Справа № 160/19351/22
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.
при секретарі судового засіданняТкач Л.А.
представника позивача представника відповідача Янковського О.К. Овсяникової Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» до Східного міжрегіонального управління Держаної податкової служби по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» з позовом до Східного міжрегіонального управління Держаної податкової служби по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просить суд:
Як зазначає позивач, за результатами камеральної перевірки були встановлені такі порушення, зокрема: завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 Декларації за лютий 2022 року); занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету за березень 2022 року; квітень 2022 року; травень 2022 року.
Позивач не погоджується з висновками відповідача, викладеними в акті «Про результати камеральної перевірки». Вважає, що відсутні порушення, встановлені податковим органом в ході перевірки.
На думку позивача, дані, що покладені в основу акту перевірки містять невірні застосування норм матеріального права, наявні помилки у визначенні різниці за додатком до акту перевірки, які визначені як порушення податкового законодавства.
Позивач впевнений, що відповідач не врахував періоди в уточнених розрахунках до декларацій ПДВ, у зв`язку з чим, мотиви висновків контролюючого органу помилкові, висновки необґрунтовані, а підстави для застосування відповідальності відсутні.
Ухвалою суду від 05.12.2022 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 19.12.2022 року, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Заперечуючи проти позову, відповідачем надано до суду письмовий відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
За результатом перевірки податковим органом було складено акт камеральної перевірки від 20.09.2022 року №351/32-00-04-03-01-01/36962487.
Як зазначає відповідач, за результатами розгляду матеріалів перевірки та заперечень позивача, поданих до них, з урахуванням часткового усунення виявлених помилок, комісією Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з розгляду заперечень та пояснень до акту перевірки прийнято рішення змінити висновки акту камеральної перевірки в частині сум завищення податкового кредиту, неправомірно включеного до податкової звітності з ПДВ за період лютий-травень 2022 року, а саме: лютий в розмірі 699182,39 грн.; березень 2022 року в розмірі 117 568,91 грн.; квітень 2022 року в розмірі 99 640,04 грн.; травень 2022 року в розмірі 258 520,69 грн., що призвело до порушення п. 200.1, 200.2, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме, завищено суму від`ємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 декларації за лютий 2022 року) на загальну суму 699 182 грн; занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету березня 2022 року в розмірі 117 569 грн., квітня 2022 року в розмірі 99 640 грн., травня 2022 року в розмірі 258 521 грн.
В іншій частині висновки акту перевірки щодо порушення ТОВ «Комфі Трейд» є правомірними та відповідають нормам діючого податкового законодавства.
Щодо включення до складу податкового кредиту податкових накладних без їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідач звертає увагу, що чинним законодавством чітко визначено, що платники податків мали право сформувати податковий кредит за податкові періоди лютий, березень, квітень, травень 2022 року за операціями з придбання товарів/послуг, за якими в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальниками не зареєстровано податкові накладні та/або розрахунки коригування до них, на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, за умови проведення у відповідності податкового кредиту з урахуванням даних податкових накладних та/або розрахунків коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, граничний термін реєстрації яких припадав на період з 24.02.2022 року по 27.05.2022 року.
Отже, на думку відповідача, дії Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є правомірними та відповідають нормам діючого законодавства.
Відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Ухвалою суду від 23.01.2023 року продовжено підготовче засідання у справі на 30 днів.
06.02.2023 року, позивач заперечуючи проти відзиву на позовну заяву, надав відповідь на відзив, яку долучено до матеріалів справи.
В обґрунтування своєї позиції позивач зазначає, що аргументи відповідача не спростовують позицію позивача.
Щодо включення до складу податкового кредиту податкових накладних без їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач вказує, що вказані відповідачем у відзиві на позовну заяву норми податкового законодавства є загальними та регулюють відносини у звичайному режимі існування та здійснення своєї господарської діяльності з організації податкового обліку юридичними особами.
Позивач зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, на території України було введено воєнний стан, який діяв на момент проведення перевірки, винесення рішення контролюючим органом та продовжує діяти.
