Справа № 200/148/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року Справа№200/148/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 19.12.2022 року № 224, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.12.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 13.12.2022 року, зарахувавши до страхового стажу період навчання згідно диплому від 27.06.1998 року серії ЛБ ВС № 007268 (оскільки неможливо визначити період та форму навчання); зарахувавши до страхового стажу період роботи згідно записів трудової книжки від 19.10.1992 року серії НОМЕР_1 з 13.10.1992 року по 30.04.1993 року; зарахувавши до страхового стажу період роботи в ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" з 01.12.2019 року по 30.09.2022 року; зарахувавши до пільгового стажу роботи періоди роботи згідно з довідкою про пільговий характер робіт від 19.10.2022 року № 702, виданою ПрАТ "ШУ "Покровське", з 27.02.1996 року по 03.04.1997 року; зарахувавши до пільгового стажу роботи період роботи з 06.12.2004 року по 31.12.2004 року; зарахувавши до пільгового стажу роботи період роботи з 13.10.1992 року по 30.04.1993 року; виключивши з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, згідно з частиною 1 статті 40 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди: з 01.07.2000 року по 31.12.2000 року; 2001 та 2002 роки повністю; з 01.01.2003 року по 30.11.2003 року; 2004 рік: лютий, березень, квітень, серпень, вересень, жовтень; 2005 рік: січень, вересень; 2006 рік: січень, травень, липень, серпень, грудень; 2009 рік: лютий; 2012 рік: березень, квітень, вересень, жовтень, листопад; 2020 рік: лютий, та прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 13.12.2022 року із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на 1 рік за кожний повний рік такої роботи, відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213нсійне страхування" періоди: з 01.07.2000 року по 31.12.2000 року; 2001 та 2002 роки повністю; з 01.01.2003 року по 30.11.2003 року; 2004 рік: лютий, березень, квітень, серпень, вересень, жовтень; 2005 рік: січень, вересень; 2006 рік: січень,

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 19.12.2022 року на наслідками розгляду його заяви від 13.12.2022 року було прийнято рішення, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу.

Як вказує позивач, під час розгляду заяви від 13.12.2022 року про призначення пенсії та прийняття відповідного рішення до страхового і пільгового стажу позивача не зараховано:

До страхового стажу:

- період навчання згідно з дипломом від 27.06.1998 року серії ЛБ ВС № 007268;

- період роботи з 13.10.1992 року по 30.04.1993 року;

- період роботи з 01.12.2019 року по 30.09.2022 року.

До пільгового стажу:

- період роботи з 13.10.1992 року по 30.04.1993 року;

- період роботи з 27.02.1996 року по 03.04.1997 року;

- період роботи з 06.12.2004 року по 31.12.2004 року.

Із зазначеним рішенням відповідача позивач не погоджується та вважає, що він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням вказаних періодів навчання і роботи до його трудового стажу та зі зменшенням віку, визначеного у статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на 1 рік за кожний повний рік такої роботи відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року та рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20-а.

Крім того, позивач вважає, що при призначенні пенсії з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, відповідно до частини 1 статті 40 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мають бути виключені такі періоди:

- з 01.07.2000 року по 31.12.2000 року;

- 2001 та 2002 роки повністю;

- з 01.01.2003 року по 30.11.2003 року;

- 2004 рік: лютий, березень, квітень, серпень, вересень, жовтень;

- 2005 рік: січень, вересень;

- 2006 рік: січень, травень, липень, серпень, грудень;

- 2009 рік: лютий;

- 2012 рік: березень, квітень, вересень, жовтень, листопад;

- 2020 рік: лютий.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, відповідач, серед іншого, вказує на те, що оскаржуване рішення від 19.12.2022 року про відмову позивачу в призначенні пенсії є повністю законним та обґрунтованим.

Зокрема, як зазначається відповідачем, страховий стаж позивача на момент звернення становив 42 роки 5 місяців 21 день, пільговий стаж - 20 років 10 місяців 26 днів, з яких пільговий стаж відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - 14 років 7 місяців 23 дні, пільговий стаж за Списком № 1 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - 6 років 3 місяці 3 дні.

Пільговий стаж позивача зарахований згідно з даними довідки пільгового характеру робіт від 26.10.2022 року № 1-349 та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), оскільки Покровська міська територіальна громада Покровського району та Новогродівська територіальна громада Донецької області відноситься до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій "Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 листопада 2022 року" від 25.04.2022 року № 75.

До страхового стажу позивача не зараховано:

- період навчання відповідно до диплому від 27.06.1998 року серії ЛБ ВС № 007268, оскільки неможливо визначити період та форму навчання. Період навчання перетинається з періодами роботи. Додаток до диплому до заяви не надавався;

- період роботи з 13.10.1992 року по 30.04.1993 року відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 19.10.1992 року, оскільки у записі про звільнення позивача відсутній підпис відповідальної особи;

- період роботи з 01.12.2019 року по 30.09.2022 року у ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля", оскільки відсутні відомості про сплату внесків у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До пільгового стажу позивача не зараховано:

- період роботи з 27.02.1996 року по 03.04.1997 року згідно з довідкою про пільговий характер робіт від 19.10.2022 року № 702, яка видана ПрАТ "ШУ "Покровське", оскільки документ видано з порушенням вимог додатка № 5 Порядку № 637, а саме: відсутній підпис керівника відділу кадрів. До заяви не надано доручення щодо права підпису документів пільгового характеру фахівцем управління по роботи з персоналом від імені керівника управління по роботи з персоналом ПрАТ "ШУ "Покровське". До довідки про пільговий характер робіт від 19.10.2022 року № 702 не надано відомостей про зайнятість в підземних умовах (кількість спусків, виїздів) за період роботи учнем гірника підземного;

- період роботи з 06.12.2004 року по 31.12.2004 року у зв`язку з невідповідністю посади "майстер гірничий підземний" згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.10.1992 року з відомостями про спецстаж реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за даний період, де зазначена посада віднесена до провідних професій на підземних роботах частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Довідка про пільговий характер робіт до заяви не надавалась.

Отже, оскільки на дату звернення у позивача відсутній передбачений законодавством пільговий стаж, позивач не має права виходу на пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стосовно позовних вимог про зобов`язання виключити з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, згідно з частиною 1 статті 40 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" певних періодів відповідач зазначає, що ці вимоги є передчасними, оскільки на даний час відсутнє рішення щодо призначення пенсії позивачу за віком на пільгових умовах, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у цій частині при призначенні йому пенсії на пільгових умовах будуть порушені.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.01.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/148/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується відповідною копією паспорта серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

13.12.2022 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою (з доданими документами) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку, визначеному Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Подана заява була опрацьована за принципом екстериторіальності згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

19.12.2022 року за наслідками розгляду цієї заяви відповідачем було прийнято рішення № 24, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого Законом № 1058-IV.

Суд зауважує, що у позовній заяві позивачем вказується номер оскаржуваного рішення від 19.12.2022 року - "224", тоді як зміст самого рішення, копія якого була надана відповідачем, свідчить про те, що вірним номером цього рішення є - "24".

Доказів існування інших рішень відповідача від 19.12.2022 року про відмову позивачу в призначенні пенсії сторонами суду не надано.

Наведені обставини враховуються судом під час ухвалення даного рішення.

Як видно з вказаного рішення, при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком до страхового та пільгового стажу позивача не були зараховані:

До страхового стажу:

- період навчання відповідно до диплому від 27.06.1998 року серії ЛБ ВС № 007268, оскільки неможливо визначити період та форму навчання. Період навчання перетинається з періодами роботи. Додаток до диплому до заяви не надавався;

- період роботи з 13.10.1992 року по 30.04.1993 року відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 19.10.1992 року, оскільки у записі про звільнення позивача відсутній підпис відповідальної особи;

- період роботи з 01.12.2019 року по 30.09.2022 року у ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля", оскільки відсутні відомості про сплату внесків у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До пільгового стажу:

- період роботи з 27.02.1996 року по 03.04.1997 року згідно з довідкою про пільговий характер робіт від 19.10.2022 року № 702, яка видана ПрАТ "ШУ "Покровське", оскільки документ видано з порушенням вимог додатка № 5 Порядку № 637, а саме: відсутній підпис керівника відділу кадрів. До заяви не надано доручення щодо права підпису документів пільгового характеру фахівцем управління по роботи з персоналом від імені керівника управління по роботи з персоналом ПрАТ "ШУ "Покровське". До довідки про пільговий характер робіт від 19.10.2022 року № 702 не надано відомостей про зайнятість в підземних умовах (кількість спусків, виїздів) за період роботи учнем гірника підземного;

- період роботи з 06.12.2004 року по 31.12.2004 року у зв`язку з невідповідністю посади "майстер гірничий підземний" згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.10.1992 року з відомостями про спецстаж реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за даний період, де зазначена посада є віднесеною до провідних професій на підземних роботах частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV. Довідка про пільговий характер робіт до заяви не надавалась.

За наведеним в оскаржуваному рішенні висновком позивачу відмовлено у призначенні пенсії незалежно від віку у зв`язку з відсутністю необхідних 25 років пільгового стажу, що передбачений положеннями частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV.

Про вищевказані обставини відповідач повідомив позивача листом від 06.01.2023 року № 229-17216/Ж-02/8-0500/23 у відповідь на його запит.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до положень абзацу 1 пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає стаття 114 Закону № 1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 01.04.2022 року по 31.03.2023 року - не менше 24 років у чоловіків. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років. За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Також право на пенсію за віком на пільгових умовах регулюється положеннями статті 13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ), однак із урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року у справі № 1-5/2018(746/15).

Згідно з пунктом "а" частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи - чоловікам.

Таким чином, на позивача при визначенні його права на пенсію за віком на пільгових умовах розповсюджується дія як Закону № 1058-IV, так і Закону № 1788-ХІІ.

Разом з цим, норми Закону № 1058-IV та Закону № 1788-ХІІ, як було вказано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20, регулюють одне і те ж коло відносин та явно суперечать один одному, що порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

У постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку, за яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги обставини справи, у цьому разі підлягають застосуванню положення Закону № 1788-ХІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року у справі № 1-5/2018(746/15), як більш сприятливі для позивача з точки зору вимог до мінімального стажу роботи (страхового стажу).

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії або посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Порядок підтвердження стажу роботи регламентується статтею 62 Закону № 1788-ХІІ.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ (яка кореспондуються зі статтею 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 19.10.1992 року щодо спірних періодів наявні такі записи:

- № 1: 13.10.1992 року - прийнятий учнем електромонтера станційного обладнання на дільницю міжміського телефонного зв`язку;

- № 2: 01.01.1993 року - запис щодо присвоєння кваліфікації (2 розряд електромонтера станційного обладнання);

- № 3: 30.04.1993 року - звільнений за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України;

- № 4: 27.02.1996 року - прийнятий учнем гірника підземного;

- № 5: 25.04.1996 року - переведений гірником 2 р. підземним з повним робочим днем;

- № 6: 03.04.1997 року - звільнений за власним бажанням, стаття 38 КЗпП України;

- № 15: 06.12.2004 року - прийнятий гірничим майстром підземним з повним підземним робочим днем у шахті;

- № 16: 22.04.2005 року - переведений заступником начальника дільниці підземним з повним підземним робочим днем у шахті;

- № 17: 24.04.2006 року - звільнений за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України;

- № 36: 04.02.2019 року - прийнятий майстром гірничим підземним з повним робочим днем у шахті.

Записів щодо звільнення позивача з останньої посади трудова книжка не містить.

Суд зауважує, що усі вищевказані записи у трудовій книжці позивача, крім запису № 3, здійснені належним чином і не мають дефектів вчинення, що не заперечується відповідачем.

Запис № 3 у трудовій книжці позивача не містить підпису відповідальної особи, якою вчинено запис, проте містить назву посади (інспектор відділу кадрів), прізвище та ініціали відповідальної особи та печатку підприємства.

Разом із цим, відсутність у запису № 3 трудової книжки підпису відповідальної особи, яка вчинила цей запис, не тягне за собою недійсність трудової книжки позивача у цілому та не впливає на зміст записів у трудовій книжці позивача щодо спірних періодів його роботи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301 визначено, що трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Відповідно до пункту 4 даної постанови Кабінету Міністрів України відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки лише для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка є працівником того або іншого підприємства, установи, організації, і не може впливати на особисті права останньої.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року у справі № 677/277/17.

Також суд зазначає, що право осіб на пенсійне забезпечення не повинно безумовно залежати від дій (бездіяльності) осіб, зобов`язаних вести облік трудового стажу працівників.

Позивач як особа, на яку не покладено обов`язків щодо організації ведення обліку, зберігання і видачі трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для незарахування пенсійним органом страхового стажу і, як наслідок, для обмеження права позивача на пенсійне забезпечення. На працівника не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці; працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається не на працівника, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 19.12.2019 року у справі № 307/541/17.

Крім того, у постанові від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а Верховний Суд прямо зауважив на тому, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації її конституційного права на соціальний захист.

Відтак, на позивача не може бути покладено відповідальність за відсутність у трудовій книжці або в окремих записах трудової книжки підписів відповідальних осіб.

У той же час, зміст записів № 1 та № 3 трудової книжки підтверджують те, що у період з 13.10.1992 року по 30.04.1993 року позивач працював спочатку учнем електромонтера на дільниці міжміського телефонного зв`язку, а потім - електромонтером 2 розряду станційного обладнання на дільниці міжміського телефонного зв`язку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що період з 13.10.1992 року по 30.04.1993 року безпідставно не був зарахований до страхового стажу позивача.

Щодо зарахування даного періоду до пільгового стажу позивача суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

У період роботи позивача з 13.10.1992 року по 30.04.1993 року чинними були Списки № 1 та № 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10.

До вказаних Списків посада "електромонтер станційного обладнання" не віднесена.

Водночас, розділ 23100000 XXIX "Связь" Списку № 2 містить посаду "электромонтеры линейных сооружений телефонной связи и радиофикации, занятые на работах по спайке освинцованных кабелей и кабелей с полиэтиленовыми и полихлорвиниловыми оболочками".

Разом із цим, позивачем ані разом із заявою про призначення пенсії, ані суду не надано уточнюючих довідок за період з 13.10.1992 року по 30.04.1993 року, чи інших доказів, які б підтверджували наведені характер та умови праці (зайнятість на роботах зі спайки освинцьованих кабелів та кабелів з поліетиленовими та поліхлорвініловими оболонками).

Виходячи з викладеного, період роботи позивача з 13.10.1992 року по 30.04.1993 року не підлягає зарахуванню до його пільгового стажу, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати при повторному розгляді заяви про призначення пенсії цей період роботи до пільгового стажу позивача задоволенню не підлягають.

Стосовно зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.12.2019 року по 30.09.2022 року суд зазначає наступне.

Запис № 36 у трудовій книжці позивача свідчить про те, що 04.02.2019 року позивач був прийнятий на роботу майстром гірничим підземним з повним робочим днем у шахті у ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля".

Як видно зі змісту наданого до справи розрахунку стажу позивача (форма РС-право), до страхового та пільгового стажу позивача зараховано період його роботи у ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" з 04.02.2019 року по 30.11.2019 року, починаючи з 01.12.2019 року час роботи позивача у ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" до його страхового стажу не зараховано.

Згідно з оскаржуваним рішенням підставою незарахування періоду з 01.12.2019 року по 30.09.2022 року у ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" до страхового стажу позивача стала відсутність відомостей про сплату страхових внесків у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Обов`язок сплати страхових внесків за частинами 6 та 12 статті 20 Закону № 1058-IV покладений на страхувальників (тобто підприємств-роботодавців), які є платниками таких внесків, отже, найманий працівник не є самостійним платником цих внесків.

Відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе страхувальник (тобто підприємство-роботодавець), оскільки саме він здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи (тобто працівника).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до стажу позивача, який дає право на призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), періоду роботи, який підтверджено відповідними документами (трудовою книжкою та (або) уточнюючими довідками підприємства, установи, організації).

Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі № 482/434/17, Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2021 року у справі № 805/3362/17-а, які відповідно до частини 5 статті 242 КАС України мають бути враховані судом при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що період з 01.12.2019 року по 30.09.2022 року безпідставно не був зарахований до страхового стажу позивача.

Суд зауважує, що період роботи з 01.12.2019 року по 30.09.2022 року у ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" на посаді майстра гірничого підземного з повним робочим днем у шахті також підлягає зарахуванню і до пільгового стажу позивача (оскільки дана посада віднесена до Списку № 1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461), однак таких позовних вимог позивачем заявлено не було.

З приводу зарахування до страхового позивача періоду навчання згідно з дипломом від 27.06.1998 року серії ЛБ ВС № 007268 суд зазначає про таке.

Як видно зі змісту позовної заяви, позивачем конкретно не визначено період навчання, який він просить суд зарахувати до страхового стажу.

Наявна у справі копія диплому від 27.06.1998 року серії ЛБ ВС № 007268 підтверджує факт закінчення позивачем навчання у Донецькому державному технічному університеті за спеціальністю "експлуатація машин та електрообладнання гірничого виробництва", однак не містить відомостей про період такого навчання.

Позивачем ані разом із заявою про призначення пенсії, ані суду не надано додаток до диплому від 27.06.1998 року серії ЛБ ВС № 007268 чи інші документи (зокрема, довідки), які б містили відомості про період його навчання.

У трудовій книжці позивача відомості про період його навчання також відсутні.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача при повторному розгляді заяви про призначення пенсії період навчання згідно з дипломом від 27.06.1998 року серії ЛБ ВС № 007268 не є належним чином обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 27.02.1996 року по 03.04.1997 року та з 06.12.2004 року по 31.12.2004 року суд зазначає наступне.

Як установлено судом та підтверджується записами трудової книжки позивача (записи № 4 - № 6 та № 15 - № 17), посади, на яких працював позивач у вказані періоди, віднесені до Списків № 1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 та постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36.

При цьому відомості, що наведені у записах № 15 - № 17 трудової книжки позивача, підтверджують особливі характер та умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії (зайнятість на підземних роботах з повним робочим днем у шахті).

Додатково з метою підтвердження наявності спеціального трудового стажу, зокрема, за період роботи з 27.02.1996 року по 03.04.1997 року позивачем було надано довідку № 702 від 19.10.2022 року, яка видана ПрАТ "ШУ "Покровське".

Зазначеною довідкою повністю підтверджується особливі характер та умови праці, які необхідні для призначення пільгової пенсії (повний робочий день на підземних роботах).

Судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо невідповідності цієї довідки додатку № 5 Порядку № 637 через відсутність підпису керівника відділу кадрів, оскільки вказана уточнююча довідка підписана уповноваженими особами (у тому числі керівником та головним бухгалтером підприємства) та засвідчена печаткою підприємства.

