Справа № 300/818/23
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
"23" березня 2023 р. Справа № 300/818/23
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Біньковська Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Калуської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Калуської районної державної адміністрації, відповідно до змісту якого просить: визнати бездіяльність щодо не проведення повного розрахунку на час звільнення протиправною; стягнути недоплачену грошову компенсацію за невикористану частину основної щорічної відпустки за робочий рік та додаткову відпустку за вислугу років за 2021 рік в розмірі 1223,68 грн.; стягнути середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 20.10.2021 по 24.02.2023 середній заробіток в розмірі 240414,50 гривень.
Ухвалою суду від 08.03.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу, з дня отримання копії цієї ухвали, десятиденний строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску, документа про сплату судового збору в сумі 2404,14 грн., а також приведення позовної заяви у відповідність до вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в частині обґрунтування позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 3 статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 5 статті 122 цього Кодексу).
Статтею 2 Закону України Про оплату праці передбачено, що структура заробітної плати становить основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 233 Кодексу законів про працю України у редакції, яка діяла до 18.07.2022 (включно) передбачалося, що "працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком".
Однак, пунктом 18 частини 1 розділу І Закону України ''Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин'' від 01.07.2022 за №2352-IX (надалі також - Закон №2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, назву та частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції:
"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.
Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".
Таким чином, починаючи з 19.07.2022, у Кодексі законів про працю України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.
Отже, після внесення Законом №2352-IX вказаних змін, частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України не врегульовано питання щодо строку звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, а лише встановлено строк звернення до суду виключно у справах:
- про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення);
- у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).
Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України, в редакції чинній на час звільнення позивача 20.10.2021, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
З правового аналізу статті 117 Кодексу законів про працю України слідує, що середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні повинен виплачуватися роботодавцем у день фактичного розрахунку з працівником, а тому про порушення свого права внаслідок неотримання від роботодавця разом із сумами, що підлягали виплаті при звільненні, такого середнього заробітку працівник дізнається в день проведення з ним фактичного розрахунку.
Згідно з матеріалами позовної заяви, наказом Калуської районної державної адміністрації №118-р/к від 20.10.2021 позивач звільнений 20.10.2021 з посади за власним бажанням. 20.10.2021 Калуською районною державною адміністрацією складено розрахунковий лист ОСОБА_1 .
Зміни до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України набрали чинності 19.07.2022. До суду із позовною вимогою про визнання бездіяльності щодо непроведення повного розрахунку на час звільнення протиправною та стягнення недоплаченої грошової компенсації за невикористану частину основної щорічної відпустки за робочий рік та додаткову відпустку за вислугу років за 2021 рік в розмірі 1223,68 грн., позивач звернувся тільки 02.03.2023, тобто поза межами тримісячного строку звернення до суду.
При цьому суд зауважує, що в розрахунковому листі наведений розрахунок середньоденного заробітку в сумі 206,78 грн. з якого розраховувались належні до виплати при звільненні ОСОБА_1 суми, а тому позивачу під час звільнення було відомо про застосування саме цієї величини, а не 241,25 як вважає за необхідне позивач.
Щодо обчислення строку звернення до суду із позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, застосуванню підлягають положення КАС України, а саме, визначений частиною 5 статті 122 КАС України місячний строк звернення до суду.
Водночас, із цим позовом до суду позивач звернувся 02.03.2023.
Таким чином, ОСОБА_1 звернувся із позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні до суду більше як через 2 місяці після зарахування на його рахунок (фактичного отримання) належних йому при звільненні коштів.
В обгрунтування поважності причин пропуску строків звернення до суду позивач зазначає, що в період з 29.04.2022 по 06.09.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), що підтверджує довідкою від 06.09.2022 №827.
Вказану обставину суд вважає поважною. Водночас, суд звертає увагу, що з часу звільнення позивача з військової служби в запас (наказ №192 від 06.09.2022) до подання позову до суду (02.03.2023) минуло шість місяців. Тобто, позов подано поза межами тримісячного строку звернення до суду.
До клопотання про поновлення строку звернення до суду позивачем долучено копії наказів Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 03.01.2023 №3-в та від 06.12.2022 №148-в, якими ОСОБА_1 надано відпустки (частина основної щорічної, додаткова за стаж державної служби, додаткова як учаснику бойових дій) у періоди з 19.12.2022 по 01.01.2023, 04.01.2023 по 14.01.2023 та з 15.01.2023 по 29.01.2023.
З приводу покликання на догляд за хворою матір`ю, яка є інвалідом І групи, суд зауважує, що до матеріалів позову ОСОБА_1 долучено висновок лікарсько-консультативної комісії №182 від 29.07.2022, довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 15.03.2016, зі змісту яких слідує, що ОСОБА_2 має ІІ групу інвалідності довічно. Крім того, з огляду на те, що позивач працює у Державній екологічній інспекції Карпатського округу ним не доведено здійснення описаного вище постійного догляду за хворою матір`ю.
Отже, перебування позивачем у відпустках з 19.12.2022 по 29.01.2023 за наданих суду доказів та наведених обставин не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду. Навпаки, перебуваючи у відпустці позивач мав більше свобідного часу для підготовки відповідних документів.
Щодо покликання позивача на те, що Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби COVID -19» розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3, яким процесуальні строки продовжено на строк дії карантину, суд зазначає наступне.
Згідно із пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Суд наголошує, що строки звернення до адміністративного суду з вимогою вирішити публічно-правовий спір встановлюються Кодексом адміністративного судочинства України, а саме статтею 122, а не нормами Цивільного процесуального кодексу України.
Відтак, покликання на норми Цивільного процесуального кодексу України є помилковими.
Крім того, суд зауважує, що 17.07.2020 набув чинності Закон України від 18.06.2020 №731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Цим Законом передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені у зв`язку з установленням карантину (з 12.03.2020), закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим законом. Отже, усі автоматично продовжені строки (в тому числі строк звернення до суду) закінчуються 6 серпня 2020.
Відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" установлено з 12.03.2020 на усій території України карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 року Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів, запроваджено адаптивний карантин на території України та дію карантину продовжено до 31.07.2020.
Постановами Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641, від 26.08.2020 №760, від 13.10.2020 №956, від 09.12.2020 №1236, 17.02.2021 №104, від 21.04.2021 №405, від 16.06.2021 №611, від 11.08.2021 №855, від 22 вересня 2021 № 981, від 15 грудня 2021 №1336, від 23.02.2022 №229, від 27.05.2022 №630, від 19.08.2022 №928, від 23.12.2022 №1423 установлено продовжити на всій території України дію адаптивного карантину до 30 квітня 2023 року.

Отже, з червня 2020 року в Україні загалом та Івано-Франківській області зокрема було пом`якшено карантинні обмеження та запроваджено так званий "адаптивний карантин", під час якого діяли лише окремі обмеження в залежності від встановленого рівня епідеміологічної небезпеки поширення COVID-19, які загалом, на переконання суду, не могли перешкодити позивачу звернутися до суду.

При цьому, суд звертає увагу на факт безперебійної роботи підприємств поштового зв`язку та на можливість позивача скористатися засобами електронного зв`язку.

Покликаючись на введення в державі карантинних обмежень у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження обставин, пов`язаних із такими подіями, які мали місце у відношенні безпосередньо до нього та перешкоджали своєчасному зверненню до суду.

Саме ж лише покликання на існування певних обставин, не дає суду можливості вважати що окремі обмеження, впроваджені у зв`язку з карантином, були об`єктивно непереборними обставинами щодо неможливості дотримання строку звернення до суду.

Стосовно покликання позивача на введення в Україні з 24.02.2022 правового режиму воєнного стану, як поважну причину пропуску строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Велика палата Верховного Суду в ухвалі від 18.11.2022 у справі № 990/139/22 зазначила, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Враховуючи, що на території Івано-Франківської області не ведуться активні бойові дії, позивачем не зазначено та не надано доказів наявності конкретних обставин, що становили перешкоду для своєчасного звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із цим позовом.

Крім того, суд зазначає, що на день прийняття Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та на теперішній час Івано-Франківський окружний адміністративний суд працює в штатному режимі, буд-яких обмежень щодо розгляду справ або прийому документів від учасників справи не запроваджено.

Суд наголошує, що покликання позивача на введення воєнного стану на території України не може бути беззаперечно поважною причиною для поновлення строку для подання позову без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та обумовили пропуск строку звернення до суду.

Отже, вказані обставини не є тією об`єктивною перешкодою для своєчасної реалізації права на звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом, та не можуть бути підставами для висновку про його поновлення.

Суд зазначає, що законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, зокрема, і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

З огляду на зазначене, вказані позивачем в заяві про поновлення строку звернення до суду підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду є неповажними. Позивачем не надано суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

За змістом частини 2 статті 123 КАС України у разі, якщо вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі наведеного, керуючись ч.2. ст.123, п.1 ч.4,ч.5 ст.169, ст.241, ст.248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Калуської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду, в порядку встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.