Справа № 380/1407/23
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/1407/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д. розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83 ), в якому просить:

визнати протиправним Рішення про відмову у перерахунку пенсії в частині перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.07.2022, врахувавши при цьому право ОСОБА_1 на надання інформації про умови призначення усіх видів пенсій, на які вона має право та роз`яснення можливості оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника як за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, так і за Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, включаючи всі передбачені законодавством виплати/надбавки та індексацію;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області врахувати загальний страховий стаж при обрахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника, виходячи з пенсії за віком тривалістю 60 років 5 місяців 13 днів, а для пенсії за ст. 37 Закону України Про державну службу (3723) - стаж державної служби тривалістю 42 роки 8 місяців 27 днів.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області при призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника надати право вибору відповідно до статті 40 Закону 1058-IV найбільш сприятливих для обчислення пенсії періодів заробітної плати (доходу) мого чоловіка за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв,

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області при призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 врахувати положення пункту 3 частини 1 статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 1058-IV, згідно з яким пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника. Оскільки таке звернення позивачки зафіксовано 01 липня 2022 року, то пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, наступного за днем смерті годувальника - з 23.05.2022 року.

визнати протиправною діяльність відділу обслуговування громадян № 4 (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо надання консультацій про пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач безпідставно відмовив їй у перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника. Також зазначає, що відповідачем неправильно нараховано стаж роботи для призначення пенсії державному службовцеві і неправильно визначено дату, з якої починає нараховуватись пенсія. Для відновлення свого порушеного права звернулась із даним позовом до суду.

Ухвалою від 30.01.2023 позовну заяву залишено без руху з підстав несплати судового збору та неуточнення позовних вимог щодо визначення відповідачів та позовних вимог до кожного з них.

27.02.2023 позивач подала заяву про усунення недоліків позовної заяви, згідно з якою позовні вимоги викладено у новій редакції:

визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у перерахунку пенсії в частині перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника № 67 від 07.07.2022, ухвалене відділом перерахунків пенсій № 3 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області;

визнати дії відділу обслуговування громадян № 4 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо надання інформації стосовно умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; повідомлення про необхідність дооформления документів або надання додаткових документів, або відсутності необхідних документів, уточнення інформації щодо страхового стажу, а також бездіяльність щодо ненадання права вибору ОСОБА_1 найбільш сприятливих для обчислення пенсії періодів заробітної плати (доходу) померлого годувальника - ОСОБА_2 - відповідно до статті 40 Закону України № 1058-IV протиправними;

зобов`язати відділ обслуговування громадян № 4 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із врахуванням поданої заяви 01.07.2022, надавши інформацію щодо умов та порядку призначення пенсії, альтернативи призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника або 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16.12.1993, або 50% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003, після дооформлення та надання необхідних документів, здійснити розрахунок, включаючи всі передбачені законодавством виплати/надбавки та індексацію, з 23.05.2022 пенсії у зв`язку з втратою годувальника - ОСОБА_2 - у розмірі: 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16.12.1993, враховуючи стаж державної служби померлого годувальника тривалістю 42 роки 8 місяців 27 днів, враховуючи загальний страховий стаж померлого годувальника тривалістю 60 років 5 місяців 13 днів, та призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника - ОСОБА_2 - з 23.05.2022 з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою від 01 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 09.03.2023 подав до суду відзив, у якому просить відмовити в задоволенні позову повністю. Відзив обґрунтований тим, що заява позивача розглядалась, а рішення про відмову в перерахунку пенсії приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області за принципом екстериторіальності. Також зазначає, що ним не було порушено норм законодавства при прийнятті рішення щодо перерахунку пенсії позивача, оскільки при переведенні з одного виду пенсії на інший застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. Крім того, відповідач вважає, що підстави для переведення позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі Закону України Про державну службу відсутні.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області 17.03.2023 подав до суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що під час проведення розрахунку та визначення права на переведення позивача на пенсію по втраті годувальника Головним управлінням заробітна плата була розрахована на підставі ст. 40 Закону № 1058-IV та з урахуванням наданих документів. Також відповідач вважає, що Законом України Про державну службу від 10.12.2015 № 899-VIII не передбачено призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

20.03.2023 позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якою позовні вимоги викладено в наступній редакції:

визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у перерахунку пенсії в частині перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника № 67 від 07.07.2022, ухвалене відділом перерахунків пенсій № 3 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області;

визнати дії відділу обслуговування громадян № 4 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо надання інформації стосовно умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; повідомлення про необхідність дооформления документів або надання додаткових документів, або відсутності необхідних документів, уточнення інформації щодо страхового стажу, а також бездіяльність щодо ненадання права вибору ОСОБА_1 найбільш сприятливих для обчислення пенсії періодів заробітної плати (доходу) померлого годувальника - ОСОБА_2 - відповідно до статті 40 Закону України № 1058-IV протиправними;

зобов`язати відділ обслуговування громадян № 4 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із врахуванням поданої заяви 01.07.2022, надавши інформацію щодо умов та порядку призначення пенсії, альтернативи призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника або 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723- XII від 16.12.1993, або 50% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003, здійснити розрахунок, включаючи підвищення ОСОБА_1 як дитині війни, надбавку за особливі заслуги перед Україною померлого годувальника відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 67 від 07.07.2022, з 23.05.2022 пенсії у зв`язку з втратою годувальника - ОСОБА_2 - у розмірі: 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723- XII від 16.12.1993, враховуючи довідку № 101 від 29.06.2022, видану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Львівській області, враховуючи стаж державної служби померлого годувальника тривалістю 42 роки 8 місяців 27 днів, враховуючи загальний страховий стаж померлого годувальника тривалістю 60 років 5 місяців 13 днів, та призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника - ОСОБА_2 - з 23.05.2022 з урахуванням фактично виплачених сум.

Також позивач подала 20.03.2023 відповідь на відзив відповідачів, у якій заперечила доводи відповідачів. Заявила, що відповідачі оспорюють її право на призначення пенсії у разі втрати годувальника. На думку позивача, усі утриманці померлого годувальника мають рівні права щодо умов, розміру та дати призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яка визначена пунктом 3 частини 1 статті 45 Закону №1058 з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 22.03.2023 подав заперечення на відповідь на відзив. Зазначив, що розмір пенсії по втраті годувальника визначається згідно зі статтею 37 Закону 1058, зокрема, на одного непрацюючого члена сім`ї 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника. Під час проведення перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника було встановлено, що страховий стаж годувальника становить 47 років 1 місяць і 1 день. Однак, при проведенні перерахунку пенсії встановлено, що при переході з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, розмір пенсії зменшується і становить 5052,71 грн. Оскільки, відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Закону 1058 у разі, якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Пенсії по інвалідності та у разі втрати годувальника, а також пенсії за віком, особам, які не мають права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723, призначаються за нормами Закону 1058. Таким чином, відповідач вважає, що діяв в межах своїх повноважень та на підставі нормативно-правових актів України.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

21 квітня 1963 позивач уклала шлюб із гр. ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 .

Згідно зі свідоцтвом № 85, виданим Головним управлінням трудових резервів при Раді Міністрів СРСР, з 01 листопада 1954 року по 4 жовтня 1955 року ОСОБА_2 проходив навчання у технічному училищі №3 м. Стрий Дрогобицької області і здобув кваліфікацію машиніста паросилової та дизельної установки, слюсаря п`ятого розряду.

Згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 , чоловік позивачки має наступний стаж:

з 05.10.1955 по 22.07.1958 служба в радянській армії;

22.10.1958 зарахований на роботу різноробом;

01.06.1960 звільнений за власним бажанням;

18.07.1960 зарахований на службу до Львівського облвиконкому;

19.07.1964 обраний на посаду народного судді Жидачівського районного народного суду;

20.07.1964 звільнений зі служби у зв`язку з обранням на посаду народного судді;

12.12.1965 повторно обраний на посаду народного судді Жидачівського районного народного суду;

13.12.1970 повторно обраний на посаду народного судді Жидачівського районного народного суду та затверджений на посаді голови суду;

12.04.1976 звільнений із займаної посади голови Жидачівського районного народного суду у зв`язку зі спливом строку повноважень та виїздом за власним бажанням за межі області за станом здоров`я;

12.04.1976 обраний народним суддею Бахчисарайського районного суду і затверджений на посаду голови суду;

06.02.1978 звільнений за власним бажанням у зв`язку з погіршенням стану здоров`я за ст. 38 КЗПП УРСР;

20.10.1978 затверджений секретарем партійного комітету Ходорівського цукрокомбінату;

04.07.1980 увільнений від обов`язків секретаря партійного комітету цукрокомбінату в зв`язку з обранням народним суддею Жидачівського районного суду;

29.06.1980 обраний на посаду народного судді Жидачівського районного народного суду;

20.06.1982 обраний на посаду народного судді Жидачівського районного народного суду;

26.06.1984 призначений головою Жидачівського районного народного суду;

25.06.1987 звільнений із займаної посади у зв`язку зі спливом строку повноважень і прийнятий в порядку переведення на посаду старшого консультанта відділу юстиції Львівського облвиконкому;

01.07.1989 звільнений з займаної посади у зв`язку з переходом на виборну посаду (ст. 36 ч. 1 п. 5 КЗПП України);

01.07.1989 обраний та приступив до виконання обов`язків народного судді Жидачівського райнарсуду;

20.06.1990 обраний головою Стрийського райнарсуду;

01.06.2000 у відповідності до Постанови Верховної Ради України №1779-ІІІ від 01.06.2000 обраний суддею Стрийського районного суду Львівської області безстроково.

14.08.2000 у відповідності до Указу Президента України № 975/2000 від 14.08.2000 Про призначення голів районних (міських) судів призначений головою Стрийського районного суду Львівської області.

22.03.2001 відповідно до Постанови Верховної Ради України Про звільнення суддів №2336-111 від 22.03.2001 звільнено із займаної посади у зв`язку з виходом у відставку (ст. 43 ЗУ Про статус суддів).

4 жовтня 2000 року Указом Президента України №938 ОСОБА_2 було присвоєне почесне звання Заслужений юрист України.

Згідно з довідкою про перерахунок пенсії від 21.01.2020, загальний страховий стаж роботи ОСОБА_2 становить 39 років 0 місяців 10 днів, з них стаж роботи на посаді судді складає 32 роки 3 місяці 6 днів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

Згідно з довідкою № 101 від 29.06.2022 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданою Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Львівській області, суддівська винагорода ОСОБА_2 складається з:

-посадового окладу в розмірі 63 060,00 грн;

-доплати за вислугу років (80%) в розмірі 50 448,00 грн;

-доплати за перебування на адміністративній посаді в суді (10%) в розмірі 6306 грн.

Загальний розмір суддівської винагороди становить 119 814,00 грн.

01 липня 2022 року позивач звернулась до Відділу обслуговування громадян №4 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з переходом на інший вид пенсії у разі втрати годувальника. Згідно з розпискою-повідомленням, заяву та документи позивача було прийнято і зареєстровано за №3808.

Листом від 12.07.2022 №1300-5207-8/60352 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача, що їй відмовлено в перерахунку пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило про прийняття рішення про відмову у перерахунку пенсії в частині перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника №67 від 07.07.2022 своїм листом № 13519/03-16 від 07.07.2022. Рішення мотивоване тим, що за наданими документами до страхового стажу зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки, період військової служби згідно військового квитка з 14.10.1955 по 15.07.1958, період навчання з 01.11.1954 по 04.10.1955 згідно свідоцтва про навчання №85 від 04.10.1955, зараховано періоди роботи згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (ОК-5) з 01.01.2004 по 31.01.2019.

Страховий стаж годувальника становить 47 років 1 місяць та 1 день.

У перерахунку пенсії перехід з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника згідно Закону України №1058 відмовлено, оскільки після проведення перерахунку розмір пенсії зменшується та становить 5052,71 грн.

Розмір пенсії до перерахунку з урахуванням надбавки за особливі заслуги перед Україною померлого годувальника (338,45 грн) становить 5130,26 грн, отже перерахунок пенсії-перехід з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника є недоцільним.

Не погодившись із таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

При вирішення даного позову суд керується такими нормами права.

Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першої ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частини 1, 2 статті 46 Конституції України передбачають, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

На момент виходу ОСОБА_2 у відставку правовідносини щодо грошового забезпечення суддів у відставці регулювалось Законами України Про статус суддів від 15.12.1992 № 2862-XII та Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-XII (далі Закони № 2862-ХІІ та №3723-ХІІ відповідно).

Частина 4 статті 43 Закону № 2862-XII визначала, що судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону №3723-ХІІ.

Відповідно до ст.37 Закону № 3723 пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У цій редакції стаття 37 Закону № 3723 діяла і на час виходу ОСОБА_2 у відставку.

При цьому, на цей час ч. 4 ст. 43 Закону № 2862-XII передбачала, що судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Викладене свідчить, що виходячи у відставку, ОСОБА_2 мав право обрати пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання судді. Окрім того, він мав право на пенсію за віком на загальних підставах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

У статті 37-1 Закону № 3723 було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Отже, якщо б ОСОБА_2 обрав пенсію за віком, то мав би право отримувати її (а у разі підвищення заробітної плати суддів у збільшеному розмірі) до смерті.

Законом № 3723 у ст. 37 було встановлено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням норм частини п`ятої цієї статті, а на двох і більше членів сім`ї 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону № 1058-IV).

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною восьмою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала пенсію за цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 36 Закону № 1058-IV, непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Отже, утриманці державних службовців, що отримали право на пенсію за ст. 37 Закону № 3723, мають право на пенсію по втраті годувальника, розмір якої обчислюється від суми заробітної плати померлого годувальника.

У постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі №236/3193/16-а сформульовано висновок про те, що право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених ч. 10 ст. 37 Закону № 3723, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

У свою чергу, в постанові від 21.12.2021 у справі № 440/7341/20 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду прийшов до висновку, що утриманці державних службовців, що отримали право на пенсію за ст. 37 Закону № 3723, мають право на пенсію по втраті годувальника, розмір якої обчислюється від суми заробітної плати померлого годувальника.

З огляду на це, Верховний Суд у цій справі зазначив, що він вже розглядав справу №236/3193/16-а, в якій висловлювався щодо права утриманців судді, що перебував у відставці та отримував щомісячне довічне грошове утримання, на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону № 3723 у розмірі 70 % від заробітної плати судді.

При цьому, за змістом постанови касаційної інстанції, визначальним є встановлення обставин, чи мав суддя у відставці право на пенсію за віком на підставі Закону № 3723, а якщо мав, то який її розмір і чому її не було взято відповідачем для розрахунку пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи, померлий чоловік позивачки працював на посаді судді з 1964 року з перервами, що підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_5 . 22.03.2001 він був звільнений з посади відповідно до Постанови Верховної Ради України Про звільнення суддів №2336-111 від 22.03.2001 у зв`язку з виходом у відставку.

01.05.2016 набув чинності новий Закон України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII). Пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах суддів.

Аналогічні приписи закріплено й у Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України 03.05.94 № 283 (який був чинним до 25.03.2016).

Отже, як Порядок № 283 (пункт 2), так і чинний на теперішній час Порядок № 229 (пункт 4) передбачає, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах суддів.

У постанові від 16.12.2021 у справі № 752/5153/17 Верховний Суд зазначив, що законами України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про державну службу" № 3723-XII регламентовано різні умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та підстави для її перерахунку.

Відтак, за наявності умов, передбачених Законом України "Про державну службу" стажу державної служби у особи, на утриманні якого перебувала позивачка, остання має право на таку пенсію.

Частиною 1 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI визначалося, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

У частині 1 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності 30.09.2016, визначено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону№ 889-VIII установлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (зокрема 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723.

Наявними у матеріалах справи документами підтверджується, що стаж ОСОБА_2 на посаді судді складає 32 роки 3 місяці 6 днів, а загальний стаж державної служби складає 42 роки 8 місяців 27 днів.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 25.02.2021 у справі № 750/6459/17.

Необхідною ж умовою для виникнення в осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723 є наявність сукупності таких умов:

1) досягнення такими особами певного віку, а саме чоловіками 62 років;

2) наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме для чоловіків 35 років, оскільки зміст вказаної правової норми передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом;

3) наявність в особи не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 822/524/18, від 02.04.2020 у справі № 687/545/17, від 15.08.2019 у справі № 676/6166/17.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, 62 роки йому виповнилося 05 лютого 1998 року. Стаж роботи померлого на посаді судді складає 32 роки 3 місяці 6 днів, загальний стаж державної служби складає 42 роки 8 місяців 27 днів, загальний стаж ОСОБА_2 складає 47 років 1 місяць та 1 день. Вказане підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_2 НОМЕР_3 , довідкою про перерахунок пенсії від 21.01.2020.

Верховний Суд України у постанові від 01.07.2014 у справі № 21-244а14 та Верховний Суд у постанові від 03.04.2019 у справі № 724/436/15-а висловили правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

З огляду на спірні правовідносини, а також періоди, в яких виник цей спір, дотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права полягає у тому, що, приймаючи нові умови пенсійного забезпечення згідно Закону № 889-VIII, Верховна Рада України закріпила право певних осіб на конкретні умови призначення пенсії, зокрема, пенсії державного службовця шляхом відсилання до норм Закону, який, серед іншого, передбачає такий вид пенсійного забезпечення, як призначення пенсії по втраті годувальника.

За таких умов, розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі її смерті, тобто позивачки, відповідно до статті 37 Закону № 3723.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 236/3193/16-а, від 31.05.2021 у справі № 569/10026/16-а.

Щодо обраного способу захисту прав та інтересів позивачки суд зазначає наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Проаналізувавши позовні вимоги позивача, суд зазначає, що у вказаній судом вище справі №440/7341/20, виходячи за межі позовних вимог для ефективного захисту прав вдови, що перебувала на утриманні чоловіка, а також для спрямування судової практики у цій категорії справ, Верховний Суд звернув увагу на те, що у ст. 37 Закону № 1058 не зазначено, що пенсія за віком померлого годувальника обчислюється саме за Законом № 1058. ОСОБА_2, виходячи у відставку, мав право обрати пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання судді. Окрім того, він мав право на пенсію за віком на загальних підставах, визначених Законом № 1058. Якщо б ОСОБА_2 обрав пенсію за віком, то мав би право отримувати її (а у разі підвищення заробітної плати суддів у збільшеному розмірі) до смерті. Закон України № 1058 не містить норми, яка б дозволяла замість пенсії за віком померлого годувальника застосовувати щомісячне довічне грошове утримання судді, однак цей Закон і не визначає, за яким законом повинна розраховуватися пенсія за віком померлого годувальника, якщо він мав право на таку пенсію за Законом № 3723 і за Законом № 1058. З огляду на це Верховний Суд дійшов висновку, що частину першу статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слід застосовувати з урахуванням того, що розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника судді у відставці, що отримував щомісячне довічне грошове утримання і на час смерті мав право на пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, визначається на вибір заявника, що звернувся за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі: 1) 70 % від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993, або 2) 50 % від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003. Пенсійний фонд та його органи повинні забезпечити умови, за яких особа обізнана з умовами призначення різних пенсій і може робити усвідомлений вибір. Належне виконання цього обов`язку передбачає надання інформації про умови призначення всіх видів пенсії, на які заявник має право. З огляду на це працівник сервісного центру пенсійного органу повинен був роз`яснити позивачці можливість оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника як за Законом № 1058, так і за Законом № 3723, якщо ОСОБА_2 мав на неї право, проінформувати заявницю про їх розміри. Суди першої та апеляційної інстанції не з`ясували, чи виконано вищезазначений обов`язок. Призначення відповідачем пенсії за Законом № 1058 без з`ясування чи мав суддя у відставці ОСОБА_2 право на пенсію за віком на підставі Закону № 3723, а якщо мав, то який її розмір і чому її не було взято відповідачем для розрахунку пенсії у зв`язку із втратою годувальника, а також чи мала позивач право на призначення пенсії з урахуванням Закону № 3723 та без усвідомленого вибору заявниці порушує її право на вибір пенсії.

З наведеного суд приходить до висновку, що у даному випадку ефективним способом захисту та відновлення порушених прав позивачки буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії перехід на інший вид пенсії у разі втрати годувальника з урахуванням правових висновків, наведених у цьому судовому рішенні, врахувавши право ОСОБА_1 на надання інформації про умови призначення усіх видів пенсій, на які вона має право та роз`яснення можливості оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника як за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, так і за Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

На підставі ст. 139 КАС судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 257-262, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83 ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника №67 від 07.07.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії перехід на інший вид пенсії у разі втрати годувальника з урахуванням правових висновків, наведених у рішенні суду, врахувавши право ОСОБА_1 на надання інформації про умови призначення усіх видів пенсій, на які вона має право та роз`яснення можливості оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника як за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, так і за Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1073 (тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.