Доводи відповідача стосовно відсутності довіреності на фахівця управління по роботі з персоналом, яким також була підписана згадана вище довідка, та відсутності відомостей про кількість спусків та виїздів у даній довідці судом відхиляються як безпідставні та такі, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що періоди з 27.02.1996 року по 03.04.1997 року та з 06.12.2004 року по 31.12.2004 року безпідставно не були зараховані до пільгового стажу позивача.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, позивач, як громадянин України, у розрізі даної справи, за умови підтвердження трудового стажу, наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Правова позиція аналогічного змісту була викладена Верховним Судом у постановах від 28.08.2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018 року у справі № 242/65/17 та від 27.02.2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Зважаючи на це, а також приймаючи до уваги викладені у постановах Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 05.08.2020 року у справі № 127/9289/17, від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19 правові позиції, суд приходить до висновку про те, що відповідачем під час розгляду заяви позивача від 13.12.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняття оскаржуваного рішення № 24 від 19.12.2022 року безпідставно не було зараховано:

До страхового стажу:

- період роботи з 13.10.1992 року по 30.04.1993 року;

- період роботи з 01.12.2019 року по 30.09.2022 року.

До пільгового стажу:

- період роботи з 27.02.1996 року по 03.04.1997 року;

- період роботи з 06.12.2004 року по 31.12.2004 року.

При цьому, періоди роботи з 27.02.1996 року по 03.04.1997 року та з 06.12.2004 року по 31.12.2004 року підлягали зарахуванню до пільгового стажу позивача саме за Списком № 1.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині визнання протиправним і скасування прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області рішення від 19.12.2022 року № 24 про відмову позивачу в призначенні пенсії правомірні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача під час повторного розгляду заяви про призначення пенсії виключити з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, згідно з частиною 1 статті 40 Закону № 1058-IV вказаних у позовній заяві періодів суд зазначає про таке.

За частиною 1 статті 2 КАС України судовому захисту підлягають ті права чи інтереси особи, які є порушеними, а не ті, що можливо (ймовірно) будуть порушені у майбутньому.

Резолютивна частина рішення не може містити будь-яких приписів, які прогнозують можливі порушення з боку відповідача у майбутньому та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у рішенні від 14.09.2020 року у зразковій справі № 560/2120/20.

На сьогодні відповідачем ще не приймалося рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах та не здійснювався розрахунок її розміру.

Таке рішення може бути прийняте, а розрахунок може бути здійснений у майбутньому на виконання цього рішення суду (після набрання ним законної сили).

Відтак, на даний момент відсутні обґрунтовані підстави вважати, що під час прийняття рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах та обрахунку розміру цієї пенсії відповідачем не буде виключено з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, певні періоди згідно з частиною 1 статті 40 Закону № 1058-IV (у тому числі з огляду на подане позивачем 13.12.2022 року клопотання з цього приводу).

З огляду на викладене, приймаючи до уваги положення статті 2 КАС України, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача при повторному розгляді заяви про призначення пенсії виключити з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, згідно з частиною 1 статті 40 Закону № 1058-IV вказаних у позовній заяві періодів є передчасними та задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначав Верховних Суд у постановах від 26.07.2019 року у справі № 815/5485/14, від 10.09.2019 року у справі № 818/985/18, від 26.12.2019 року у справі № 810/637/18 та у інших постановах завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного суду є контроль легальності (тобто контроль за легітимністю прийняття рішень, вчинення дії або допущення бездіяльності).

Положеннями статті 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17 зазначено, що вирішення питання про призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки відповідачем ще не вирішено питання про зарахування стажу.

З огляду на таке, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах задоволенню не підлягають.

Щодо частини позовних вимог про застосування пункту "а" статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін згідно із Законом України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року та рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20-а, в частині зменшення віку, який передбачено статтею 12 Закону № 1788-ХІІ, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом "а" частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи - чоловікам.

При цьому застосування статті 13 Закону № 1788-ХІІ Конституційним Судом України не ставиться в залежність від тривалості роботи особи на відповідних посадах чи від періодів її роботи, щодо яких виникає питання про можливість їх зарахування до пільгового стажу.

Тобто, основною умовою для застосування статті 13 Закону № 1788-ХІІ за рішенням Конституційного Суду України є те, що особа мала працювати до 01.04.2015 року на посаді, яка віднесена у встановленому порядку до Списку № 1 або Списку № 2.

Як було вказано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20, до осіб, на яких поширюється дія рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, і, відповідно, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 року (тобто після набрання чинності рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015 року, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, який визначений статтею 13 Закону № 1788-ХІІ (в редакції, яка діяла до 01.04.2015 року), та досягли віку, визначеного цією нормою Закону, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.

Судом установлено, що до 01.04.2015 року позивач працював на посадах, які віднесені у встановленому порядку до Списку № 1.

Наданий до справи розрахунок стажу позивача (форма РС-право) свідчить про те, що на дату звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах, за підрахунками відповідача, страховий стаж позивача складав 22 роки 1 місяць 23 дні (а не 42 роки 5 місяців 21 день, як зазначається в оскаржуваному рішенні), пільговий стаж позивача за Списком № 1 складав 20 років 10 місяців 28 днів.

У той же час, матеріали справи та наведені вище у цьому рішенні обставини і висновки суду щодо періодів, які підлягають зарахуванню до трудового стажу позивача, свідчать, що на момент звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах страховий стаж позивача складав понад 25 років, а пільговий стаж позивача за Списком № 1 - понад 22 роки.

Отже, позивач має більше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці (Список № 1) та, з огляду на положення пункту "а" частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ, має право на зменшення передбаченого статтею 12 Закону № 1788-ХІІ віку на 1 рік за кожний повний рік такої роботи, тобто на 22 роки (що відповідає кількості повних років роботи позивача за Списком № 1).

Враховуючи те, що на момент звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах вік позивача становив 47 років 5 місяців та застосувавши положення пункту "а" частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ стосовно зменшення пенсійного віку, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року та рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20-а.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 10 частини 2 та абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, застосувавши положення частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19.12.2022 року № 24 про відмову в призначенні пенсії, яке було прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 13.12.2022 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 13.12.2022 року, із зарахуванням до страхового стажу позивача періоду його роботи з 13.10.1992 року по 30.04.1993 року згідно із записами трудової книжки від 19.10.1992 року серії НОМЕР_1 та періоду його роботи з 01.12.2019 року по 30.09.2022 року у ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля", а також до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоду його роботи з 27.02.1996 року по 03.04.1997 року згідно з довідкою від 19.10.2022 року № 702, яка видана ПрАТ "ШУ "Покровське", та періоду його роботи з 06.12.2004 року по 31.12.2004 року, та з урахуванням висновків суду стосовно того, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року та рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20-а.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. (квитанція № 9293-1339-1569-1418 від 10.01.2023 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд задовольнив пов`язані між собою немайнові позовні вимоги про визнання рішення протиправним і його скасування та про зобов`язання вчинити певні дії, у зв`язку з чим за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають присудженню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн.

Керуючись нормами Конституції України, Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", постанов Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", наказом Міністерства праці та соціальної політики України "Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19.12.2022 року № 24 про відмову в призначенні пенсії, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 13.12.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії за віком від 13.12.2022 року, із зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 13.10.1992 року по 30.04.1993 року згідно із записами трудової книжки від 19.10.1992 року серії НОМЕР_1 та періоду роботи з 01.12.2019 року по 30.09.2022 року у ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля", а також до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періоду роботи з 27.02.1996 року по 03.04.1997 року згідно з довідкою від 19.10.2022 року № 702, виданою ПрАТ "ШУ "Покровське", та періоду роботи з 06.12.2004 року по 31.12.2004 року, та з урахуванням висновків суду стосовно того, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року та рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20-а.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Повне судове рішення складене 20 березня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч