Справа № 520/5455/2020
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 р.Справа № 520/5455/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків по справі № 520/5455/2020

за позовом Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО"

до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича

про визнання дій протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О.С., щодо передачі до виконання виконавчого документу - постанови ВП № 61011413 від 21.01.2020 про стягнення з ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» на користь приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О.С, основної винагороди в частині стягнення на суму 504087,64 грн.;

- визнати постанову ВП № 61011413 від 20.01.2020 про стягнення з ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» на користь приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О.С., основної винагороди в частині стягнення на суму 504087,64 грн., такою, що не підлягає виконанню;

- судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 клопотання відповідача та його представника про закриття провадження у справі задоволено частково. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О.С., щодо передачі до виконання виконавчого документу - постанови ВП № 61011413 від 21.01.2020 про стягнення з ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» на користь приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О.С, основної винагороди в частині стягнення на суму 504087,64 грн. В іншій частині клопотання залишено без задоволення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що приймаючи зазначене рішення, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Зокрема зазначив, що є помилковим висновок суду першої інстанції, що обов`язковою до сплати є основна винагорода у розмірі 10 відсотків стягнутої приватним виконавцем суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Також, судом проігноровано доводи позивача стосовно того, що відповідач отримав належну йому основну винагороду у обсязі, що повністю узгоджується з вимогами діючого законодавства.

Також, позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу про закриття провадження в частині позовних вимог, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу, а справу в цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач подав відзиви на апеляційні скарги, в яких він наполягав на законності судового рішення та ухвали та просив залишити їх без змін, а апеляційні скарги без задоволення. Зокрема зазначив, що боржником отримано оскаржувану постанову про стягнення основної винагороди 23.01.2020, отже строк на оскарження такої постанови закінчився ще 02.02.2020, а позовна заява від 24.02.2020 подана до суду лише 27.04.2020. В свою чергу, боржник не звертався до суду із клопотанням про поновлення пропущеного строку та у подальшому такий строк не був поновлений судом.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко" - залишено без задоволення. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року по справі № 520/5455/2020 - залишено без змін.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко" - задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року по справі № 520/5455/2020 скасовано. Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко" - задоволено. Скасовано постанову ВП № 61011413 від 20.01.2020 про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко" на користь приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича, основної винагороди в частині стягнення на суму 504087,64 грн. Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича на користь Приватного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко" () судові витрати щодо сплати судового збору в сумі 18903 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот три) гривні 51 копійка.

Відповідач, не погодившись з постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020, подав касаційну скаргу, в якій просив суд скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.12.2021 касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича задоволено частково.

Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції Другого апеляційного адміністративного суду.

Зокрема, Верховний Суд зазначив, що виходячи з положень статей 122 і 123 КАС України, суд мав перевірити дотримання позивачем строку звернення до суду, чітко встановивши час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав, свобод чи інтересів, а в разі пропуску строку дати оцінку поважності причин його пропуску та в залежності від з`ясованого відкрити провадження у справі або повернути позовну заяву (на стадії до відкриття провадження) чи залишити її без розгляду (на стадії після відкриття провадження).

Натомість ні в ухвалі про відкриття провадження у справі від 18.05.2020, ні в рішенні від 10.09.2020, постановленому по суті позовних вимог, суд першої інстанції не навів жодних мотивів і висновків щодо дотримання або пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначене порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що відповідач у відзиві на позовну заяву (т. 1 а.с. 157) та у відзиві на апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 48) зазначав про пропущення позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 було прийнято до свого провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 по справі № 520/5455/2020 та призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у залі судових засідань № 6.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан.

Розпорядженням Другого апеляційного адміністративного суду №2.2-08/5 від 24.02.2022 року "Щодо здійснення заходів по евакуації та збереження справ" зобов`язано здійснити вивезення всіх судових справ, насамперед у першу чергу тих, що перебувають у провадженні суддів; вміст серверів скопіювати на переносні носії та вивезти їх за першої можливості (в т.ч. сервери з кадровою, бухгалтерською інформацією та інші переносні носії з відповідною інформацією); вивезти особові справи та трудові книжки суддів і працівників апарату суду; вивезти прилади з електронними цифровими підписами суддів і працівників апарату суду, які знаходяться у приміщенні суду.

Рішенням зборів суддів Другого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2022 року відновлено з 05.12.2022 проведення відкритих судових засідань, зважаючи на ситуацію в Харківському регіоні та за дотриманням умов відсутності загрози життю та здоров`ю учасникам судового процесу, суддям та працівникам суду з урахуванням вимог воєнного часу, у зв`язку з чим, розгляд справи призначено у відкрите судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 61011413 від 20.01.2020 відповідачем відкрито виконавче провадження за наказом Господарського суду Харківської області від 14.01.2020 № 922/3453/19 щодо стягнення з ПАТ «Концерн Авек та Ко» заборгованості у розмірі 7 740 916,24 грн та стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 774 091,62 грн.

Цією ж датою винесено постанову ВП № 61011413 про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 774 091,62 грн.

За період з 20.01.2020 по 10.04.2020 з боржника стягнуто суму боргу у розмірі 2 700 039,72 грн та основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутої суми боргу (270 003,98 грн).

10.04.2020 відповідачем винесено постанову ВП № 61011413 про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі його заяви про повернення виконавчого листа без виконання.

13.04.2020 відповідачем подано приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Родіну Г. В. заяву про прийняття до виконання постанови ВП № 61011413 від 20.01.2020 про стягнення з ПрАТ «Концерн Авек та Ко» основної винагороди в межах нестягнутої суми (504 087,64 грн).

Не погоджуючись із постановою ВП № 61011413 від 20.01.2020 про стягнення з ПрАТ «Концерн Авек та Ко» на користь приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О. С. основної винагороди в частині стягнення на суму 504 087,64 грн та діями приватного виконавця щодо передачі зазначеної постанови до виконання виконавчого документу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що в даному випадку відповідач діяв правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки 10% суми, що підлягала примусовому стягненню за виконавчим документом, є обов`язковою до сплати.

Колегія суддів, надаючи оцінку встановленим обставинами справи та доводам апеляційної скарги, зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частинами першою та другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями частини третьої статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частинами першою та другою статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з частиною третьою статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з частиною першою статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Пунктом 5 частини першої статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Частиною першою статті 287 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України визначено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до матеріалів справи, предметом цього спору є постанова приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди від 20.01.2020 ВП № 61011413 в частині стягнення на суму 504 087,64 грн.

З адміністративним позовом про визнання постанови приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди від 20.01.2020 ВП № 61011413 в частині стягнення на суму 504 087,64 грн такою, що не підлягає виконанню ПрАТ «Концерн Авек та Ко» звернулося лише 27.04.2020, тобто більш, ніж через три місяці після прийняття оскаржуваної постанови.

На виконання вимог Верховного Суду, викладених в постанові від 09.12.2021 по даній справі, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2023 було витребувано у Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" інформацію про час, коли позивач дізнався про порушення його прав, свобод чи інтересів, а саме постанову приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди від 20.01.2020 ВП № 61011413, яка є предметом розгляду у даній справі в частині стягнення на суму 504087,64 грн., та, у разі пропуску строку на звернення до суду з позовом з поважних причин, надати до суду відповідні докази наявності поважних причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду, позивач надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, в якому, зокрема, зазначив, що підставою позову є не факт винесення чи законність Постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 20.01.2020 року за виконавчим провадженням №61011413, а визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення решти основної винагороди вже після завершення виконавчого провадження, враховуючи що стягнення рішення в рамках цього виконавчого провадження у повному обсязі не відбулося. Про пред`явлення зазначеного виконавчого документа до виконання в цій частині, позивачу стало відомо 21 квітня 2020 року в результаті отримання поштою Постанови про відкриття виконавчого провадження № 61819594 (про стягнення решти основної винагороди) за вхідним №492. Відповідні докази надані до суду разом із позовною заявою. 27 квітня 2020 року позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяева О.С., відповідно до якого просив визнати виконавчий документ - Постанову від 20.01.2020 року про стягнення з ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» основної винагороди в частині стягнення на суму 504 087,64 гривень такою, що не підлягає виконанню. Зважаючи на викладене, позивач у встановлений законодавством десятиденний строк направив відповідний позов до Харківського окружного адміністративного суду з моменту, коли дізнався про порушення своїх прав та інтересів.

В свою чергу, відповідач надав до суду клопотання, до якого додав копії доказів, що підтверджують факт отримання боржником вищезазначеної постанови та інших документів виконавчого провадження 22.01.2020, а саме: копію заяви представника ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» - Наума Максима Ярославовича на адресу Приватного виконавця Семендяєва О.С., в якій боржник просив надати можливість ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження № 61011413 з правом робити фотокопії матеріалів, та в якій ОСОБА_1 зазначив, що з матеріалами виконавчого провадження (перелік наведений нижче), зокрема, серед переліку зазначена постанова приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди від 20.01.2020 ВП № 61011413, він ознайомився 22.01.2020, про що свідчить його особистий підпис. Також до суду надано копію довіреності, якою ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко», серед іншого, уповноважило Наума Максима Ярославовича бути представником Товариства в будь-яких державних органах виконавчої служби та/або перед державними та/або приватними виконавцями незалежно від рівня їх територіальності з усіма правами наданими законом стягувачу або боржнику, як учасникам виконавчого провадження (т.2 а.с. 221-224).

Таким чином, надані відповідачем докази підтверджують факт того, що позивачу про постанову приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди від 20.01.2020 ВП № 61011413 в частині стягнення на суму 504 087,64 грн стало відомо 22.01.2020, тобто десятиденний строк на оскарження даної постанови, передбачений п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України, норми якої кореспондуються з ч. 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", закінчився 01.02.2020, проте із позовом про визнання зазначеної постанови такою що не підлягає виконанню ПрАТ «Концерн Авек та Ко» звернулося лише 27.04.2020, тобто у строк понад три місяці після прийняття оскаржуваної постанови.

При цьому, позивачем клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду не заявлялось. Позивачем також не надано доказів спросування встановлених судом фактів.

Колегія суддів зауважує, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Враховуючи викладене, виходячи з положень статей 122 і 123 КАС України, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції мав перевірити дотримання позивачем строку звернення до суду, чітко встановивши час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав, свобод чи інтересів, а в разі пропуску строку дати оцінку поважності причин його пропуску та в залежності від з`ясованого відкрити провадження у справі або повернути позовну заяву (на стадії до відкриття провадження) чи залишити її без розгляду (на стадії після відкриття провадження).

Натомість ні в ухвалі про відкриття провадження у справі від 18.05.2020, ні в рішенні від 10.09.2020, постановленому по суті позовних вимог, суд першої інстанції не навів жодних мотивів і висновків щодо дотримання або пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що відповідач у відзиві на позовну заяву (т. 1 а.с. 157) та у відзиві на апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 48) зазначав про пропущення позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

У справі Європейського суду з прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на викладене, а також ураховуючи той факт, що факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявив про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, судова колегія дійшла висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року по справі № 520/5455/2020 прийнято з порушенням норм чинного процесуального права, а отже підлягає скасуванню, а адміністративний позов - залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 по справі № 520/5455/2020 скасувати.

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 22.03.2023 року