Справа № 200/18458/21
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року справа №200/18458/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Геращенка І.В., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як представник ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2022 р. у справі № 200/18458/21 (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №49 від 27 липня 2021 року про повторну відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачеві пенсію на пільгових умовах, на підставі п. а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення відповідно до його заяви про призначення пенсії від 23 жовтня 2020 року, включивши до пільгового та страхового стажу період навчання з 1 вересня 1985 року по 3 червня 1989 року у Донецькому технікумі промислової автоматики, період роботи з 19 грудня 1998 року по 22 червня 1989 року на Виробничому об`єднанні Советськвугілля Шахтоуправління Холодна Балка, період проходження служби в лавах Радянської Армії з 24 червня 1989 року по 31 травня 1991 року та періоди роботи з 22 серпня 1991 року по 10 січня 1993 року на Шахті №13-біс Промислового об`єднання Совєтськвугілля з 18 січня 1993 року по 8 квітня 2001 року на Промисловому об`єднанні Макіїввугілля Шахта Холодна балка, з 19 квітня 2001 року по 21 червня 2001 року на Шахті Світанок Жовтневого виробничого об`єднання Жовтеньвугілля, з 20 січня 2014 року по 31 жовтня 2014 року на Відокремлений підрозділ Шахта Холодна Балка Державного підприємства Макіїввугілля.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2022 року закрито провадження в адміністративній справі № 200/18458/21 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, роз`яснено сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач визначив, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 р. справа №200/1456/21-а виконано в повному обсязі та ним прийнято рішення від 27.07.2021 №о/р НОМЕР_1 про відмову у призначенні пенсії. Отже, зазначена позиція відповідача визначена у рішенні від 27.07.2021 про відмову в призначенні пенсії через те, що рішення суду не містить зобов`язання щодо зарахування спірних періодів до стажу роботи за Списком №1 ст. 14-20/14-25 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці. Отже, посилання Донецького окружного адміністративного суду в ухвалі від 08.07.2022 є помилковим, оскільки позивачем було оскаржено нове рішення Головного управління ПФУ в Донецькій області, яке було прийнято з інших підстав. Апелянт вважає помилковим посилання суду першої інстанції на невикористану можливість Головного управління Пенсійного фонду України звернутися до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, оскільки, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.03.2021 року було фактично виконаним на думку відповідача, то відсутні підстави для роз`яснення судового рішення, що виконано та набрало законної сили. Апелянт наголошує, що у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання ухвалити рішення.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами вже було вирішено рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 р. справа №200/1456/21-а, яке набрало законної сили.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, установлено право на звернення до суду та способи судового захисту і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Стаття 238 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для закриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Виходячи зі змісту цієї норми, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність судового рішення, яким завершено розгляд справи і набрання цим судовим рішенням законної сили.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності судового рішення, що набрало законної сили, у тотожній справі ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 11 квітня 2018 року у провадженні 11-257заі18.

Як вже зазначалось, позивач в рамках даної справи оскаржує рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №49 від 27 липня 2021 року про повторну відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та просить суд зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачеві пенсію на пільгових умовах, на підставі п. а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення відповідно до його заяви про призначення пенсії від 23 жовтня 2020 року, включивши до пільгового та страхового стажу період навчання з 1 вересня 1985 року по 3 червня 1989 року у Донецькому технікумі промислової автоматики, період роботи з 19 грудня 1998 року по 22 червня 1989 року на Виробничому об`єднанні Советськвугілля Шахтоуправління Холодна Балка, період проходження служби в лавах Радянської Армії з 24 червня 1989 року по 31 травня 1991 року та періоди роботи з 22 серпня 1991 року по 10 січня 1993 року на Шахті №13-біс Промислового об`єднання Совєтськвугілля з 18 січня 1993 року по 8 квітня 2001 року на Промисловому об`єднанні Макіїввугілля Шахта Холодна балка, з 19 квітня 2001 року по 21 червня 2001 року на Шахті Світанок Жовтневого виробничого об`єднання Жовтеньвугілля, з 20 січня 2014 року по 31 жовтня 2014 року на Відокремлений підрозділ Шахта Холодна Балка Державного підприємства Макіїввугілля.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/1456/21-а зобов`язано відповідача зарахувати до пільгового та страхового стажу спірні періоди роботи, проте оскільки у резолютивній частині рішення не вказано за яким саме Списком необхідно зарахувати періоди роботи, відповідачем вдруге відмовлено в призначенні пенсії. Оскільки Донецький окружний адміністративний суд відмовив в ухваленні додаткового рішення по справі №200/1456/21-а щодо зазначення за яким Списком необхідно зарахувати періоди роботи, позивач вимушений вдруге звертатися до суду з позовом з вимогами призначити та виплатити пенсію з дня подачі заяви про призначення пенсії.

Як свідчать матеріали справи, 23 жовтня 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії (а.с. 8 зворотній бік).

27 жовтня 2020 року відповідачем прийнято рішення №428, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії (а.с. 50-51).

Відповідно до цього рішення при призначенні пенсії не враховані довідки від 28 вересня та 09 жовтня 2020 року (а.с. 18-22), оскільки вони видані підприємствами м. Макіївка, які знаходяться на непідконтрольній території.

Позивач не погодившись з рішенням відповідача звернувся з позовом до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року по справі №200/1456/21-а задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_2 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а саме суд:

-визнав протиправним та скасував рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27 жовтня 2020 року №428 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_2 .

-зобов`язав Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 23 жовтня 2020 року про призначення пенсії на пільгових умовах, із зарахуванням до пільгового та страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1985 року по 03 червня 1989 року у Донецькому технікумі промислової автоматики, період роботи з 19 грудня 1998 року по 22 червня 1989 року на Виробничому об`єднанні Советськвугілля Шахтоуправління Холодна Балка, період проходження служби в лавах Радянської Армії з 24 червня 1989 року по 31 травня 1991 року та періоди роботи з 22 серпня 1991 року по 10 січня 1993 року на Шахта №13-біс Промислового об`єднання Советськвугілля,з 18 січня 1993 року по 08 квітня 2001 року на Промисловому об`єднанні Макіїввугілля Шахта Холодна балка, з 19 квітня 2001 року по 21 червня 2001 року на Шахті Світанок Жовтневого виробничого об`єднання Жовтеньвугілля, з 20 січня 2014 року по 31 жовтня 2014 року на Відокремлений підрозділ Шахта Холодна Балка Державного підприємства Макіїввугілля.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію на пільгових умовах за списком №1 з моменту подання заяви з 23 жовтня 2020 року судом відмовлено, оскільки такі дії віднесені до дискреційних повноважень відповідача.

Вказане рішення набрало законної сили відповідно до ухвали Першого апеляційного адміністративного суду 12 липня 2021 року.

При цьому, у рішенні суду зазначено, що беручи до уваги, що відомості про навчання, роботу а також про проходження служби в лавах армії вносились до трудової книжки, які підтверджено відповідними записами у трудовій книжці позивача, копією диплома, військовим квитком, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до загального та пільгового стажу період навчання з 01 вересня 1985 року по 03 червня 1989 року, період роботи з 19 грудня 1998 року по 22 червня 1989 року, період проходження служби в лавах Радянської Армії з 24 червня 1989 року по 31 травня 1991 року та періоди роботи з 22 серпня 1991 року по 10 січня 1993 року, з 18 січня 1993 року по 08 квітня 2001 року, з 19 квітня 2001 року по 21 червня 2001 року, з 20 січня 2014 року по 31 жовтня 2014 року.

Як встановлено судом, відповідач на виконання рішення суду по справі №200/1456/21-а повторно розглянув заяву ОСОБА_2 від 23 жовтня 2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та рішенням від 27 липня 2021 року ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії, з посиланням на те, що рішення суду не містить зобов`язання щодо зарахування спірних періодів до стажу роботи за Списком №1 чи ст. 14-20/14-25 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

З вказаного рішення відповідача вбачається, що спірні періоди не зараховано до пільгового та страхового стажу. Як зазначено в резолютивній частині рішення, відповідач зарахував пільговий стаж згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу.

Суд першої інстанції закриваючи провадження у даній справі зробив висновок що предмети позовів по справі № 200/1456/21-а та справі № 200/18458/21 є тотожними, з чим не погоджується суд апеляційної інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно із положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статтей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21 грудня 2020 року у справі №440/1810/19.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач виконав рішення суду по справі № 200/1456/21-а та прийняв рішення № 49 від 27 липня 2021 року (в преамбулі якого вказано, що воно прийнято на виконання рішення суду), що виключає можливість встановлення додаткового судового контролю для його виконання.

Аналіз предмету позову у справі, яка розглядається, свідчить, що підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами є порушення (на думку позивача) його права на призначення пенсії прийняттям вищевказаного рішення

Відтак, позивач оскаржує рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №49 від 27 липня 2021 року про повторну відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії, що не було предметом розгляду справи № 200/1456/21-а.

При цьому, оскаржувані рішення Пенсійного органу вмотивовані по різному, підстави для відмови також є різними, що свідчить про необхідність встановлення правомірності прийняття останнього (спірного в рамках даної справи).

Дійсно, у справах № 200/1456/21-а та справі № 200/18458/21 є вимоги про зарахування періодів роботи до пільгового стажу позивача, однак, на думку суду апеляційної інстанції вони не є вирішальними при вирішенні питання щодо тотожності всіх заявлених позовних вимог.

Щодо висновку суду першої інстанції про тотожність вимог про призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Дійсно, у справі №200/1456/21-а суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію на пільгових умовах за списком №1 з моменту подання заяви з 23 жовтня 2020 року, оскільки такі дії віднесені до дискреційних повноважень відповідача.

Однак, при закритті провадження у справі, суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивач перш за все просив суд переглянути заяву про призначення пенсії, оскільки Пенсійний орган не зарахував періоди роботи позивача.

З аналізу позовних вимог у справі № 200/18458/21 слідує, що позивач просить саме зобов`язати призначити пенсії за для неможливості відповідача порушити права позивача прийняттям неправомірного (на думку позивача) рішення.

Відтак, стверджувати, що вимоги про призначення пенсії (хоча вони і однакові за формулюванням) за своїм змістом є тотожними не має підстав, оскільки підстави для звернення (оскарження двох різних рішень, які обґрунтовані не однаково) не співпадають.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в рамках даної справи наявні ознаки порушення прав позивача на соціальний захист, що і спричинило звернення до суду із даним позовом.

Суд звертає увагу, що заявлені позовні вимоги не стосуються порядку виконання судових рішень, не є аналогічними, отже, в даному випадку наявні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору.

При цьому, суд першої інстанції не скористався правом на залишення позову без руху та надання можливості позивачу уточнити позовні вимоги чи змінити їх формулювання.

Відтак, висновок суду першої інстанції про наявність спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі діяв передчасно, не врахував, що позивачем оскаржується нове рішення Пенсійного органу, не надав оцінки підставам та обставинам при прийнятті спірного рішення, а відтак, ухвала суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню та направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з огляду на положення ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 308, 311, 320, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як представника ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2022 року у справі № 200/18458/21 задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2022 р. у справі № 200/18458/21 скасувати, а справу направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 22 березня 2023року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

А.В. Гайдар