Справа № 474/535/22
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

22 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 474/535/22
Судді Шевчук Ольги Анатоліївни на Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2023 року у справі № 474/535/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Судами встановлено, що на підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП КУпАП відповідачем надано копію рапорту інспектора СРПП відділення поліції №2 Первомайського РВП ГУНП Миколаївської області Ципліцького С., постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.07.2022р. №484/1793/22, диск з відеозаписами зі службового транспортного засобу патрульної поліції та нагрудної камери поліцейського.
Скасовуючи рішення першої інстанції, колегія суддів вважала помилковими висновки суду першої інстанції щодо неприйняття наданих відповідачем відеодоказів, оскільки у своїй сукупності останні надають можливість перевірити усі суттєві обставини інкримінованого позивачу правопорушення, зокрема, як момент зупинки транспортного засобу, так і особу, що перебувала на водійському місці, а отже у даному випадку такі докази є належними у справі № 474/535/22
Крім цього, колегія зазначила, що аналіз змісту досліджених відеозаписів дає підстави стверджувати, що останні здійснювались як зі службового автомобіля патрульної поліції, так із нагрудної камери поліцейського, тобто з технічних приладів використання, яких прямо передбачено Законом №580-VIII, а отже у даному випадку надані відповідачем відеодокази є допустимими.
Не погоджуюсь з позицією більшості суддів, що входять до складу колегії, та вважаю, що судом першої інстанції прийнято законне рішення з урахуванням висновків Верховного Суду.
Так, частиною 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Оглянувши надані відеофайли, хочу зауважити, що поліцейськими зафіксовано порядок оформлення протоколу стосовно позивача за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а не притягнення останнього до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. При чому в оскаржуваній постанові не зазначено відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, якщо такий запис здійснювався, як і не зазначено про долучення такого відеозапису до постанови.(позиція Верховного Суду у справі 524/5536/17 від 15 листопада 2018 року)
Також вважаю правильним висновок суду першої інстанції, про те, що рапорт складений поліцейським Ципліцьким С.А. на ім`я начальника Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області щодо обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП не повинен братись до уваги як доказ вчинення правопорушення, оскільки він не відповідає критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, так як складений 05.10.2022р. зацікавленою особою (поліцейським, який виніс оскаржувану постанову), і лише після звернення позивача до суду з адміністративним позовом та зі спливом більше ніж місяця з дня винесення оскарженої постанови. (позиція Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі №524/4668/17)
При цьому, позивач заперечував проти порушення ним вимог ПДП України.
Отже вважаю, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року; п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року).
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Відповідно до положень ст. 8, ст. 62 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспаніі» ЄСПЛ зазначив, що п.2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив протиправне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що відповідач, орган владних повноважень, в даній справі не довів вину позивача у вчинені ним правопорушення.
Суддя О.А. Шевчук