Справа № 320/6741/21
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6741/21 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Пром Агро Рось» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100500/2021/000005/2 від 12.05.2021, що винесене Київською митницею Держмитслужби;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100500/2021/00117 від 12.05.2021.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що рішення про коригування митної вартості є правомірним

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ПП «Пром Агро Рось» (місцезнаходження: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Вернадського, 4, кв. 296, ідентифікаційний код 34326378) зареєстроване в якості юридичної особи 30.03.2006, номер запису 1 001865 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Між Yancheng Sunlight Industry Co., Ltd., компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці, (далі - продавець), та ПП «Пром Агро Рось» 08.05.2020 укладений контракт №08/05-2020 (далі - контракт), відповідно до пунктів 1.1, 2.1 та 6.1 якого продавець зобов`язується продати, а позивач зобов`язується купити товари на умовах поставки FOB Нінбо порт відповідно до Incoterms 2010. Попередні кількість, асортимент, ціни кожної поставки зазначаються в проформі-інвойсі.

Асортимент, кількість та ціна товару фактичної поставки зазначаються в комерційному інвойсі, який є невід`ємною частиною контракту.

Ціни на товар наводяться в проформі-інвойсі та включають вартість експортного пакування.

Передоплата відповідно до контракту повинна бути здійснена позивачем в доларах США в розмірі 100% шляхом банківського переказу.

Відповідно до пункту 6.2 контракту в редакції, викладеній продавцем та позивачем у доповненні №1 від 25.12.2020 до контракту, перша частина передоплати (завдаток) вноситься в розмірі 20% від суми, зазначеної в проформі-інвойсі, шляхом банківського переказу. Друга частина передоплати 60% вноситься після отримання копії транспортної накладної (коносамента) і відповідно до комерційного інвойса та третя частина передоплати 20% відповідно до комерційного інвойса здійснюється після поставки товару на склад позивача.

Третя частина оплати розраховується як різниця між вартістю поставки, вказаною в комерційному інвойсі, передоплатою (завдатком), здійсненою згідно з проформою-інвойсом, та другою передоплатою шляхом банківського переказу.

Позивач має право вирахувати втрати з третьої частини оплати якщо якість товару є невідповідною.

Продавець19.01.2021 виставив позивачу до сплати проформу-інвойс №SLPPA35 на загальну суму 32 401,68 долар США. Відповідно до проформи-інвойса №SLPPA35 від 19.01.2021 товар постачається на умовах FOB Нінбо, умови оплати - 20% передоплати, 60% після отримання копії транспортної накладної та відповідно до комерційного інвойса, 20% - після прибуття товару на склад.

Позивач 16.02.2021 відповідно до проформи-інвойса №SLPPA35 від 19.01.2021 перерахував на користь продавця 6480,34 доларів США згідно з платіжним дорученням №0215, що складає 20% від вартості товару, вказаної в проформі-інвойсі (32 401,68 долар США х 20%).

Продавець 26.02.2021 виставив позивачу до сплати комерційний інвойс №CI-SLPPA35 на загальну суму 3 2592,39 долари США, в якому міститься посилання на проформу-інвойс №SLPPA35, а також зазначені умови поставки - FOB Нінбо та умови оплати - 60% після отримання копії транспортної накладної та відповідно до комерційного інвойса, 20% - після прибуття товару на склад.

Позивач 15.03.2021 відповідно до комерційного інвойса №CI-SLPPA35 від 26.02.2021 перерахував на користь продавця 19555,43 доларів США згідно з платіжним дорученням №0315, що складає 60% від вартості товару, вказаної в комерційному інвойсі (32 592,39 долари США х 60%).

Позивачем 11.05.2021 до Київської митниці Держмитслужби подано митну декларацію ІМ40ДЕ №UA100500/2021/422606, у графах 31 якої позивачем був зазначений товар, придбаний за проформою-інвойсом №SLPPA35 від 19.01.2021 та комерційним інвойсом №CI-SLPPA35 від 26.02.2021 (далі - товар), а саме: товар №1 - конвеєрна стрічка з вулканізованої гуми, армована тільки текстильним матеріалом, шириною менш як 800 мм, в асортименті, код товару згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД) , загальною вартістю 30 351,03 долар США; товар №2 - конвеєрна стрічка з вулканізованої гуми, армована тільки текстильним матеріалом, шириною не менш як 800 мм, але не більш як 1 200 мм, в асортименті, код товару згідно з УКТ ЗЕД , загальною вартістю 1 672,70 долари США; товар №3 - зажим для конвеєрної стрічки типу крокодил, в асортименті, пластичний зажим, в асортименті, код товару згідно з УКТ ЗЕД , загальною вартістю 568,66 доларів США.

Відповідно до граф 20, 22 та 42 митної декларації ІМ40ДЕ №UA100500/2021/422606 від 11.05.2021 загальна вартість товару складає 32 592,39 долари США, а його поставка відбувалася на умовах FOB порт Нінбо, Китайська Народна Республіка.

У той же час, з матеріалів справи слідує, що позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт) з порту м. Нінбо, Китайська Народна Республіка, до місця ввезення на митну територію України. Розмір фрахту склав 118 674 грн.

Таким чином, загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту), склала в гривневому еквіваленті станом на день подання позивачем митної декларації щодо товару 11.05.2021 - 1 023 572,37 грн. (32 592,39 долари США х 27,7641 + 118 674 грн).

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані, зокрема: (0271) пакувальний лист продавця на товар №CI-SLPPA35 від 26.02.2021; (0325) проформа-інвойс №SLPPA35 від 19.01.2021; (0380) рахунок-фактура (інвойс) №CI-SLPPA35 від 26.02.2021; (0705) коносамент №MRFB21022271 від 05.03.2021; (0730) автотранспортна накладна №4274 від 08.05.2021; (3002) платіжне доручення №0215 від 16.02.2021; (3002) платіжне доручення №0315 від 15.03.2021; (3004) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг - рахунок на оплату №UA00044358 від 06.05.2021, виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика»; (3007) документ, що підтверджує вартість перевезення товару, - довідка Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика» №SODS0006510 від 06.05.2021; (4104) контракт; (4301) договір на транспортно-експедиторське обслуговування №SC/AF-11490 від 30.05.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика» та позивачем; (9000) лист позивача №18 від 13.04.2021; (9000) лист продавця б/н від 26.02.2021.

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої в митній декларації ІМ40ДЕ №UA100500/2021/422606 від 11.05.2021 митної вартості товару, митний орган направив позивачеві електронні повідомлення, у яких зазначив, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом із митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Посилаючись на положення частин другої та третьої статті 53, статей 54, 57 Митного кодексу України (далі - МК), митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів: обґрунтовані висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; виписку з бухгалтерської документації; заявку на транспортно-експедиційні послуги; експортну декларацію та інвойс з урахуванням вимог статті 254 МК; калькуляцію виробника, прайс-листи виробника товару, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) з урахуванням статті 254 МК.

Позивач в особі свого представника (декларанта) фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 11.05.2021 та 12.05.2021 на вказані запити надав відповідачу лист №1 від 11.05.2021 та лист №2 від 12.05.2021 відповідно разом із наступними документами: доповненням №1 від 25.12.2020 до контракту; заявкою на організацію перевезення та експедирування вантажів №SODS00065100 від 13.03.2021 до договору на транспортно-експедиторське обслуговування №SC/AF-11490 від 30.05.2019, укладеного між ТОВ «ДСВ Логістика» та позивачем; митною декларацією країни відправлення №19365480 від 05.03.2021 та її перекладом на українську мову; прайс-листом продавця на період із 10.01.2021 по 08.02.2021; платіжним дорученням позивача №681 від 11.05.2021; висновком Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати за результатами цінового моніторингу №395 від 07.05.2021.

Київською митницею Держмитслужби 12.05.2021 прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA100500/2021/000005/2, згідно з яким відповідач, застосувавши другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товарів (метод 2ґ), заявлену позивачем митну вартість товару №1 в митній декларації ІМ40ДЕ №UA100500/2021/422606 від 11.05.2021 скоригував з 34 368,00 доларів США до рівня 47 337,22 доларів США.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Київська митниця Держмитслужби видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100500/2021/00117 від 12.05.2021.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК , позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ40ДЕ №UA100500/2021/422658 від 12.05.2021 та митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію в розмірі 71 711,02 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом, прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Згідно із статтею 248 МК митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).

Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).

Відповідно до статті 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (стаття 53 МК).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною п`ятою статті 53 МК забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої, другої статті 53 МК слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Крім цього, відповідно до частини шостої статті 54 МК орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених вище положень дає підстави для висновку, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК та у випадках, встановлених цим Кодексом (якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Водночас, суд звертає увагу на те, що повідомляючи декларанта про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Тобто, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів. А саме, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують число визначення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведених норм вбачається наявність у митного органу обов`язку зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Крім того, для витребування доказів на спростування наявності впливу взаємозв`язку покупця та продавця на митну вартість задекларованого товару митниця зобов`язана обґрунтувати обставини, які свідчать про ймовірність існування такого взаємозв`язку.

Тобто, обґрунтовано встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При цьому, митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК.

При цьому суд звертає увагу на те, що право витребовувати додаткові документи не означає безапеляційного неврахування наданих під час проведення консультацій документів та в процедурі підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 31.03.2015 №21-53а15 та №21-127а15, від 02.06.2015 у справі №21-498а15.

Дослідивши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованих товарів, та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена.

Так, обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, зокрема:

- відповідно до пункту 6 контракту позивачем повинна бути здійснена 100% передплата: 20% за проформою-інвойсом, 60% за комерційним інвойсом після отримання коносамента та 20% протягом 10 днів від дати видачі митної декларації, проте до митного оформлення не надано документів, що підтверджують повну передплату товару (надано банківські платіжні документи про оплату 20% вартості товарів за проформою-інвойсом, 60% за комерційним інвойсом, банківські платіжні документи щодо оплати залишку декларантом не надано);

- положеннями пункту 2.1 контракту визначено, що ціни на товар включають вартість експортного пакування та маркування. Відомості щодо включення до ціни товару інших витрат відсутні. Водночас, положеннями пункту 1.1 контракту передбачено постачання товару на умовах поставки FOB Нінбо, відповідно до яких до обов`язків продавця належить здійснення експортного оформлення товару зі сплатою експортного мита та інших зборів, а також доставка в порт відвантаження і навантаження на борт. Таким чином є ймовірність невключення інших складових митної вартості;

- у CMR №4274 від 08.05.2021 у графі 23 «Перевізник» зазначене ТОВ «Фрі-Лайн», тоді як до митного оформлення надано довідку ТОВ «ДСВ Логістика» про транспортні витрати №SODS0006510 від 06.05.2021;

- у платіжному дорученні №681 від 11.05.2021 щодо оплати транспортних витрат не зазначено за яким договором здійснена оплата транспортних витрат;

- декларантом не надано інформацію щодо принципу визначення ціни товару, тобто товари із різними якісними характеристиками (довжина, ширина) мають однакові ціни за квадратний метр.

- додатково наданий висновок Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати за результатами цінового моніторингу №395 від 07.05.2021 прийнято до уваги митницею, але він не може бути підставою для підтвердження митної вартості, оскільки в експертному висновку експертом проведений аналіз лише контрактної ціни товару на підставі інвойса №CI-SLPPA35 від 26.02.2021 та контракту та не здійснено аналізу цін на світовому ринку на ідентичні та подібні товари. Також у висновку зазначені сертифікат №213209ВО/000107 від 15.03.2021 та калькуляцію до інвойса №CI-SLPAA35 від 26.02.2021, які декларантом не надані до митного оформлення;

- додатково наданий прайс-лист від виробника від 10.01.2021 не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки пунктом 2.1 контракту передбачено, що ціна на товар зазначається у проформі-інвойсі, до митного оформлення надана проформа-інвойс від 19.01.2021, а період дії прайс-листа - з 10.01.2021 по 08.02.2021.

Щодо відсутності доказів повної оплати товару, то колегія суддів звертає увагу на те, що частини другої статті 53 МК надання банківських платіжних документів вимагається лише за умови, що товар є оплаченим.

Так, умови оплати, обумовлені продавцем та позивачем, передбачають поетапну сплату позивачем 100% вартості спірного товару: станом на день виставлення продавцем комерційного інвойса №CI-SLPPA35 від 26.02.2021 згідно з умовами контракту сплаченими є 20% вартості спірного товару від суми, вказаної в проформі-інвойсі (6 480,34 доларів США). Решта вартості спірного товару підлягає сплаті наступним чином: 60% після отримання копії транспортної накладної, 20% після прибуття товару на склад, що прямо передбачено умовами оплати, зазначеними в комерційному інвойсі №CI-SLPPA35 від 26.02.2021.

Тобто, на момент митного оформлення спірного товару у відповідності до контракту, доповнення №1 від 25.12.2020 до нього та виставлених продавцем проформи-інвойса №SLPPA35 від 19.01.2021 та комерційного інвойса №CI-SLPPA35 від 26.02.2021 оплаченою є частина вартості товару, що підтверджується наданими позивачем відповідачу до митного оформлення спірного товару платіжними дорученнями позивача №0215 від 16.02.2021 та №0315 від 15.03.2021. Вимога відповідача щодо оплати решти суми є безпідставною, позаяк така оплата ще не була здійснена, що відповідає умовам, які погодили сторони контракту.

Необґрунтованим є посилання відповідача на ймовірність невключення інших складових митної вартості. Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що рішення суб`єкта владних повноважень, яке стосується індивідуальних прав особи, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відсутність інформації щодо принципу визначення ціни товару не є обставиною, що свідчить про недоліки у визначенні митної вартості та не наділяє митний орган правом витребувати у декларанта додаткові документи чи скоригувати митну вартість товару. Принцип визначення ціни товару належить до виключної компетенції сторін контракту, який вони вправі використовувати на власний розсуд.

Безпідставним є неврахування відповідачем автотранспортної накладної №4274 від 08.05.2021 через зазначення в ній у якості перевізника ТОВ «Фрі-Лайн» та довідки ТОВ «ДСВ Логістика» №SODS0006510 від 06.05.2021, оскільки вказана автотранспортна накладна (CMR) стосується перевезення спірного товару позивача територією України, тобто після його прибуття у порт призначення на митній території України, у той час коли довідка ТОВ «ДСВ Логістика» №SODS0006510 від 06.05.2021 стосується перевезення товару позивача з порту м. Нінбо, Китайська Народна Республіка до митного кордону України.

Платіжне доручення позивача №681 від 11.05.2021 містить посилання на рахунок на оплату №UA00044358 від 06.05.2021, виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика», який, у свою чергу, містить посилання на договір на транспортно-експедиторське обслуговування №SC/AF-11490 від 30.05.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика» та позивачем, що свідчить про необ`єктивність висновку відповідача. Відтак, посилання на те, що це платіжне доручення не містить посилання на контракт для цілей коригування митної вартості, є безпідставним.

З огляду на те, що основні документи, надані позивачем не містили недоліків, які перешкоджали визначенню митної вартості, то у відповідача не було права на витребування додаткових документів. Тому, посилання на недоліки наданих додаткових документів не може бути підставою для здійснення коригування митної вартості.

У свою чергу, відповідач протиправно відхилив висновок Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати №395 від 07.05.2021, оскільки в силу частини другої статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

Незрозумілим є також відхилення прайс-листа, дія якого з 10.01.2021 по 08.02.2021 охоплює дату проформи-інвойсу від 19.01.2021.

Колегія суддів наголошує на тому, що можливість коригування митної вартості пов`язана саме із неможливістю підтвердження числового значення митної вартості за певним методом та наданими декларантом документами. Формальне встановлення недоліків, неточностей певних документів чи характеристик товару, які по своїй суті не впливають на правильність числового значення митної вартості, не може бути підставою для її коригування та відмови у застосування обраного декларантом методу її визначення.

Фактично підстави прийняття оскаржуваного рішення не стосуються об`єктивних перешкод у підтвердженні числових показників заявленої позивачем митної вартості та зводяться до суб`єктивних припущень митного органу.

Також, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (постанови Верховного Суду від 19.06.2018 по справі №826/6346/16, від 31.01.2018 по справі №813/7272/13-а, від 02.03.2018 по справі №804/2997/17).

В порушення наведених норм, оскаржуване рішення не містить обґрунтування числового значення складових митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки. Відповідачем не зазначено митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТЗЕД) бралася за основу, торгову марку, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Натомість, відповідач в оскаржуваному рішенні обмежився лише посиланням на дату, номер, вартість товару інших митних декларацій, з чого неможливо ідентифікувати товар, умови поставки, комерційні умови тощо.

При цьому, відповідач скоригував лише митну вартість товару №1 за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA100500/2021/422606 від 11.05.2021, при цьому визнавши митну вартість товарів №№2-3 за цією ж митною декларацією на підставі поданих позивачем до митного оформлення спірного товару документів.

Наведене додатково ставить під сумнів висновок відповідача про те, що в наданих до митного оформлення документах є розбіжності чи відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Відтак, фактичною підставою для коригування митної вартості слугувала виключно наявність іншої інформації щодо вартості товару за іншою поставкою безвідносно до того, які документи надавалися до митного оформлення, недоліки яких відповідачем були формально вигадані.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем в оскаржуваному рішенні не конкретизовано жодним чином яка складова або які складові митної вартості не підтверджені позивачем, що свідчить про формальний підхід відповідача до аналізу наданих позивачем документів для підтвердження митної вартості товару та свідчить про протиправний характер прийнятого відповідачем рішення.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

У свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення суду першої інстанції не підписане.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

При цьому, згідно пункту 5 частини третьої цієї статті порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції не підписане, то воно підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов Приватного підприємства «Пром Агро Рось» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100500/2021/000005/2 від 12.05.2021.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100500/2021/00117 від 12.05.2021

Стягнути на користь Приватного підприємства «Пром Агро Рось» (ідентифікаційний код 34326378, місцезнаходження: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Вернадського, 4, кв. 296) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (ідентифікаційний код 43337359, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, буд. 8А) судовий збір у розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя А.Ю. Коротких