Справа № 460/34880/22
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/34880/22 пров. № А/857/17773/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання Юрченко М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у справі №460/34880/22 за адміністративним позовом Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Поліщук О. В.,

час ухвалення рішення 14.11.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 14.11.2022 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - Департамент соціальної політики Рівненської міської ради звернувся в суд з позовом до відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), третя особа: ОСОБА_1 , в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Корольчук Н.І. про накладення штрафу від 19 вересня 2022 року у ВП №69475049 у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн 00 коп.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Корольчук Н.І. про накладення штрафу від 19 вересня 2022 року у виконавчому провадженні №69475049 у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. Стягнуто на користь Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) судовий збір у розмірі 2481 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, третя особа: ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що оскаржувана постанова від 19 вересня 2022 року у виконавчому провадженні №69475049 про накладення штрафу на позивача у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн є правомірною та не підлягає скасуванню, оскільки судове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року у справі №460/13502/21, на думку апелянта, не виконано. Зазначає, що доказів виконання рішення суду матеріали справи не містять. При цьому, позивач лише повідомив, що на виконання рішення суду Департаментом направлено потребу у бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень, а тому після надходження коштів щорічна разова допомога буде перерахована на рахунок ОСОБА_1 . Звертає увагу, що покликання Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради на Постанову КМУ від 26 серпня 2021 року №902 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду» є безпідставним та вважає, що Департамент у такий спосіб сприяє тривалому порушенню права позивача на соціальний захист, яке гарантоване ст.46 Конституції України та захищене у судовому порядку. Таким чином, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що для забезпечення цієї рівності Департамент постійно інформує Департамент соціального захисту населення Рівненської ОДА про стан позовної роботи в судах та щодо рішень судів, які винесені на користь громадян, в частині виділення бюджетних коштів по цій категорії справ. Вказує, що Департаментом сформовано окремі списки за черговістю виконання рішень відповідно до пріоритетності спрямування коштів, зокрема до якого внесено рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року у справі №460/13502/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Крім того, зауважує, що відповідно до пункту 11 постанови КМУ №902 від 26 серпня 2021 року «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду» позивачем щомісяця до 5 числа подається потреба в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень суду, підготовлена відповідно до пріоритетності з дотриманням черговості їх виконання, за встановленою Мінсоцполітики формою. Вказує, що орган державної влади в особі відповідача діяв не на підставі Закону України, використавши свої повноваження, не у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження» (Законом №1404-VІІІ), відповідно порушуючи ч.2 ст.19 Конституції України, тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, ОСОБА_1 подав клопотання про розгляд справи без його участі, згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 липня 2022 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень відкрито виконавче провадження на виконання рішення суду від 13 квітня 2022 року у справі №460/13502/21.

Листом від 04 серпня 2022 року Департамент повідомив Відділ примусового виконання рішень про те, що 05 червня 2022 року Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради було направлено потребу в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень до Департаменту соціальної політики Рівненської обласної державної адміністрації.

30 серпня 2022 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на боржника штрафу у розмірі 5100 грн.

03 вересня 2022 року Департамент повідомив Відділ примусового виконання рішень про стан та можливість виконання рішень суду у зазначеній категорії справ, з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України №902 від 26 серпня 2021 року, якою затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду.

03 вересня 2022 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200 грн.

Не погоджуючись з діями державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу у розмірі 10200 грн та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з адміністративним позовом у суд.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин; боржник перераховує кошти стягувачу відповідно до визначених пріоритетності та з дотриманням черговості виконання рішень (списків), тобто Департамент соціальної політики Рівненської міської ради виконує конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення суду у справі №460/13502/21, а тому оскаржувана постанова від 19 вересня 2022 року у ВП №69475049 про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн 00 коп. є протиправною та підлягає скасуванню.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст.129-1 Конституції суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Ч.1 ст.370 КАС України передбачає, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ст.3 Закону України Про виконавче провадження примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За змістом п.1 ч.1 ст.26 цього Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження передбачає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1,16, ч.3 ст.18 цього Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.1, 2 ст.63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом ч.1 ст.75 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Ч.4 ст.19 цього Закону передбачає, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Разом з тим, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, з системного аналізу вищенаведених правових норм можна дійти висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України Про виконавче провадження. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. При цьому, поважними, у розумінні наведених норм Закону України Про виконавче провадження, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року у справі №460/13502/21 позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано Департамент соціальної політики Рівненської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи відповідно до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої у 2021 році суми допомоги.

Зі змісту листа позивача від 14 листопада 2022 року №08-5616 вбачається, що ОСОБА_1 було здійснено перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, у розмірі 7-ти мінімальних пенсій за віком. Нарахована грошова допомога з урахуванням вже виплаченої до 5 травня 2021 року суми становить 8992 грн. (вісім тисяч триста п`ятдесят чотири грн) 00 коп. На виконання Постанови Кабінету Міністрів України №902 від 26 серпня 2021 року, відповідно до листа №443/0/22 департаменту соціальної політики Рівненської ОДА від 13 травня 2022 року Департаментом соціальної політики Рівненської міської ради подано департаменту соціальної політики Рівненської ОДА інформацію про потребу в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень до 08 числа місяця наступного за звітним, за формою підготовлену відповідно до пріоритетності з дотриманням черговості їх виконання за встановленою Міністерства соціальної політики формою Додаток №1. До вищевказаної потреби включено рішення ухвалене Рівненським окружним адміністративним судом по ОСОБА_1 згідно з черговості виконання рішення за датою їх надходження згідно з додатком №2 (а.с. 35).

Крім того, Департаментом соціальної політики Рівненської міської ради до вказаного листа долучено Інформацію про потребу в бюджетних асигнуваннях для забезпечення грошових зобов`язань, які виникли на підставі рішень, на користь стягувана за КПКВК 2501290 «Забезпечення виконання рішення суду» витяг зі списку судових рішень станом на 08 червня 2022 року та витяг зі списку судових рішень станом на 08 червня 2022 року (а.с.36-37).

Колегія суддів зазначає, що поважність причин як умови, з якою Закон України Про виконавче провадження пов`язує накладення на боржника штрафу за невиконанням судового рішення, є тією обставиною, якій державний виконавець і суд мали надати належну правову оцінку. Обставини, які повідомив Департамент соціальної політики Рівненської міської ради, свідчать про те, що невиплата в повному обсязі перерахованої за судовим рішенням щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, зумовлена не недбалістю чи неналежним виконанням своїх обов`язків, а власне змінами у правовому регулюванні порядку виплати та фінансуванням витрат на виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Позивач не мав об`єктивної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки кошти з Державного бюджету на виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, у такому розмірі не виділялись.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин; боржник вчиняє необхідні дії щодо виконання рішення суду, здійснив перерахунок коштів та, відповідно, з дотриманням черговості здійснює виконання рішень (списків), тобто Департамент соціальної політики Рівненської міської ради виконує конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення суду у справі №460/13502/21, а тому оскаржувана постанова від 19 вересня 2022 року у ВП №69475049 про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн 00 коп. є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 229, 242, 243, 250, 268, 271, 272, 287, 310, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у справі № 460/34880/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 22 березня 2023 року.