Справа № 380/1259/23
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1259/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції у Львівській області місцезнаходження: 79007, м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3 (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо стягнення з позивача податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) у розмірі 11 286,23 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача утриманий з нього податок на доходи з фізичних осіб (ПДФО) у розмірі 12226,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2022 скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 у справі №380/2063/22 та прийнято нове рішення, яким, зокрема зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 80 днів щорічної відпустки, виходячи з грошового забезпечення станом на 06.11.2015. На виконання вказаного судового рішення відповідач виплатив та нарахував позивачу компенсацію за невикористані дні відпустки на загальну суму 62701,29 грн з одночасним відрахуванням 11286,23грн (18%) ПДФО та 940,52грн (1,5%) військового збору. Позивач вважає, що він має право на компенсацію податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі Порядок №44), а тому такий був відрахований з належної йому компенсації за невикористану відпустку протиправно.

20.02.2023 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позову заперечує. Відзив обґрунтований тим, що Порядок № 44 розрахований на компенсацію грошового забезпечення, право на яке набуте у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Натомість, спірні правовідносини стосуються компенсаційних виплат, виплачених на виконання судового рішення. Порядок № 44 до виплати компенсації за невикористані дні відпусток не застосовується, оскільки зазначена виплата не пов`язана з виконанням позивачем обов`язків служби, а відтак не підпадає під випадки виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, які визначені зазначеним Порядком. Позивач набув право на виплату за рішенням суду, а не у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Просить суд врахувати правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 27.10.2022 у справі № 1.380.2019.006549.

07.03.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він спростовує посилання відповідача на постанову Верхового Суду у справі від 27.10.2022 у справі №1.380.2019.006549, оскільки в такій розглядалося питання компенсації сум податку з доходів фізичних осіб з середнього заробітку, нарахованого за час вимушеного прогулу (тобто за період, коли особа не виконувала обов`язки служби). Натомість, позивач просить про компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб з компенсації за невикористану відпустку, право на яку він набув під час проходження служби.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 26.01.2023 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 03.02.2023 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 у період з 1998 року по 06.11.2015 проходив службу на різних посадах в органах внутрішніх справ МВС України у Львівській області, а з 07.11.2015 по 01.09.2021 у Головному управлінні Національної поліції у Львівській області.

01.09.2021 наказом начальника ГУНП у Львівській області № 340о/с Міляновського Р.В. звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію (через хворобу).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.04.2022 у справі №380/2063/22 задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо невиплати ОСОБА_1 на час звільнення 01.09.2021 грошової компенсації за невикористані 141 день щорічної чергової та додаткової відпустки;

- визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо невиплати ОСОБА_1 на час звільнення 01.09.2021 грошової компенсації за невикористані 80 днів щорічної відпустки;

- зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 221 дні чергової та додаткової оплачуваної відпусток, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2022 скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 у справі №380/2063/22 та прийнято нове рішення, яким:

- визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо невиплати ОСОБА_1 на 06.11.2015 грошової компенсації за невикористані 80 днів щорічної відпустки;

- зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 80 днів щорічної відпустки, виходячи з грошового забезпечення станом на 06.11.2015.

На виконання вказаного судового рішення позивачу виплачено грошову компенсацію за невикористані 80 днів щорічної відпустки у сумі 50474,54 грн, що підтверджується банківською випискою від 16.09.2022.

Згідно з листом Головного управління Національній поліції у Львівській області від 20.09.2022 з нарахованої суми утримано податок з доходів фізичних осіб (18%) та військовий збір за ставкою 1,5%. Вказане підтверджується також платіжними дорученнями №11286 від 14.09.2022 на суму 11286,23грн (податок з доходів фізичних осіб), №11287 від 14.09.2022 на суму 940,52грн (військовий збір).

Не погоджуючись з відрахуванням з належної йому компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, позивач звернувся з позовом до суду.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VІІІ).

Згідно з частинами 1, 2 статті 94 Закону №580-VІІІ поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (далі - Порядок №260).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 закріплено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі - Порядок №44).

Згідно з пунктами 2-5 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже, на суб`єкта владних повноважень Головне управління Національної поліції у Львівській області, у якому позивач проходив службу та отримував грошове забезпечення було покладено обов`язок вжити заходів з проведення з позивачем повного розрахунку за всіма видами забезпечення на день звільнення зі служби в поліції. Однак, відповідні заходи відповідачем щодо повного розрахунку з позивачем на час його звільнення зі служби в поліції вжито не було.

Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

З огляду на зазначене, Головному управлінню Національної поліції у Львівській області належало при виплаті позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпустки компенсувати суму податку на доходи фізичних осіб, оскільки, право на грошову компенсацію за невикористані дні відпустки позивач набув під час проходження служби в поліції та повинен був її отримати при звільненні (01.09.2021), однак не отримав з вини Головного управління Національної поліції у Львівській області, обставини неправомірності виплати яких підтверджені постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2022 у справі №380/2063/22.

Зважаючи на викладене, втрата позивачем статусу поліцейського на час виплати компенсації за невикористані дні відпустки, не звільняє Головне управління Національної поліції у Львівській області від обов`язку компенсувати позивачу суму податку на доходи фізичних осіб, оскільки саме бездіяльність відповідача призвела до виплати позивачеві грошової компенсації за невикористані дні відпустки вже після звільнення зі служби в поліції і як наслідок після втрати статусу поліцейського.

Суд зазначає, що право на відпустку позивач набув під час проходження служби. Також звертає увагу на те, що згідно з архівною відомістю за 2021 рік у вересні позивачу виплачена компенсація за відпустку на суму 13340,70грн та одночасно компенсовано ПДФО у сумі 3941,55грн.

Статею 24 Закону України «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

З наведеної норми вбачається, що при звільненні зі служби у позивача виникло право на компенсацію за всі невикористані ним дні відпустки. При цьому правова природа вказаної компенсації не змінилася, адже право на неї позивач набув під час служби, а відтак, така підлягає виплаті з одночасною компенсацією сум ПДФО. Аналогічно вказане право зберігається у позивача і при виплаті компенсації за невикористані дні відпустки на виконання рішення суду, яким відновлено порушене право позивача на вказані виплати.

Тому, дії Головного управління Національної поліції у Львівській області з утримання з суми грошової компенсації за невикористані дні відпустки податку на доходи фізичних осіб без її компенсації є протиправними.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №825/761/17.

Щодо посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду від 27.10.2022 у справі №1.380.2019.006549 щодо відсутності права на компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, суд зазначає, що така правова позиція не є релевантною до спірних правовідносин, оскільки вказаний в постанові спір стосувався компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, які підлягали виплаті на підставі рішення суду про поновлення на посаді та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Суд звертає увагу на різну правову природу компенсації за невикористані дні відпустки, право на які позивач набув за час служби, та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який є компенсаційною виплатою, право на яку виникає, у зв`язку з неправомірним звільненням з посади.

Більш того, бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області призвела до виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпустки вже після звільнення зі служби в поліції і як наслідок після втрати статусу поліцейського, а тому позивач мав право на отримання компенсації сум податку з доходів фізичних осіб ще на момент звільнення зі служби в поліції (грошової компенсації за невикористані дні відпустки).

З урахуванням викладеного, суд висновує про протиправність дій Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо відрахування з нарахованої позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки податку з доходів фізичних осіб у розмірі 11286,23грн.

Суд також враховує, що відповідач нарахував суму податку з доходів фізичних осіб з грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, належної позивачу, проте не вчинив дій щодо виплати такої, передбачених пунктами 3-5 Порядку №44.

З урахуванням викладеного, суд вважає належним способом захисту порушеного права позивача стягнення з відповідача на користь позивача утриманий податок з доходів фізичних осіб у розмірі 11286,23грн.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача податку з доходів фізичних осіб у сумі 12226,75грн, то у задоволенні такої необхідно відмовити, оскільки вказана позивачем сума 12226,75грн включає також військовий збір у розмірі 940,52грн (з розрахунку: 11286,23грн + 940,52грн = 12226,75грн).

Суд зазначає, що нормами Порядку №44, а також інших нормативно-правових актів не передбачено можливості компенсації військового збору. Вказане підтверджується також тим, що згідно з даними архівної відомості за 2021 рік суми військового збору, утриманого з грошового забезпечення позивача, йому не компенсовувались.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

V. Судові витрати

Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо відрахування з нарахованої ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки податку з доходів фізичних осіб у розмірі 11286, 23грн.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області , місцезнаходження: 79007, м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 утриманий податок з доходів фізичних осіб у розмірі 11286 (одинадцять тисяч двісті вісімдесят шість) грн 23коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя А.Г.Гулик