Справа № 520/2557/23
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
23 березня 2023 року справа №520/2557/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги, розглянувши у письмовому провадженні
за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Харкова)

про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту позивач, ГУ ПФ України в Харківській області) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Харкова) (далі по тексту відповідач), в якому просить скасувати постанову про накладення штрафу від 25.01.2023 виконавчого провадження №69943391.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що державний виконавець під час прийняття спірної постанови про стягнення виконавчого збору не врахував часткове виконання ГУ ПФ України в Харківській області рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 у справі №520/27282/21, а також відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактичну відсутність коштів для ініціювання платежу.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 позовну заяву у цій справі залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням положень статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України. Призначено судове засідання.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи до 17.03.2022.

У цей же строк зобов`язано відповідача надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження, які стосуються заявлених позовних вимог та докази направлення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору Головному управлінню Пенсійного фонду України.

На виконання вказаної ухвали від 16.03.2023 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, відтак вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору. На переконання представника відповідача, оскаржувана позивачем постанова про стягнення виконавчого збору є правомірною та скасуванню не підлягає.

Крім того, на вимогу суду представник відповідача надав належно засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження №69943391.

У судове засідання, призначене на 23.03.2023 сторони не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомленні судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи провести без представника відповідача.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приписами частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

З програми «Спеціалізоване діловодство суду» встановив, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 у справі №520/27282/21, зокрема, зобов`язано ГУ ПФ України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України №2262-ХІІ, статті 9 Закону України 2011-ХІІ та з врахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України №704, згідно з оновленою довідкою наданою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.08.2021 №ФХ-85173, з урахуванням виплачених сум.

Вказане рішення набрало законної сили 09.08.2022 та 23.09.2021 за ним видано відповідний виконавчий лист.

За вказаним виконавчим листом за заявою стягувача ОСОБА_1 , постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Харків) Барановою Яною 25.01.2021 відкрито виконавче провадження №69943391.

Одночасно із цим, 25.01.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Харків) також було прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №69943391 у розмірі 268,00 грн. та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 26 000,00 грн., яку отримано позивачем 31.01.2023.

Листом від 06.02.2023 №2000-0309-8/4294 ГУ ПФ України в Харківській області повідомлено державного виконавця про те, що управлінням добровільно виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 у справі №520/27282/21. На виконання вказаного рішення суду ОСОБА_1 з 01.04.2019 проведено перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки від 30.08.2021 №ФХ-85173. За період з 01.04.2019 по 31.10.2022 нараховано різницю у пенсії у розмірі 230 712,53 грн. Виплату різниці у пенсії, нараховану за період з 01.04.2019 по 31.10.2022 у розмірі 230 712,53 грн. буде проведено за наявності виділення коштів на цю мету з Державного бюджету України.

На підтвердження вказаного до листа додано: перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019, розрахунок на доплату пенсії від 03.02.2023, розрахунок компенсації на виконання рішення суду.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Харків) Барановою Яною 06.03.2023 прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00грн.

Станом на момент розгляду справи інформації від ГУ ПФУ в Харківській області про виконання рішення суду у повному обсязі не надходило.

Не погодившись з постановою про стягнення виконавчого збору від 25.01.2023 у виконавчому провадженню №69943391, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відтак, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права особи на справедливий суд, та одночасно - однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Продовжуючи розгляд справи, суд бере до уваги, що згідно частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до положень статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів(ч.2). За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи(ч.3). Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Положеннями частини п`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

У спірних правовідносинах пенсійним органом проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.08.2021 №ФХ-85173 та за період з 01.04.2019 по 31.10.2022 нараховано різницю у пенсії у розмірі 230 712,53 грн. Проте, виплату нарахованих сум проведено не було.

Відтак, рішення суду виконано позивачем частково, що пенсійним органом не заперечується.

Згідно частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обов`язок доведення відповідності оскарженого рішення (діяння) закону за критеріями частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у силу частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено саме на владного суб`єкта.

З матеріалів справи суд встановив, що постанову про стягнення виконавчого збору прийнято одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження; станом на дату прийняття спірної постанови рішення суду у повному обсязі виконано не було; існування випадків, передбачених статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження», коли виконавчий збір не стягується, судом не виявлено, та позивачем не наведено.

Після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем вживалися заходи з приводу примусового виконання рішення суду у повному обсязі, зокрема, була прийнята постанова про накладення штрафу.

Як станом на дату прийняття оскарженого рішення державного виконавця з приводу стягнення виконавчого збору, так і станом на час розгляду даного спору у суді в матеріалах справи відсутня інформація про повне виконання судового рішення.

Згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши докази у справі у їх сукупності за правилами статтей 72-78, 90, 211 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що факт вчинення відповідачем - суб`єктом владних повноважень порушень закону не підтверджено, існування у державного виконавця свободи адміністративного розсуду на неприйняття рішення про стягнення виконавчого збору не виявлено, а відтак, порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у спірних правовідносинах слід визнати недоведеним.

Застосування відповідачем - суб`єктом владних повноважень приписів статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на доводи позову та установлені обставини даного спору саме - у частині прийняття постанови про стягнення виконавчого збору узгоджується із правовим висновком постанови Верховного Суду від 11.08.2022 у справі №640/23271/21, а обставини можливого майбутнього виконання цього акту знаходяться поза предметом доказування.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в порушення частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність відмови у здійсненні перерахунку пенсії на підставі наданої довідки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної заяви.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6 - 9, 241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, місто Харків, 61002, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Харкова) (вулиця Ярослава Мудрого, 16, місто Харків, 61002, ) про скасування постанови відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду); підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: протягом 10 днів з дня їх проголошення.

Повний текст рішення складено 23.03.2023.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА