочинства, прийнятої Комітетом міністрів Ради Європи 19.09.2012, обов`язками та повноваженнями прокурора за межами системи кримінального провадження є представництво загальних та громадських інтересів, захист прав людини та основоположних свобод, а також підтримка верховенства права. При цьому обов`язки та повноваження прокурорів за межами кримінального судочинства мають завжди встановлюватися та чітко визначатися у законодавстві (п. 3 цієї Рекомендації).

З огляду на вищенаведене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, підстави та порядок звернення прокурора до адміністративного суду в порядку його представництва інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено та відмінно від реалізації права на звернення до суду самого суб`єкта владних повноважень.

Указаний висновок зроблено Верховним Судом в ухвалі від 06.03.2023 у справі № 580/7804/21.

Як було зазначено вище, Апелянт вказує, що у ході виконання конституційної функції представництва інтересів держави в суді, Київською міською прокуратурою постійно здійснюється моніторинг судових рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Разом з тим, судом враховується, що оскаржуване рішення суду першої інстанції оприлюднене в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14.09.2022. Крім того, ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022 про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.09.2022 оприлюднена в Реєстрі 26.12.2022.

Викладене з урахуванням того, що, за твердженням Першого заступника прокурора, Київською міською прокуратурою здійснюється постійний моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень, не може свідчити про поважність пропуску Апелянтом строку на апеляційне оскарження рішення суду від 12.09.2022.

З аналогічних підстав суд апеляційної інстанції не може вважати поважними причини пропуску процесуального строку звернення до суду з апеляційною скаргою ознайомлення з матеріалами справи №640/1196/20 лише 15.02.2023.

У постанові від 13.02.2019 у справі №826/13768/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у випадках звернення до суду суб`єкта владних повноважень (прокурора) відлік строку для звернення до суду цей Кодекс пов`язує з виникненням підстав, що надають йому право на таке звернення. Водночас строки покликані забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів визначеності, і сторонам слід очікувати, що ці норми будуть застосовані.

За такого правового регулювання початок перебігу строку, встановленого для подання апеляційної скарги, стосується всіх суб`єктів, які мають намір та право оскаржувати рішення суду, та не пов`язується із відповідними функціями та компетенцією суб`єкта, адже інше призводить до можливості держави через такі дії практично необмежено у часі реалізувати право на звернення з апеляційною скаргою за власним волевиявленням.

Судова колегія звертає увагу, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права на оскарження судового рішення в апеляційному порядку в строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.

Відтак, наведені Першим заступником прокурора у клопотанні підстави поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки такими причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З урахуванням наведеного суд не вбачає підстав для поновлення Першому заступнику прокурора строку на апеляційне оскарження судового рішення з причин, наведених у заявленому клопотанні.

Згідно ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

За правилами ч. ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що підставою для її подання Першим заступником прокурора визначено неналежне здійснення ДКС України захисту державних інтересів у спірних правовідносинах, які полягають у неналежному здійсненні заходів апеляційного оскарження рішення суду від 12.09.2022, зокрема, подання апеляційної скарги із пропуском строку та неусунуненням її недоліків, що призвело до відмови у відкритті апеляційного провадження, внаслідок чого державні інтереси залишилися незахищеними, а значна сума бюджетних коштів підлягає стягненню з Державного бюджету України в умовах воєнного стану.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що подання апеляційної скарги є правом, а не обов`язком учасника справи. Аналіз змісту ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022 у справі №640/1196/20 свідчить, що ДКС України вчиняло дії, спрямовані на усунення недоліків апеляційної скарги, а саме - на виконання вимог ухвали від 28.11.2022 про залишення апеляційної скарги без руху надало документ про сплату судового збору. У свою чергу неподання ДКС України клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення на виконання вимог ухвали від 28.11.2022, на переконання суду апеляційної інстанції, не може беззаперечно свідчити про неналежне виконання Відповідачем-1 своїх процесуальних обов`язків. При цьому, зміст ухвали від 28.11.2022 свідчить, що таке клопотання ДКС України подавалося до Шостого апеляційного адміністративного суду разом з апеляційною скаргою.

Викладене, на переконання судової колегії, свідчить, що фактично підставою звернення до суду стала незгода прокурора з висновками суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, а не нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави.

Таким чином, звертаючись до суду з цією апеляційною скаргою, прокурор перекладає на себе компетенцію відповідних уповноважених органів за відсутності на це визначених законодавчих підстав.

Аналогічний за своїм змістом висновок міститься в постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №810/3161/18 та від 22.09.2020 у справі №824/897/17-а.

Як вже було зазначено вище, приписами ч. 4 ст. 53 КАС України передбачено, що невиконання вимог щодо належного обґрунтування, зокрема, подання апеляційної скарги, має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи, що Першим заступником прокурора було пропущено тридцятиденний строк подання апеляційної скарги на рішення суду та в апеляційній скарзі не наведено у відповідності до вимог ч. ч. 3, 4 ст. 53 КАС України та ч. ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» обґрунтувань необхідності подання цієї апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без руху та надання Першому заступнику прокурора строку для усунення визначених у вказаній ухвалі недоліків шляхом:

- подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції із зазначенням інших причин, які, на переконання Апелянта, є поважними для поновлення пропущеного строку;

- наведення обґрунтувань апеляційної скарги відповідно до вимог зазначених вище законодавчих приписів.

Керуючись ст. ст. 53, 169, 248, 295, 296, 298, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Першого заступника керівника Київської міської прокуратури про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Вищого господарського суду України про визнати порушення державою Україна в особі Вищого господарського суду України права на отримання суддівської винагороди, стягнення майнової шкоди - залишити без руху.

Указати, що Апелянт протягом десяти днів, які обраховуються з моменту отримання копії цієї ухвали, має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначити причини, які він вважає поважними, для його поновлення, а також усунути інші недоліки, викладені у вказаній ухвалі.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, а також не будуть усунуті інші недоліки, викладені в ухвалі, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль