Справа № 580/3849/22
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3849/22 Суддя (судді) першої інстанції: Петро ПАЛАМАР
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

Сторони були належним чином повідомлені про дату апеляційного розгляду справи - 20 березня 2023 року, проте у судове засідання не з`явилися. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.09.2019 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №60038384 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 81385,65 грн. на підставі виконавчого листа №712/3583/16-ц від 16.10.2016 року.

04.11.2019 року винесено постанову про зміну реєстраційних даних у постанові про відкриття виконавчого провадження №60038384 від 13.09.2019 року, а саме виправлено помилку в графі «назва документа» та зазначено борг у дол. США.

29.12.2021 року на адресу органів ДВС надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документу.

12.01.2022 року старший державний виконавець Центрального відділу ДВС Сиротюк Д.В. виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

12.01.2022 року старший державний виконавець Сиротюк Д.В., виніс постанову про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. Підстава скасування - «не затверджено начальником».

Згідно ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.09.2022 року у справі №712/3583/16-ц, залишеної без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 03.11.2022 року, скасовано постанову про скасування процесуального документу від 12.01.2022 року, винесену старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні ВП №60038384.

13.01.2022 року начальник відділу ДВС виніс постанову про перевірку виконавчого провадження №60038384, якою скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 13.09.2019 року в описовій і резолютивній частині. Зобов`язано старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сиротюка Дмитра Володимировича привести виконавче провадження №67923036 у відповідність.

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Сиротюка Д.В. від 13.01.2022 року у ВП №60038384 внесено виправлення до документу «Постанова про стягнення виконавчого збору» від 13.09.2019 року:

1.У описовій частині постанови замість: «стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «Укрсиббанк» боргу у розмірі 813856,51 грн» вказати наступне: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 05 квітня 2007 року в розмірі 31531,03 доларів США (тридцять одна тисяча п`ятсот тридцять один Реєстраційний номер виконавчого провадження: 60038384 долар США 03 центів) та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 27472,62 (двадцять сім тисяч чотириста сімдесят дві гривні 62 коп.).»;

2.У резолютивній частині замість: «Стягнути з боржника: ОСОБА_1 дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 виконавчий збір у розмірі: 81385,65 гривень (UAH)», вказати наступне : «Стягнути з боржника: ОСОБА_1 дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 виконавчий збір у розмірі: 3153 долари США 10 центів (USD) та 2747,26 гривень (UAH)».

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Сиротюка Д.В. від 17.01.2022 року у ВП №68177724 відкрито виконавче провадження з виконання постанови №60038384, виданої 19.09.2019 року Центральним ВДВС у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) про стягнення з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 3153 долари США 10 центів та 2747,26 грн.

14.01.2022 року винесено повторно постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №60038384.

Позивач, не погоджуючись із постановою про відкриття виконавчого провадження №68177724 від 17.01.2022 року по виконанню постанови про стягнення виконавчого збору №60038384 від 13.09.2019 року та з пунктом 2 резолютивної частини постанови про повернення виконавчого документу стягувачу №600038384 від 12.01.2022 року про виокремлення виконавчого збору в окреме провадження без фактичного стягнення основного боргу, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (набув чинності 05 жовтня 2016 року, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин (надалі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом першим ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку. (ч. 1, 3 ст. 4 Закону №1404-VIII).

Як вбачається з постанови від 13.09.2019 року, в межах виконавчого провадження №60038384 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 3153 долари США 10 центів (USD) та 2747,26 гривень (UAH), з урахуванням постанови від 04.11.2019 року про зміну реєстраційних даних у постанові про відкриття виконавчого провадження №60038384 від 13.09.2019 року, постанови від 13.01.2022 року про перевірку виконавчого провадження №60038384 та від 13.01.2022 року у ВП №60038384, остання відповідає вимогам, встановленим Законом №1404-VIII для виконавчих документів.

Так, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII).

Щодо доводів позивача про скасування постанови від 13.09.2019 року в межах ВП №60038384, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Закону №1404-VIII начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 13.01.2022 року начальником відділу ДВС винесено постанову про перевірку виконавчого провадження №60038384, якою скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 13.09.2019 року в описовій і резолютивній частині. Зобов`язано старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сиротюка Дмитра Володимировича привести виконавче провадження №67923036 у відповідність.

З огляду на викладене, постанова від 13.09.2019 року винесена з дотриманням норм Закону №1404-VIII.

При цьому, ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Отже, враховуючи, що підстави для повернення виконавчого документа без виконання, встановлені ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII, у виконавця були відсутні, спірну постанову від 17.01.2022 року у ВП №68177724 винесено з дотриманням норм Закону №1404-VIII.

Щодо вимог про визнання протиправним та скасування п. 2 резолютивної частини постанови про повернення виконавчого документа стягувачу №60038384 від 12.01.2022 року, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 27 Закону №1404-VІІІ, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року №2475-VIII (набрав чинності 28 серпня 2018 року) у частині 2 статті 27 Закону №1404-VІІІ, слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Згідно із частиною п`ятою статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Так, частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до змісту п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у випадку, коли він подав письмову заяву про повернення йому виконавчого документа, відповідно до приписів ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII, виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, винесеної державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.01.2022 року державним виконавцем, на підставі п. 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу №60038384, на підставі заяви АТ «Укрсиббанк» від 29.12.2021 року №17957/20.25-34.

Згідно ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.09.2022 року у справі №712/3583/16-ц, залишеної без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 03.11.2022 року, скасовано постанову про скасування процесуального документу від 12.01.2022 року, винесену старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні ВП №60038384.

У зв`язку з чим, державним виконавцем правомірно винесена постанова від 12.01.2022 року, зокрема в частині якої щодо пункту другого витрати та виконавчий збір, з причин невиконання боржником рішення суду в самостійному порядку, виокремлено в окремі провадження.

Суд зазначає, що стягнення виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу не створює умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору, оскільки ст. 27 Закону №1404-VIII установлює загальні правила стягнення виконавчого збору виконавцем, а ст. 40 цього Закону є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а тому загальні правила застосовуватися не можуть.

Тобто, вичерпний перелік підстав та умов, за якими виконавчий збір не стягується, визначений статтею 27 Закону №1404-VIII, не застосовується до цих правовідносин. Крім того, примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, позовні вимоги в даній частині також не підлягають до задоволення.

Щодо доводів позивача про пропуск строку винесення оскаржуваної постанови, останні є необґрунтованими, в контексті скасування останньої, оскільки до суду не надано доказів визнання виконавчого документа таким, що не підлягає до виконання, а вимог щодо визнання протиправними дій державного виконавця не заявлено.

До того ж, що позивач у позовній заяві не зазначив та не конкретизував доводи та вимоги стосовно визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанови з пропуском строку, а суд не наділений процесуальним правом самостійно визначати, які саме дії відповідача є предметом розгляду у справі, з огляду на те, що предметом розгляду у порядку адміністративного судочинства мають бути конкретно визначені та зазначені позивачем дії відповідача, а не абстрактна поведінка останнього.

Крім того, суд першої інстанції доцільно звернув увагу на те, що у справі №2540/3203/18 Велика Палата Верховного Суду дала оцінку правовідносинам, які виникли у зв`язку з невизначеністю застосування судами частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону.

Разом з тим, не зважаючи на подібність правовідносин, нормативне регулювання у даній справі та справі №2540/3203/18 здійснюється за різними редакціями статті 27 Закону №1404-VIII.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність необхідності застосування до спірних правовідносин правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі 2540/3203/18, оскільки предметом спору у вказаній справі була постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору, яка винесена 03 серпня 2018 року, тобто до набуття чинності зазначеними вище змінами у частині другій статті 27 Закону №1404-VIII.

Отже, враховуючи все вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.