Справа № 120/9768/22
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

23 березня 2023 р. Справа № 120/9768/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Кузминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо надання неповної інформації на його запит від 14.10.2022, який зареєстрований за вхідним № 132;

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні повної інформації на його запит від 14.10.2022 за вхідним № 132;

- визнати протиправними дії відповідача в частині невірного розрахунку вартості фактичних витрат на виготовлення цифрових копій документів шляхом сканування для надання інформації на запит позивача від 14.10.2022.

- визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення плати за копіювання та друк документів для надання інформації на запит позивача від 14.10.2022 за вхідним № 132;

- визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення його наказом № 20-ОД від 25.01.2022 фіксованого розміру відшкодування витрат за копіювання, друк та сканування документів для надання інформації, без розрахунку фактичних витрат на копіювання, друк та сканування однієї сторінки документу;

- зобов`язати відповідача на протязі п`яти днів, після набрання рішенням суду законної сили, надати позивачу повну та достовірну інформацію на його запит від 14.10.2022 за вхідним № 132;

- зобов`язати відповідача на протязі п`яти днів, після набрання рішенням суду законної сили, скасувати наказ № 20-ОД від 25.01.2022 року «Про затвердження розміру фактичних витрат на копіювання та друк».

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що ним 14.10.2022 року надіслано на електронну адресу відповідача запит на інформацію, разом з тим, відповідач 24.10.2022 надіслав на його електронну адресу відповідь до якої додав частину запитуваної інформації в форматі PDF та копію рахунку, в якому зазначена вартість виготовлення однієї сторінки - 5 грн. 20 коп., кількість сторінок - 69 та сума - 358 грн. 80 коп. за копіювання або друк копій документів формату А4.

Позивач вважає надання неповної інформації та вимогу Відповідача сплатити вартість витрат для надання інформації на його запит від 14.10.2022 року незаконними, оскільки Закон України «Про доступ до публічної інформації» не передбачає відшкодування фактичних витрат за сканування документів. Крім того, позивач вважає наказ відповідача № 20-ОД від 25.01.2022 року «Про затвердження розміру фактичних витрат на копіювання та друк» за своїм змістом суперечить ч. 2 ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», порушує конституційне право громадянина на доступ до публічної інформації, а тому має бути скасований. Враховуючи наведені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 30.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала суду про відкриття провадження отримана відповідачем 11.01.2023, що підтверджується матеріалами справи. Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

14.10.2022 позивач звернувся до відповідача із запитом на інформацію щодо надання повної, достовірної та якісної копії акту ревізії Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області від 29.09.2022 року № 07-30/04, в якому відображено результати ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області за період з 01.01.2019 року по 30.06.2022 року

Просив відповідь та запитувану інформацію надати на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та засвідчити (скріпити) всі файли дійсним електронним цифровим підписом посадової особи, прізвище якої буде зазначене в кінці відповіді на цей запит.

За наслідком розгляду даного запиту, відповідач листом від 21.10.2022 №203 повідомив про те, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку, коли особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком.

Обсяг запитуваної інформації становить 79 сторінок. Відповідно до наказу №20 від 25.01.2022р., який розміщено на сайті навчального закладу, про затвердження фактичних витрат на копіювання або друк, вартість однієї сторінки становить 5 грн. 20коп.

З огляду на зазначене вище, на підставі пункту 3 частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» надає запитувану інформацію не в повному обсязі. Надсилає 10 безкоштовних сторінок акту та рахунок для сплати відшкодування витрат на копіювання та друк 69 сторінок.

Додатково повідомили, що запитувана інформація в повному обсязі буде надана після сплати позивачем рахунку на відшкодування витрат на копіювання та друк документів.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Додаток: 1) копії акту ревізії на десятьох аркушах у одному примірнику;

2) рахунок на двох аркушах у одному примірнику.

Вважаючи протиправними бездіяльність, дії відповідача щодо надання неповної інформації та встановлення плати за надання відповіді на запит, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Стеттею 34 Конституції України визначено право кожного вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Згідно ст. 1 Закону №2939 публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 5 Закону №2939-VI визначає, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону №2939 визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Таким чином, згідно вказаних норм, відповідач є розпорядниками інформації в розумінні Закону №2939.

П. 6 ч. 1 ст. 14 Закону №2939 визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону №2939 запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Ч. 2 ст. 19 Закону №2939-VI передбачено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Приписами ст. 21 Закону №2939-VI визначено, що інформація на запит надається безкоштовно.

У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Ч. 1 ст. 22 Закону №2939-VI визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Згідно ст. 23 Закону №2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити:

1) відмову в задоволенні запиту на інформацію;

2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;

3) ненадання відповіді на запит на інформацію;

4) надання недостовірної або неповної інформації;

5) несвоєчасне надання інформації;

6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону;

7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Системний аналіз вищевикладених норм дає підстави для висновку, що розпорядники інформації у межах встановленого Законом строку зобов`язані надавати публічну інформацію, зокрема, за запитами на інформацію, незалежно від того, чи стосується ця інформація запитувача інформації особисто. У випадку якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк, якщо ж запитувач особа не оплатив фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту.

Судом встановлено, що 14.10.2022 позивач направив до відповідача запит на інформацію, в якому просив надати повну, достовірну та якісну копію акту ревізії Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області від 29.09.2022 № 07-30/04, в якому відображено результати ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області за період з 01.01.2019 по 30.06.2022.

Відповідач листом від 21.10.2022 №203 повідомив про те, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку, коли особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком.

Обсяг запитуваної інформації становить 79 сторінок. Відповідно до наказу №20-ОД від 25.01.2022р., який розміщено на сайті навчального закладу, про затвердження фактичних витрат на копіювання або друк, вартість однієї сторінки становить 5 грн. 20коп.

З огляду на зазначене вище, на підставі пункту 3 частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» надає запитувану інформацію не в повному обсязі. Надсилає 10 безкоштовних сторінок акту та рахунок для сплати відшкодування витрат на копіювання та друк 69 сторінок.

Додатково повідомили, що запитувана інформація в повному обсязі буде надана після сплати позивачем рахунку на відшкодування витрат на копіювання та друк документів.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Додаток: 1) копії акту ревізії на десятьох аркушах у одному примірнику;

2) рахунок на двох аркушах у одному примірнику.

Разом з тим, позивач зазначає, що відповідачем надано не повну інформацію на його запит та вважає надсилання рахунку для здійснення оплати за сканування документів для надання повної інформації на вказаний запит не законними.

Так, на переконання позивача, положення ст. 21 Закону № 2939-VI дозволяють тлумачити їх так, що тільки витрати за виготовлення копій або друк документів (що надаються за запитом на інформацію) на паперових носіях підлягають відшкодуванню. За надання документів в електронній формі (сканування) відшкодування таких витрат не передбачено.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27.10.2022 року по справі №9901/496/21 дійшла висновку, що положення ст. 21 Закону № 2939-VI встановлюють спосіб надання документів обсягом більше 10 сторінок, яким визначають «копіювання та друк», передбачають відшкодування запитувачем фактичних витрат за виготовлення і надання копій документів, встановлюють заборону вимагати відшкодування витрат за надання копій документів понад встановлений обсяг у разі, якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк документів.

Цей Закон не розрізняє паперові та цифрові копії документа, принаймні у ньому немає формулювань, за якими відшкодування фактичних витрат за копіювання / друк документа треба тлумачити вузько й пов`язувати тільки з паперовими носіями. За контекстними законодавчими приписами терміни «копіювання» та «друк» позначають насамперед будь-який процес виготовлення (множення) відповідних оригіналу документальних відомостей з використанням будь-яких засобів продукування (друку). Виготовлення електронних копій документа (якщо розпорядник їх не має і не зобов`язаний мати у своєму розпорядженні) є одним із таких способів; він теж вимагає залучення додаткового ресурсу й матеріально-технічних затрат, а отже, потребує їх відшкодування.

Постанова № 740 "Про затвердження граничних норм витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію" поряд із граничними нормами витрат на копіювання або друк документів на паперових носіях передбачає також граничні норми витрат на виготовлення цифрових копій документів шляхом сканування, що зайвий раз підтверджує тезу про те, що плата за інформацію у значенні статті 21 Закону № 2339-VI не обмежується копіюванням і друком документів на паперових носіях.

Положення Закону № 2339-VI, зокрема його статті 21, не дають підстав вважати, що електронний формат надання публічної інформації (на інформаційний запит) апріорі є безоплатним. Розпорядник інформації не зобов`язаний володіти усією (без винятків) інформацією в електронній формі. Можуть бути випадки коли документ, аби задовольнити запит на інформацію, потрібно оцифрувати. Цей процес не слід розцінювати як несуттєвий і безкоштовний, адже він теж затратний, позаяк розпорядник інформації повинен організувати сканування документа, а отже, задіяти матеріально-технічний ресурс, залучити працівників. Фактичні витрати розпорядника інформації в цьому випадку будуть меншими, аніж при виготовленні копій на паперових носіях, але вони будуть, і заявник, якщо вимагає саме цієї інформації й саме в обраний ним спосіб (в електронній формі), має бути готовим до того, що це може зумовити фінансові витрати.

Отже, вимога відповідача щодо сплати за надання сканкопій документів у відповідь на інформаційний запит є правомірною та, відповідно породжує виникнення у запитувача інформації - позивача - обов`язку здійснити відповідну сплату коштів.

Позивачу було направлено рахунок для здійснення оплати на копіювання, сканування або друк документів, що надаються за запитом на інформацію №14 від 14.10.2022 року в розмірі 358 грн. 80 коп. та повідомлено, що повна відповідь буде надана після отримання документів, що підтверджують оплату фактичних витрат, пов`язаних з наданням відповіді.

Однак, оскільки позивач не здійснив сплату коштів за вказаним рахунком, відповідач не надав повну відповідь на його запит від 14.10.2022 року, що цілком узгоджується із приписами п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI.

При цьому, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази відмови відповідача у наданні позивачу повної інформації на його запит від 14.10.2022 року.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправними дії відповідача щодо надання неповної інформації на запит від 14.10.2022 року (вх. реєстр. №132); визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні повної інформації на запит позивача від 14.10.2022 року (вх. реєстр. № 132); визнання протиправними дії відповідача щодо встановлення плати за копіювання та друк документів для надання інформації на запит від 14.10.2022 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача на протязі п`яти днів, після набрання рішенням суду законної сили, надати позивачу повну та достовірну інформацію на його запит від 14.10.2022 року (вх. реєстр. № 132), то така задоволенню не підлягає, оскільки є похідною від попередніх позовних вимог.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дії відповідача щодо встановлення його наказом №20-ОД від 25.01.2022 року фіксованого розміру відшкодування витрат за копіювання, друк та сканування документів для надання інформації, без розрахунку фактичних витрат на копіювання, друк та сканування однієї сторінки документу, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону № 2939-VI розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк у межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 740 від 13.07.2011 року "Про затвердження граничних норм витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію" в редакції постанови від 15.01.2020 року,

- за копіювання або друк копій документів формату А4 та меншого розміру (в тому числі двосторонній друк) встановлено граничну норму витрат не більше ніж 0,2 відсотка розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за виготовлення однієї сторінки;

- за копіювання або друк копій документів формату А3 та більшого розміру (в тому числі двосторонній друк) встановлено граничну норму витрат не більше ніж 0,3 відсотка розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за виготовлення однієї сторінки;

- за копіювання або друк копій документів будь-якого формату, якщо в документах поряд з відкритою інформацією міститься інформація з обмеженим доступом, що потребує її відокремлення, приховування тощо (в тому числі двосторонній друк) встановлено граничну норму від 0,3 до 0,5 відсотка розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за виготовлення однієї сторінки;

- за виготовлення цифрових копій документів шляхом сканування встановлено граничну норму витрат не більше ніж 0,1 відсотка розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за сканування однієї сторінки.

Приміткою до вищенаведеної постанови визначено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб за виготовлення однієї сторінки встановлюється на дату копіювання або друку документів.

На виконання вказаних вимог Закону, відповідачем прийнято наказ від 25.01.2022 року № 20-ОД «Про затвердження розміру фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію та Порядку відшкодування цих витрат», яким затвердив розмір фактичних витрат на копіювання, сканування або друк документів, що надаються за запитами на інформацію.

Відповідно до Наказу від 25.01.2022 року № 20-ОД граничні норми витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію відповідають розміру встановленому постановою КМУ № 740.

Суд зауважує, що гранична норма витрат, пов`язаних із наданням відповіді на інформаційний запит - це максимально або мінімально допустимий рівень витрат, який може застосовуватися розпорядником інформації.

Отже, з аналізу наведених положень суд доходить висновку, що відповідачем, у відповідності до положень ч. 3 ст. 21 Закону № 2939-VI, встановлено плату за виготовлення сканкопій документів у відповідь на інформаційних запит у межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Тобто, суд вважає, що відповідачем не порушено положення постанови № 740 щодо визначення норм витрат на копіювання.

Таким чином, наказ відповідача № 20-ОД від 25.01.2022 року прийнятий у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 740 від 13.07.2011 року "Про затвердження граничних норм витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію" в редакції постанови від 15.01.2020 року та вказаним наказом жодним чином не обмежено право на доступ до публічної інформації.

Отже, позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача щодо встановлення його наказом № 20-ОД від 25.01.2022 року фіксованого розміру відшкодування витрат за копіювання, друк та сканування документів для надання інформації, без розрахунку фактичних витрат на копіювання, друк та сканування однієї сторінки документу є безпідставними не підлягають задоволенню, тому як наслідок і вимога зобов`язального характеру про зобов`язання відповідача на протязі п`яти днів, після набрання рішенням суду законної сили, скасувати вищевказаний наказ задоволенню не підлягає.

Однак, щодо розміру зазначеного в рахунку вартості фактичних витрат на виготовлення цифрових копій документів, шляхом сканування для надання інформації на запит позивача від 14.10.2022, суд зазначає наступне.

Позивач просив надати відповідь та запитувану інформацію на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та засвідчити (скріпити) всі файли дійсним електронним цифровим підписом посадової особи, прізвище якої буде зазначене в кінці відповіді на цей запит.

Так, в матеріалах справи наявний рахунок №5 від 21.10.2022 для здійснення оплати витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, відповідно до якого позивачу запропоновано сплати 358, 80 грн. за 69 сторінок (вартість однієї сторінки 5,20 грн.), що відповідає графі «за копіювання або друк копій документів формату А4 та меншого розміру», тобто - 0,2 відсотка розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за виготовлення однієї сторінки.

Разом з тим, як було встановлено вище, Кабінетом Міністрів України № 740 від 13.07.2011 року прийнято постанову "Про затвердження граничних норм витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію" в редакції постанови від 15.01.2020 року.

Відповідно до Наказу від 25.01.2022 року № 20-ОД вартість виготовлення 1 сторінки цифрової копії документу шляхом сканування визначена в розмірі 0,1 відсотка розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за сканування однієї сторінки.

Тобто, відповідачем здійснено невірний розрахунок «за копіювання або друк копій документів формату А4 та меншого розміру», тобто - 0,2 відсотка розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за виготовлення однієї сторінки, натомість, відповідач мав би здійснити розрахунок виходячи з розміру фактичних витрат на «виготовлення цифрових копій документів шляхом сканування», тобто - не більше ніж 0,1 відсотка розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за сканування однієї сторінки.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Водночас, згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Відтак, перевіривши обґрунтованість позовних вимог та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов належить задовольнити частково, шляхом визнання протиправними дій Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області в частині невірного розрахунку вартості фактичних витрат на виготовлення цифрових копій документів шляхом сканування для надання інформації на запит ОСОБА_1 та зобов`язати Кузьминецький професійний аграрний ліцей Вінницької області повторно провести розрахунок для здійснення оплати витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію виходячи з розміру фактичних витрат на виготовлення цифрових документів шляхом сканування та направити відповідний розрахунок ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу приписів ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору суд не вирішує питання про відшкодування судових витрат позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області в частині невірного розрахунку вартості фактичних витрат на виготовлення цифрових копій документів шляхом сканування для надання інформації на запит ОСОБА_1

Зобов`язати Кузьминецький професійний аграрний ліцей Вінницької області повторно провести розрахунок для здійснення оплати витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію виходячи з розміру фактичних витрат на виготовлення цифрових документів шляхом сканування та направити відповідний розрахунок ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКППП НОМЕР_1 )

Відповідач: Кузьминецький професійний аграрний ліцей Вінницької області (вул. Студентська, 30, с. Кузьминці, Жмеринський район, Вінницька область, )

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: