Справа № 500/81/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/81/23

07 березня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 12.10.2022 №157, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12.10.2022 №157, яким накладено на стрільця 3-го стрілецького відділення 3-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти старшого сержанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

В обґрунтування уточненого позову зазначає, що позивач наказом №4 від 27.02.2022 року був мобілізований Третім відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 та зарахований до складу військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця 3-го стрілецького відділення 3-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти. Вказує, що 02 грудня 2022 року, дізнався, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 йому оголошено сувору догану та відкрито кримінальне провадження щодо нього. Копія наказу позивач не отримував. Позивач вважає вказаний наказ протиправним та необґрунтованим, оскільки відомості у вказаних документах не відповідають фактичним обставинам. Крім того, відповідачем було порушено процедури проведення службового розслідування та накладення дисциплінарного стягнення.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.01.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання на 14.02.2023 о 11:30 год.

26.01.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заву, де зазначено, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач зазначає, що відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його нас лідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 157 від 12.10.2022 року про підсумки службового розслідування за фактом непокори, вчиненої в умовах воєнного стану військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 , у т.ч. ст. сержантом ОСОБА_1 , беручи до уваги висновки, оформлені актом службового розслідування від 12.10.2022, з метою притягнення винних осіб до відповідальності, а також усунення умов та причин, які сприяли правопорушенню було наказано службове розслідування вважати завер шеним; за порушення Військової присяги, ст. ст. 11, 12, 16, 30, 37, 127 та 128 Статуту внутрі шньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 4 та 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. сержанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА» та позбавлено премії за вере сень 2022 року в повному обсязі та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року. Начальнику групи персоналу управління війсь кової частини НОМЕР_1 наказано увільнити ст. сержанта ОСОБА_1 від займаної посади та призначити у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

У матеріалах службового розслідування наявний акт від 12.10.2022 року про відмову від підпису, складений при двох свідках на підставі абз. 3 п. 2 розд. VI Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Мі ністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (зі змінами), яким засвідчено, що ст. сержант ОСОБА_1 відмовився поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 157 від 12.10.2022 року, який передбачає його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Пізніше військовою частиною НОМЕР_1 отримано лист Донецької спеціалізованої проку ратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил за вих. № 50-10955-вих-22 від 27.10.2022 року, яким надано витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0001643 від 27.10.2022 року, яке ведеться за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України "Непокора, вчинена в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці", а саме 28.09.2022 військовослужбовець вій ськової частини НОМЕР_1 ст. сержант ОСОБА_1 відкрито відмовився виконати бойовий наказ у н.п. Васюківка, чим вчинив непокору в умовах воєнного стану. Досудове розслідування здійснюють слідчі першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Крама торськ) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорськ, під процесуальним керівництвом прокурорів Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил.

Твердження ст. сержанта ОСОБА_1. про те, що у військовій частині НОМЕР_1 йому не надають можливості отримувати медичну допомогу, є необґрунтованими. Так, згідно з медичною характеристикою, поясненнями начальника медичної служби - нача льника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , які базуються на записах у амбулаторній книзі та іншій медичній документації, зокрема, 28.10.2022 ст. сержант ОСОБА_1 консультувався хірургом. Рекомендовано амбулаторне лікування. 04.11.2022 ст. се ржант ОСОБА_1 консультувався ординатором госпітального відділення в/ч НОМЕР_2 . Рекомендовано обстеження у плановому порядку. Жоден зі вказаних спеціалістів не вказав на необхідність госпіталізації чи стаціонарного лікування.

Військова частина НОМЕР_1 вважає, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 157 від 12.10.2022 року, в частині накладення дисциплінарного стягнення на позивача, прийнятий на підставі проведеного службового розслідування із повним встановленням обставин скоєного правопорушення, а отже позовна вимога ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, - не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 14.02.2023 відкладено розгляд справи на 07.03.2023 о 10:45 год., у зв`язку із неявкою в судове засідання представника позивача.

16.02.2023 представником позивача до суду направлено письмову відповідь на відзив. Представник вважає, що викладені у відзиві обставини, зокрема щодо того, що ОСОБА_1 призваний на військову службу 26.02.2022 у віці 58 років. За результатами ВЛК відносно нього прийнята постанова про визнання його придатним до військової служби. Оглядом лікарів його фізичний стан оцінений як здоровий.

У відповідності до довідки ВЛК від 29.09.2022 №1643 у ній викладена постанова про визнання ОСОБА_1 обмежено придатним до військової служби на підставі ст.64 «б», ст.23 «б» та ст.41 «в» графи II Розкладу хвороб, оцінка за графами ТДВ не надавалася через відсутність вказаних захворювань в Таблиці додаткових вимог до стану здоров`я. Вказано, що захворювання не пов`язане із проходженням військової служби.

Із вказаного вбачається те, що станом на 26.02.2022 він був здоровий, а станом на 29.09.2022 із кількома хронічними хворобами і ці хвороби не пов`язані із військовою службою не відповідає дійсності. Або ВЛК від 26.02.2022 сформувала неправильний висновок, або ж ВЛК 29.09.2022 в частині встановлення зв`язку із військовою службою надала неправильний висновок.

Вказане свідчить про те, що посилання відповідача на придатність ОСОБА_1 до військової служби на момент отримання наказу, за невиконання якого він притягнутий до дисциплінарної відповідальності є абсолютно сумнівним.

ОСОБА_1 хворіє протягом тривалого часу, про що повідомляв безпосереднього командира. Зокрема у рапорті від 21.09.2022 звертався з проханням провести його повторний медичний огляд, забезпечити можливість пройти МРТ дослідження хребта та можливість лікуватися.

Отже, станом на момент віддання йому бойового наказу ОСОБА_1 був непридатним до його виконання, оскільки не міг в силу стану свого здоров`я виконувати обов`язки стрільця стрілецької роти, так як був придатним лише до військової служби виключно у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Акт про відмову від підпису від 12.10.2022 є сфальсифікований та суперечить поданим ОСОБА_1 доказам.

Відтак, представник позивача просить відхилити викладені у відзиві заперечення та винести у справі рішення про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.

22 лютого 2023 року представником позивача надіслано на адресу суду заяву про зміну предмету позову, де позивач просив: визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) підполковника М. Давибіди №157 від 12.10.2022 «Про підсумки службового розслідування за фактом непокори, вчиненої в умовах воєнного стану військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 » в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти В/ч НОМЕР_3 , накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, позбавлення ОСОБА_1 премії за вересень 2022 року в повному обсязі та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, та наказу начальнику групи персоналу управління військової частини НОМЕР_1 увільнити ОСОБА_1 від займаної посади та призначити його розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

28 лютого 2023 року представником відповідача на електронну адресу суду надіслано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Сторони в судове засідання, яке було призначено на 07 березня 2023 року не з`явилися, однак представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , наказом №4 від 27.02.2022 року був мобілізований Третім відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 та зарахований до складу військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця 3-го стрілецького відділення 3-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти.

В серпні 2022 року під час спорудження бліндажа він отримав травму хребта.

15 серпня 2022 року позивачу проводився рентген у м. Краматорськ, Донецької області. У медичній довідці лікаря від 15.08.2022 року зазначено, що наявні явища остеохондрозу поперекового відділу хребта 2 ступеня, у поперековому відділі хребта визначаються остеофіти по передній поверхні тіл L1-L5 хребців та бічній L2-L4, дифузний субхондральний склероз. Із іншої довідки від 15.08.2022 року вбачається рекомендація лікаря - обмежити фізичні перевантаження, переохолодження на 10-14 днів, планове МРТ поперекового відділу хребта та медичні препарати.

Враховуючи рекомендації лікаря та той факт, що біль у спині не зменшувався і заважав виконувати фізичну роботу позивач звернувся із рапортом від 21.09.2022 року до командира в/ч НОМЕР_1 . У рапорті він просив забезпечити повторне проходження медичного огляду та ВЛК із проведенням МРТ хребта. У рапорті позивач зазначав, що під час проходження ВЛК у м. Бучач він повідомив лікарю про болі у хребті, однак лікар проігнорував його слова. В подальшому під час проходження військової служби, важкої фізичної праці та «польових умов життя» хвороби лише загострювались. У рапорті від 21.09.2022 року позивач повідомив, що під час медичного огляду 15.08.2022 року лікар-невролог разом із лікуванням медикаментами надав рекомендацію зробити повторно МРТ поперекового відділу хребта у м. Дніпро, так як у м. Краматорськ та м. Слов`янськ через військові дії МРТ не проводять.

У разі, якщо захворювання буде підтверджено, позивача необхідно буде направити на лікування у військовий госпіталь.

Після цього рапорту військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_2 було проведено медичний огляд та надано довідку ВЛК № 1643 від 29.09.2022 року. ВЛК встановило, що у позивача є остеохондроз поперекового відділу хребта, остеофіти по передній поверхні тіл L1-L5 хребців, дифузний субхондральний склероз L4, хронічна вертеброгенна радикулопатія L5-S1 зліва з помірним порушенням функції хребта. Дисцикуляторна енцефалопатія І стадії з вестибулярними порушеннями. Доброякісна гіперплазія передміхурової залози II ступеня, синдром нижніх сечовидільних шляхів. Гіперметропія обох очей слабкого ступеня. Захворювання не пов`язані із проходженням військової служби.

Належним чином проведений медичний огляд підтвердив наявність усіх цих захворювань та хворобу хребта, на яку ОСОБА_1 скаржився командиру ще у серпні 2022 року та, яку ігнорував командир.

Незважаючи на хворобу позивача, командир надалі віддавав йому бойові накази, які він не в силах був виконати, при цьому ображаючи ОСОБА_1 та застосовуючи нецензурну лексику. Позивач повідомляв командиру, що не відмовляється виконувати наказ, а в силу фізичного болю не може його виконати. При цьому позивач неодноразово повідомляв, що готовий виконувати будь-яку іншу роботу, яка не потребує важких фізичних навантажень, адже через біль не може навіть носити бронежилет. Слова позивача були проігноровані.

Після проведення військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 позивач знову звертався до командира 3-ї стрілецької роти із рапортом, у якому просив надати одноденну відпустку 28.10.2022 року так як під час проходження ВЛК 29.09.2022 року лікар з діагностики УЗД призначив йому курс лікування і наказав прибути до нього через місяць для повторного обстеження. Обстеження здійснював лікар-хірург, так як лікар позивача був відсутній. Хірург наказав повторно прибути після повернення лікаря, який його раніше обстежував, у зв`язку з цим позивач просив у рапорті від 12.11.2022 року надати одноденну відпустку 15 листопада 2022 року для повторного огляду у лікаря. Рапорт був проігнорований.

День перед проходженням ВЛК, 28.09.2022 року, позивачу було наказано виконати бойове розпорядження командира, яке полягало у прихованому переміщенні до місця зустрічі з командиром 3 мр "Ліон" до перехрестя польових доріг та подальшому виконанні розпорядження командира 1 мб в/ч НОМЕР_4 .

Через сильний біль у хребті (стан позивача погіршувався, так як він не отримав можливості належним чином пролікуватись) позивач був змушений зійти з дороги і не виконати наказ. Про це він повідомив у відповідних рапортах.

Стаття 13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачає, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Бойовий наказ, відданий командиром суперечив статті 13 Статуту ВС ЗСУ, так як позивач не міг носити бронежилет через травму і у зв`язку з цим не міг дотримуватись вимог безпеки. Вжити заходів для уникнення травматизму та запобігти своєму захворюванню позивач не мав можливості, так як командир ігнорував його рапорти і не надав можливості пролікуватись і отримати належну медичну допомогу (чим в свою чергу командир також порушив ст. 13 Статуту).

Через хвороби позивач не міг належним чином виконувати бойові накази, споруджувати бліндажі та копати окопи, йому все-таки 58 років, тому він звертався до командира 3-ї стрічкової роти із рапортом від 13.10.2022 року, у якому просив перевести на службу тилового забезпечення, де б він міг бути ефективним . Рапорт був проігнорований.

Із вересня 2022 року позивачу перестали виплачувати грошове забезпечення у розмірі, передбаченому законом. На його усні звернення керівництво не надавало жодної інформації, тому він був змушений звернутись із рапортом від 03.11.2022 року. Рапорт був проігнорований.

09.11.2022 року позивач звертався із рапортом до командира 3-ї стрілецької роти у якому пояснив, що він довів до відома командиру неможливість виконання наказу, як це передбачено п. 37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, однак командир ігноруючи це наказав виконувати, хоча знав, що позивач наказ не може виконати фізично. При цьому звинувативши позивача у непокорі та відмові від виконання наказу, хоча суть непокори полягає у відмові через небажання, страх чи інші причини, але аж ніяк не через стан здоров`я. Крім цього, командиру було ще від серпня 2022 року відомо про стан здоров`я позивача. Рапорт був проігнорований.

З часом стан здоров`я погіршувався. Позивач почав відчувати оніміння лівої ноги, болі у попереку погіршувались. У зв`язку з цим він звернувся з рапортом від 12.11.2022 року, у якому просив забезпечити проїзд у медичний заклад для проходження медичного огляду та МРТ. Рапорт був проігнорований.

24.11.2022 року позивач подав повторний рапорт про переведення на службу тилового забезпечення через погане здоров`я. Рапорт був проігнорований.

Командир 3-ї стрілкової роти ОСОБА_2 на усіх п`яти рапортах поставив відмітку "ознайомлений" або "отримано", але відповіді не надав.

Так як командир не дав відповіді на жоден із вищезазначених рапортів позивач подав 30.11.2022 рапорт, у якому просив вищестояще керівництво посприяти у отриманні відповіді на рапорти від 03.11.2022, 09.11.2022, 13.10.2022, 24.11.2022, 12.11.2022.

02.12.2022 року позивач отримав відповідь командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 , із якої стало відомо, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та про те, що відносно нього відкрито кримінальне провадження. Із відповіді він дізнався, що йому не виплачують грошове забезпечення у повному обсязі через відмову від виконання бойового наказу (розпорядження).

За фактом невиконання бойового наказу (розпорядження) призначено службове розслідування наказом кохмандира в/ч НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності № 184 від 28.09.2022 року, (вказаний наказ у вересні позивачу не надавався для ознайомлення і позивач про нього до грудня не знав), також позивачу лише у грудні 2022 року стало відомо, що за підсумками цього службового розслідування, яким підтверджено факт непокори, до нього застосовано дисциплінарне стягнення - сувора догана, про що він також до грудня не знав.

Наказ про накладення дисциплінарного стягнення від 12.10.2022 №157 позивачу не оголошувався, не вручався та він з ним не був ознайомлений. Так само йому не було відомо про кримінальне провадження.

Вважаючи протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2022 №157 в частині оголошення суворої догани ОСОБА_1 та позбавлення його премії за вересень 2022 року та додаткової винагороди, наказу начальнику групи персоналу управління військової частини НОМЕР_1 увільнити ОСОБА_1 від займаної посади та призначити його розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 65 Конституції України визначено, що громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України в зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, проходженням військової служби у Збройних Силах України здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).

Статтею 2 Закону №2232-XII визначено, що проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці) (п. 5Положення №1153/2008).

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на30 діб, строк дії якого продовжено: з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб (указ Президента України від 14.03.2022 №133/2022); з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб (указ Президента України від 18.04.2022 №259/2022); з05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб (указ Президента України від 17.05.2022 №341/2022).

Водночас, указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 постановлено військовому командуванню (зокрема, Міністерству оборони України та Збройним Силам України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 №69/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, оголошено проведення загальної мобілізації протягом 90 діб із дня набрання чинності цим указом, зокрема, на території Хмельницької області.

Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У відповідності до статті 2 Статуту № 548-XIV, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Статтею 3 Статуту №548-XIV передбачено, що військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Стаття 7 Статуту №548-XIV визначає, що внутрішньою службою у військових частинах га підрозділах керують їх командири.

Стаття 11 Статуту №548-XIV внутрішньої служби визначає, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема:

- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

- знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

- дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової, частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

- поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

- додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 16 Статуту №548-XIV передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 17 Статуту №548-XIV, на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Спеціальним нормативним актом в сфері регулювання відносин при проходженні військової служби є Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 р. №551-XIV(далі - Дисциплінарний статут №551-XIV).

Дисциплінарний статут №551-XIV визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно з вимогами статті 1 Дисциплінарного статуту №551-XIV військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту №551-XIV визначає, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема:

- додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

- виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету.

Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту №551-XIV визначено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Стаття 6Дисциплінарного статуту №551-XIV встановлює право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Вимогами ст. 45 Дисциплінарного статуту №551-XIV передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Положеннями статті 83 Дисциплінарного статуту №551-XIV встановлено порядок накладення дисциплінарних стягнень, відповідно до яких на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з вимогами статті 84 Дисциплінарного статуту №551-XIV прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Стаття 85 Дисциплінарного статуту №551-XIV визначає, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 86 Дисциплінарного статуту №551-XIV якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч. 2 ст. 86 Дисциплінарного статуту №551-XIV під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року №608затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок №608).

Вимогами п. 1 розділу II Порядку № 608 передбачено випадки, коли може призначатися службове розслідування, зокрема, невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.

Пунктом 1 розділу II Порядку №608 визначено, що службове розслідування може призначатися, в т. ч. у разі внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення.

Пунктом 3 розділу II Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно з вимогами п. 1 розділу IV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Згідно з п. 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Згідно з вимогами п. 6 розділу V Порядку № 608 після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктом 1 розділу VI Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Відповідно до вимог п. 2 розділу VI Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.

Згідно з вимогами п. 3 розділу VI Порядку № 608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Як встановлено судом, Перед призовом па військову службу Позивач пройшов 26.02.2022 медичний огляд військово-лікарської комісії (ВЛК), за результатами якого видано довідку ВЛК Третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 № 222 від 26.02.2022, із діагнозом: здоровий, та висновком: придатний до військової служби.

Після прибуття до військової частини НОМЕР_1 Позивач не подавав скарг командиру військової частини або іншим посадовим (службовим особам) про те, що проходження ним огляду ВЛК у Третьому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 відбулось неналежним чином.

З 27.02.2022 по 04.07.2022 року Позивач проходив службу у базовому таборі військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 . При цьому на Позивача покладалися завдання, які випливають із загальних обов`язків військовослужбовців рядового складу та із функціональних обов`язків стрільця, зокрема: несення чергування у складі добового наряду у базовому таборі військової частини НОМЕР_1 ; несення служби блокпо стах, охорона важливих об`єктів і комунікацій, інших критично важливих об`єктів інфрастру ктури, патрулювання місцевості; участь у заняттях з вогневої, тактичної, медичної, інженерної та інших видів бойової підготовки, передбачених планами бойової підготовки. Завдання ви конувались Позивачем з бойовою зброєю та боєкомплектом, у засобах індивідуального захисту (бронежилеті, шоломі). Скарг стосовно неможливості їх викопувати через похи лий вік або поганий стан здоров`я від Позивача не зафіксовано.

З 05.07.2022 року, на підставі бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 30.06.2022 № 4576 і бойового розпорядження Командувача угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " № 22БР (№ 1454/428Т від 01.06.2022), відповідно до статей 3, 20, 21 Закону України "Про основи національного спротиву" від 16 липня 2021 року № 1702-ІХ (зі змінами), більшість особового складу військової частини НОМЕР_1 , включаючи Позивача, присту пила до участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, діючи у смузі відповідальності оперативно-тактичного угруповання "Ли ман" оперативно-стратегічного управління військ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " у Донецькій області, що зафіксовано у журналі ведення бойових дій військової частини НОМЕР_1 .

З 05.07.2022 військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , включаючи Позивача, несли службу у другому ешелоні оборони та у загальновійськовому резерві спочатку у смузі відпо відальності в/ч НОМЕР_5 , а згодом в смузі відповідальності в/ч НОМЕР_4 оперативно-тактичного угруповання " ІНФОРМАЦІЯ_3 " у Бахмутському районі Донецької області. При цьому військовослуж бовці отримували (за період фактичного перебування у районі ведення бойових дій) додаткову винагороду у розмірі 100 000 гривень, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 виключно для осіб, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стриму вання збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Згідно з медичною характеристикою від 18.01.2023, оформленою начальником медичної служби - начальником медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , а також по ясненнями начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_4 від 13.12.2022, які надавалися в рамках службового розслідування за скаргою ст. сержанта ОСОБА_1 , що проводилось у вій ськовій частині НОМЕР_6 на підставі даних амбулаторної книги та іншої медичної документації військової частини НОМЕР_1 , 14.08.2022 року Позивач звернувся до медичного пу нкту в/ч НОМЕР_1 з приводу болів в спині при фізичних навантаженнях. Саме після цього звер нення мала місце його консультація зі спеціалістом у м. Краматорську, яку він згадує у позо вній заяві. Поставлено діагноз: попереково-грижовий радику літ. Призначено звільнити від фізичних навантажень строком на п`ять діб. Це звільнення було надано. Водночас, потреби у госпіталізації чи стаціонарному лікуванні лікар не виявив.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 17 від 22.09.2022 року Позивача переведено з посади кулеметника на посаду стрі льця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

28.09.2022 року близько 10:00 командир військової частини НОМЕР_1 видав бойове розпо рядження № 1495/387дск/КСП від 28.09.2022, яким наказав командиру 3 стріле цької роти військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_2 , з метою якісного вико нання бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_4 № 664 дек від 19.09.2022 року, виділити особовий склад в кількості 30 військовослужбовців (список о/с Додаток 1) терміном до окре мого розпорядження, у розпорядження командира 1 мб в/ч НОМЕР_4 для підсилення підрозділів 1 мб, які здійснюють оборонні дії у районі лісового масиву, газокомпрес. станції, н.п. Спірне; забезпечити наявність в о/с засобів індивідуального захисту (бро нежилет, шолом кевларовий, протигаз), штатної стрілецької зброї та боєкомплекту до неї, про титанкових засобів, аптечок медичних індивідуальних; здійснити приховане переміщення осо бового складу вказаного у Додатку 1 з РОП "ФЕНІКС-53" до н.п. Званівка звідки погрупно до місця зустрічі з командиром 3 роти "ЛІОН" 1 мб в/ч НОМЕР_4 , перехрестя польових доріг. У Додатку 1 було вказано, серед інших військовослужбо вців, також ст. сержанта ОСОБА_1 .

Відповідно до частини другої статті 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил Ук раїни, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (зі змінами), ко мандир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_5 є прямим начальником усього особового складу військової частини НОМЕР_1 , у тому числі командира 3 стрілецької роти капітана ОСОБА_2 та стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу З стрілецької роти ст. сержанта ОСОБА_1 .

У свою чергу, виходячи з частини другої статті 111 Статуту внутрішньої служби Зброй них Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (зі змінами), командир 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_2 є прямим начальником усього особового складу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у тому числі стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти ст. сержанта ОСОБА_1

28.09.2022 р. близько 12:00 капітан ОСОБА_2 віддав наказ низці військовос лужбовців, у т.ч. ст. сержанту ОСОБА_1 , на виконання бойового розпорядження ко мандира військової частини НОМЕР_1 № 1495/387дск/КСП від 28.09.2022, здійснити приховане переміщення з РОП "ФЕНІКС-53" ( **** ) до н.п. ЗВАНІВКА ( **** ) звідки погрупно до місця зустрічі з командиром 3 роти "ЛІОН" 1 мб в/ч НОМЕР_4 , перехрестя польових доріг (****), час готовності - до 13.00 28.09.2022 року.

Проте вищевказані військовослужбовці, у т.ч. ст. сержант ОСОБА_1 виявили непокору, тобто відкрито відмовились виконувати наказ.

Відмова від виконання наказу відбулась у присутності свідків:

- командира в/ч НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_5 , тел. НОМЕР_8 ;

- командира 3 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 , капітана ОСОБА_2 , тел. НОМЕР_9 ;

- ТВО начальника командного пункту - заступника начальника штабу з бойового управ ління в/ч НОМЕР_1 , лейтенанта ОСОБА_8 , тел. НОМЕР_10 ;

- водія-санітара медичного пункту в/ч НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_9 , тел. НОМЕР_11 ;

- бойового медика 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 штаб-сержанта ОСОБА_10 , тел. НОМЕР_12 ;

- командира 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_11 , тел. НОМЕР_13 .

Відмова від виконання бойового наказу зафіксована на відеозапис з пристрою Google Pixel 2XL IMEI НОМЕР_14 , який вела фельдшер медичного пункту в/ч НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_12 , тел. НОМЕР_15 . Копія відеозапису надається на USB флеш-носії: зміст наказу - з 00:00 до 02:10, епізод з поясненнями ст. сер жанта ОСОБА_1 щодо відмови виконувати наказ - з 04:07 по 04:25, свідки - з 05:00.

Ст. сержант ОСОБА_1 заявив, що виконувати бойовий наказ нібито "не відмов ляється, але не може" із посиланням на стан здоров`я. Причини невиконання пояснив у своєму рапорті за вх. 1535 від 28.09.2022.

З приводу виявленої непокори командир 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_2 подав рапорт за вх. 1520 від 28.09.2022.

Командир військової частини НОМЕР_1 у електронній формі через Мережу обміну служ бовою інформацією (МОСІ) подав довідку-доповідь про №/1495/1324нт від 28 вересня 2022 року про непокору, виявлену військовослужбовцями (зокрема, ст. сержантом ОСОБА_1 ) командиру військової частини НОМЕР_6 (у порядку підпорядкування) та командиру війсь кової частини НОМЕР_4 (у порядку оперативного підпорядкування), а також Донецькому зональ ному відділу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяль ності) № 184 від 28.09.2022 року, на підставі вимог статей 47, 85 Дисциплінар ного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування в Зброй них Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 (зі змінами), оскільки 28.09.2022 року низка військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , зокрема ст. сержант ОСОБА_1 , які згідно з бойовим розпорядженням командира в/ч НОМЕР_4 № 664дск від 19.09.2022 та бойовим розпорядженням командира в/ч НОМЕР_1 № 1495/387дск/КСП від 28.09.2022, були виділенні у розпорядження командира 1 мб в/ч НОМЕР_4 , виявили непокору, тобто відкрито відмовилися від виконання бойового наказу начальника (ко мандира), і така непокора створила загрозу настання людських жертв чи інших тяжких наслідків, з метою з`ясування причин та обставин даного факту, комісії у складі: голови ко місії - тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення старший лейтенант Б.Франківа; членів комісії - тимчасово виконуючого обов`язки начальника групи цивільно-військового співробітництва військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_13 , начальника медичної служби капітана медичної служби А.Блаженка, тимчасово виконуючого обов`язки начальника командного пункту - заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_14 , було наказано за даним фактом провести службове розслідування. З метою запобігання впливу на хід службового розслідування, а також недопущення нових порушень дисципліни, що можуть створити загрозу настання людських жертв чи інших тяжких наслід ків, службове розслідування наказано проводити з усуненням військовослужбовців, сто совно яких воно проводиться, зокрема ст. сержант ОСОБА_1 , від виконання слу жбових обов`язків.

Пунктом 3.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 169 від 28.09.2022 року ст. сержанта ОСОБА_1 , який відмовився виконувати бойовий наказ (розпорядження), з метою об`єктивного проведення розслідування, на підставі рапорту командира 3 стрілецької роти капітана ОСОБА_2 вх. 1520 від 28.09.2022., довідки - доповіді про відмову деяких військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 від виконання бойового наказу від 28.09.2022 року № 1495/1324тн, усунуто від виконання службових обов`язків, і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 29 вересня 2022 року, та знято з усіх видів забезпечення. Встановлено, що військовослужбовцям, які усунені від ви конання службових обов`язків і зараховані у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , зокрема ст. сержант ОСОБА_1 , відповідно до Дисциплінарного статуту Зброй них Сил України, належить виплачувати грошове забезпечення виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

Тим часом, з метою всебічного та об`єктивного проведення службового розслідування ст. сержант ОСОБА_1 був направлений на новий (повторний) огляд ВЛК.

Згідно з довідкою ВЛК військової частини НОМЕР_2 № 1643 від 29.09.2022 року, ст. сер жанту ОСОБА_1 поставлено діагноз: "Остеохондроз поперекового відділу хребта, остеофіти по передній поверхні тіл 1.1 - 1.5 хребців, дифузний субхондральний склероз 1.4, хронічна вертеброгенна радикулопатія 1.5-S1 зліва з помірним порушенням функції хребта. Дисциркуляторна енцефалопатія 1 стадії з вестибулярними порушеннями. Доброякісна гіпе рплазія передміхурової залози II ступеня, синдром нижніх сечовидільних шляхів. Гіперметро пія обох очей слабкого ступеня". Визначено, що захворювання не пов`язане з проходженням військової служби. Встановлено, що ст. сержант ОСОБА_1 обмежено придатний до військової служби на підставі статей 64 "б", 23 "б", 41 "в" графи II Розкладу хвороб графи ТДВ.

Водночас, довідка ВЛК щодо обмеженої придатності ст. сержанта ОСОБА_1 до військової служби містить наступне формулювання: "Обмежено придатний до військової служби, не придатний до військової служби у високомобільних десантних військах, плав- складі, морській піхоті, спецспорудах, придатний до служби у частинах (підрозділах) за безпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах".

При цьому слід зазначити, що ані у високомобільних десантних військах, ані у плавскладі, ані у морській піхоті, ані у спецспорудах, ст. сержант ОСОБА_1 і так службу не ніс.

У довідці ВЛК щодо ст. сержанта ОСОБА_1 , згідно з абз. 2 підп. "г" п. 20.3 гл. 20 розд. II Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ, затвердженого наказом Мі ністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (зі змінами), не зроблено висновку щодо нього у індивідуальному порядку, з урахуванням його військової спеціальності, займаної по сади, віку, роботи, що фактично виконується, і його пристосованості до неї, про його не придатність до служби па його посаді та/або у відповідному підрозділі у військовій час тині Сил територіальної оборони ЗСУ.

Таким чином, таких хвороб або станів, які б виключали можливість віддання ст. сержанту ОСОБА_1 бойового наказу, відданого командиром 3 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 ст. лейтенантом ОСОБА_2 на виконання бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 № 1495/3 87дск/КСП від 28.09.2022 (зміст якого полягав у необхідності здійснити приховане переміщення з РОП "ФЕНІКС-53" ( **** ) до н.п. Званівка ( **** ) звідки погрупно до місця зустрічі з командиром 3 роти "ЛІОН" 1 мб в/ч НОМЕР_4 , перехрестя польових доріг (****), час готовності - до 13.00 28.09.2022 року), або унеможливлювали б його виконання - новий (повторний) огляд ст. сержанта ОСОБА_1 на ВЛК не виявив.

Важливо також відзначити, що потреби у направленні на лікування ст. сержанта ОСОБА_1 . ВЛК в/ч НОМЕР_2 , згідно з довідкою № 1643 від 29.09.2022 - не виявила. Двох військовослужбовців, які проходили огляд на тій самій ВЛК у той же день, за подібних обставин, ВЛК було призначено направити на лікування (ст. лейтенант ОСОБА_15 , дові дка ВЛК в/ч НОМЕР_2 № 1630 від 29.09.2022, та солдата ОСОБА_16 , довідка ВЛК в/ч НОМЕР_2 № 1629 від 29.09.2022) - і обох було направлено на лікування. Щодо Позивача такого направлення на лікування не було, оскільки, вочевидь, його стан цього не потребував.

12.10.2022 року комісією, якій було наказано провести службове розслідування, було складено акт службового розслідування за фактом непокори, вчиненої в умовах воєнного стану військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 , у т.ч. ст. сержантом ОСОБА_1 , від 12.10.2022 року.

Висновками акту факт непокори ст. сержанта ОСОБА_1 було підтвер джено, та встановлено, що його діями була порушена Військова присяга, текст якої затвер джено Указом Президії Верховної Ради України від 10 жовтня 1991 року № 1640-ХII, із наступними змінами, статті 11, 12, 16, 30, 37, 127 та 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 4 та 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та інші нормативно-правові акти щодо проходження військової служби.

Згідно з висновками комісії, твердження ст. сержанта ОСОБА_1 про незда тність виконувати бойовий наказ (розпорядження) за станом здоров`я не відповідають наявній у в/ч НОМЕР_1 медичній документації - довідці військово-лікарської комісії Третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 № 222 від 26.02.2022, яка була оформлена при його призові на військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4, та довідці ВЛК військової частини НОМЕР_2 № 1643 від 29.09.2022 року, яка була оформлена у подальшому за результатами огляду на ВЛК під час проходженням ним військової служби.

Комісія дійшла висновку про наявність вини ст. сержанта ОСОБА_1 у вчи ненні правопорушення у формі умислу, так як ст. сержант ОСОБА_1 був обізнаний з вимогами нормативно-правових актів щодо проходження військової служби, усвідомлював протиправність своїх дій і передбачав настання несприятливих наслідків, однак у нього виник умисел проявити непокору та уникнути виконання обов`язків військової служби, які він не бажав виконувати, так як вважав їх тяжкими та небезпечними.

Оскільки ст. сержант ОСОБА_1 в момент вчинення правопорушення знаходився при виконанні обов`язків військової служби, комісія дійшла висновку, що існує прямий при чинний зв`язок між вчиненим правопорушенням, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби.

Згідно з висновками комісії, вчиненню правопорушення сприяли такі причини та умови (їх поєднання) як перебування військової частини НОМЕР_1 у районі ведення бойових дій та відсутність бажання ст. сержанта ОСОБА_1 виконувати бойові накази (розпорядження), його боягузтво і легкодухість, надання ним пріоритету уникненню ри зиків для власного життя і здоров`я над виконанням обов`язків військової служби, а та кож переконання у тому, що він зможе уникнути покарання за свій вчинок, виправдову ючись станом здоров`я, а також вживаючи певні словесні формулювання ("не відмовля юся, але не можу" тощо).

Судом встановлено, комісія дійшла висновку, що невиконання ст. сержанта ОСОБА_1 бойового наказу (розпорядження) під час дії правового режиму воєнного стану, у той час, коли військова частина НОМЕР_1 брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, створило загрозу настання людських жертв (загибелі або поранення війсь ковослужбовців в/ч НОМЕР_1 та інших військових частин, які виконували бойові завдання у смузі відповідальності в/ч НОМЕР_4 , та потребували прибуття підкріплення або заміни, у т.ч. у складі тих військовослужбовців, щодо яких проводиться службове розслідування), інших тяжких наслідків (невиконання, неналежне, несвоєчасне або не в повному обсязі виконання бойових завдань військовими частинами та підрозділами у смузі відповідальності в/ч НОМЕР_4 , втрата територій, втрата сприятливих можливостей для звільнення територій, розгрому та знищення противника).

Комісія встановила, що невиконання ст. сержантом ОСОБА_1 бойового на казу (розпорядження) негативно вплинуло на стан боєздатності й бойової готовності його підрозділу та в цілому військової частини НОМЕР_1 , на стан виконання покладених на неї завдань.

Комісія також встановила, що в діях ст. сержанта ОСОБА_1 ознаки криміналь ного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а саме непокора, вчинена в умовах воєнного стану. За вказаним фактом начальнику Донецького зонального відділу Вій ськової служби правопорядку, керівнику територіального управління Державного бюро розс лідувань, розташованого в м. Краматорськ, керівнику Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил повідомлено про ознаки вчинення криміна льного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Протягом періоду проведення службового розслідування, а також після його завер шення, від ст. сержанта ОСОБА_1 рапортів щодо готовності повернутися до вико нання бойового наказу не надійшло.

Комісія дійшла висновку, що ст. сержанта ОСОБА_1 неможливо допустити до виконання службових обов`язків на займаній посаді після завершення службового ро зслідування, оскільки виконувати службові обов`язки він і надалі відмовляється. За таких об ставин його допуск до виконання службових обов`язків під час перебування військової частини у районі ведення бойових дій створив би загрозу життю та здоров`ю інших військо вослужбовців та міг би призвести до інших тяжких наслідків.

Беручи до уваги подання на нього матеріалів до правоохоронних органів, комісія вста новила, що є підстави очікувати, що ст. сержант ОСОБА_1 може найближчим часом набути статусу підозрюваного, і стосовно нього буде обрано у встановленому порядку запобі жний захід, передбачений п. 5 ч. 1 та ч. 7 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу Ук раїни (що, в свою чергу, є підставою для їх зарахування в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання на підставі пп. 3 п. 116 Положення про проходження громадянами України вій ськової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1 153/2008 (зі змінами). Відтак, ст. сержант ОСОБА_1 , який з 28.09.2022 був усунений від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування, комісія запропонувала увільнити від займаної посади та продовжувати надалі рахувати у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 157 від 12.10.2022 року про підсумки службового розслідування за фактом непокори, вчиненої в умо вах воєнного стану військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 , у т.ч. ст. сержантом ОСОБА_1 , беручи до уваги висновки, оформлені актом службового розслідування від 12.10.2022, з метою притягнення винних осіб до відповідальності, а також усунення умов та причин, які сприяли правопорушенню було наказано службове розслідування вважати завер шеним; за порушення Військової присяги, ст. ст. 11, 12, 16, 30, 37, 127 та 128 Статуту внутрі шньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 4 та 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. сержанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА» та позбавлено премії за вере сень 2022 року в повному обсязі та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року. Начальнику групи персоналу управління війсь кової частини НОМЕР_1 наказано увільнити ст. сержанта ОСОБА_1 від займаної посади та призначити у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

У матеріалах службового розслідування наявний акт від 12.10.2022 року про відмову від підпису, складений при двох свідках на підставі абз. 3 п. 2 розд. VI Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Мі ністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (зі змінами), яким засвідчено, що ст. сержант ОСОБА_1 відмовився поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 157 від 12.10.2022 року, який передбачає його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Частиною 5 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначеним цим Законом.

З системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства у їх взаємозв`язку слідує висновок, що не дивлячись на наявність висновок ВЛК, старший сержант ОСОБА_1 не втратив статусу військовослужбовця та не звільнявся від виконання військового обов`язку та військової присяги.

Суд погоджується з доводами відповідача, що висновок військово-лікарської комісії не дає право старшому сержанту ОСОБА_1 звільнитись чи не виконувати службові обов`язки, оскільки останній придатний до військової служби.

Отже, під час судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження порушення процедури проведення службового розслідування, протиправність оскаржуваного наказу.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем належним чином доведено правомірність оскаржуваного позивачем наказу.

Разом з цим, суд звертає увагу на рішення ЄСПЛ у справі «Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії, заява № 63235/00, рішення від 19 квітня 2007 року: « 47. У зв`язку з цим Суд запровадив функціональний критерій, заснований на характері обов`язків службовця та його відповідальності. Особи, що займають посади, пов`язані з виконанням обов`язків щодо захисту загальнодержавних інтересів або з участю у здійсненні визначених публічним правом повноважень, володіють частиною суверенної влади держави. Держава має законний інтерес щодо налагодження з такими службовцями спеціальних відносин, заснованих на вірності та відданості. З іншого боку, щодо інших посад, які не мають у собі аспектів «державного управління», держава не має такого інтересу. (див. згадану вище справу «Пеллегрін» (Pellegrin), п. 65). Таким чином, Суд постановив, що із сфери застосування пункту 1 статті 6 вилучаються лише такі спори, що порушуються державними службовцями, чиї обов`язки є типовим прикладом специфічної діяльності, пов`язаної з державною службою, оскільки останні діють як представники державної влади і відповідають за захист загальнодержавних інтересів та інтересів інших державних органів. Яскравим прикладом такої діяльності є збройні сили та поліція (п. 66). Суд дійшов висновку, що жодні спори між адміністративними органами та службовцями, які займають посади, пов`язані з виконанням покладених публічним правом повноважень, не входять до сфери застосування пункту 1 статті 6 (п. 67)».

Доказів, які б спростували доводи відповідача, позивач під час розгляду справи не надав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Доказів понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим їх розподіл судом не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 12.10.2022 №157, - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 09 березня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_16 );

відповідач:

- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_17 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.