В свою чергу, Законом України від 12.05.2022 року №2260-ІХ, затверджено спеціальну норму щодо упорядкування справляння податку на додану вартість за період лютий-травень 2022 року, а саме, викладено в новій редакції п. 32-2 підрозділу 2 Особливості справляння податку на додану вартість, розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, яким передбачено, що тимчасово, за податкові періоди лютий, березень, квітень, травень 2022 року за операціями з придбання товарів/послуг, за якими в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальниками не зареєстровано податкові накладні та/або розрахунки коригування до них, платники податку включають до складу податкового кредиту звітного (податкового) періоду суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) у складі вартість придбаних товарів/послуг, на підставі наявних у платника первинних документів (розрахункових) документів, складених (отриманих) платником податку за операціями з придбання товарів/послуг відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України».
Отже, як зазначає позивач, законодавець спеціальною нормою, яка регулює порядок справляння податку на додану вартість за період лютий-травень 2022 року, на відміну від норм, на які посилається відповідач, надав право на включення до складу податкового кредиту звітного (податкового) періоду суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) у складі вартості придбаних товарів/послуг, на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, складених (отриманих) платником податку за операціями з придбання товарів/послуг відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України».
Позивач вказує, що посилання відповідача на те, що позивачем не надано доказів в частині того, що постачальники товарів/робіт/послуг, операції з якими за період лютий-травень 2022 року включені до складу податкового кредиту не на підставі зареєстрованих податкових накладних, а на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, складених (отриманих) платником податку за операціями з придбання товарів/послуг відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України» є хибним, оскільки діючі норми Податкового кодексу України та норми Податкового кодексу України, які діяли на момент складання та подання декларацій не містили обов`язку платника податку перевіряти наявність або відсутність підтвердженої належним чином відсутності у платника податку (постачальника товарів/робіт/послуг) можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо реєстрації податкових накладних та не ставлять в залежність право на отримання податкового кредиту за даними операціями в подальшому від їх реєстрації або не реєстрації податкових накладних у відповідності до вимог пп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.
Крім того, не існує жодних відкритих для доступу ресурсів платників податків, відповідно до яких позивач мав би можливість перевірити відсутність у платника податку (постачальника товарів/робіт/послуг) можливості своєчасно виконувати свої податкові обов`язки щодо реєстрації податкових накладних.
Позивач вважає, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не спростовується твердження позивача щодо неправомірності камеральної перевірки, а також щодо об`єму та суті винесених на перевірку питань, адже перевірка повноти та достовірності нарахування й сплати податків і зборів, в тому числі повноти та достовірності нарахування податку на додану вартість, під час камеральної перевірки, є порушенням діючих норм Податкового кодексу України, оскільки право перевіряти повноту, достовірність нарахування та сплати всіх податків і зборів надано контролюючому органу виключно в рамках документальної перевірки.
10.02.2023 року через систему «Електронний суд» відповідачем надано до суду додаткові пояснення, які долучено до матеріалів справи.
Відповідач в обґрунтування своєї позиції пояснює, що твердження позивача щодо неврахування контролюючим органом при складані акту перевірки спеціальної норми законодавства, затвердженого у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні є хибним та помилковим, оскільки і в акті перевірки, і у відповіді на заперечення платника є посилання на норми, які було прийнято під час воєнного стану, а саме підпункти 69.1, 69.11 Податкового кодексу України.
Відповідач вказує, що на думку позивача, останній мав право на включення до складу податкового кредиту суми ПДВ на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, посилаючись на п. 32-2 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, однак, відповідач зазначає, що чинним законодавством чітко визначено, що платники податків мали право сформувати податковий кредит за податкові періоди лютий, березень, квітень, травень 2022 року за операціями з придбання товарів/послуг, за якими в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальником не зареєстровано податкові накладні та/або розрахунки коригування до них, на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, за умов приведення у відповідність податкового кредиту з урахуванням даних податкових накладних та/або розрахунків коригування, зареєстрованих в ЄРПН, граничний термін реєстрації яких припадав на період з 24.02.2022 року по 27.05.2022 року (набрання чинності Законом України №2260, яким внесено зміні до ПКУ).
Відповідач зазначає, що бухгалтерські довідки позивача датовані 20.07.2022 року, і саме на цю дату позивачем в бухгалтерських довідках відображено постачальників, по операціям з яких суми ПДВ включено позивачем до складу податкового кредиту на підставі первинних документів, тобто без реєстрації податкових накладних в ЄРПН.
В свою чергу, відповідачем під час проведення контрольно-перевірочних заходів бралися до уваги виключно ті операції з придбання товарів (робіт, послуг), по яким станом на дату складання акту та на дату відповіді на заперечення, а саме на 20.09.2022 року та на 07.11.2022 року відповідно, взагалі не зареєстровано податкові накладні в ЄРПН або їх реєстрацію зупинено.
Тобто, при складанні матеріалів перевірки відповідачем не враховувалось операції, по яким реєстрація податкових накладних вже відбулася.
Відповідач зазначає, що цей факт слугував виникненню розбіжностей сум ПДВ у матеріалах перевірки з тими, що вказані в бухгалтерських довідках позивача.
28.02.2023 року позивачем до суду надано додаткові пояснення, які долучено до матеріалів справи.
Позивач пояснює, що пп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України передбачено різні кінцеві строки реєстрації податкових накладних, зокрема, у ч. 1 шість місяців після припинення або скасування воєнного стану, у ч. 2 до припинення або скасування воєнного стану на території України, у ч. 12 протягом 60 календарних днів з першого дня місяці наступного з дня місяця відновлення можливості платника податків виконувати свої податкові обов`язки, у ч. 13 протягом 60 календарних днів з дня переходу на систему оподаткування на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування єдиним податком за ставкою 2%.
Натомість, як зазначає позивач, на думку відповідача, позивач мав право уточнити свій податковий кредит з урахуванням даних податкових накладних на 14.11.2022 року, тобто на день винесення рішення, що прямо протирічить правам платника податків з визначених умов здійснення реєстрації податкових накладних в різні терміни в залежності від ситуації.
Позивач впевнений, що не мав об`єктивної можливості здійснювати перевірки контрагентів щодо підстав або факту неможливості реєстрації податкових накладних, а відповідач не здійснив жодних дій щодо такої перевірки, хоча мав доступ до всіх баз та реєстрів, які для позивача в той період були закриті.
Позивач вважає, що камеральна перевірка та висновки, що були зроблені за її результатом не відповідають вимогам пп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України.
08.03.2023 року представником відповідача надано до суду письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи.
В свою чергу, відповідачем 04.11.2022 року надіслано на ДПІ контрагентів запит щодо надання інформації причин невиконання контрагентами позивача податкових обов`язків в частині реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування та інформації чи звертались контрагенти із заявою про можливість чи неможливість виконання обов`язків, визначених у підпункті 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України.
Відповідач зазначає, що на момент розгляду заперечень ТОВ «Комфі Трейд», відповіді по вищезазначеним запитам на адресу відповідача не надходило.
Також, відповідач вказує, що інші контрагенти-постачальники, які зазначені позивачем в додаткових поясненнях, наданих листом від 27.02.2023 року №1451/6 до відповідача, податковий кредит по яким включено позивачем до декларацій за лютий-травень 2022 року, стали платниками єдиного податку за ставкою 2% в період з 01.04.2022 року по 30.05.2022 року, до відновлення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН, тому взаємовідносини по ним не відображаються в акті перевірки.
Крім того, предметом спору в даному випадку є скасування податкових повідомлень-рішень, якими визначено до сплати податкові зобов`язання з ПДВ та застосування штрафних санкцій до позивача, а не питання щодо визнання відповідачем як порушень деяких операцій з контрагентами позивача та не включення відповідних сум до податкових повідомлень-рішень.
Відповідач просить у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі.
Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.
Суд, заслухавши думки представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.
За результатами камеральної перевірки були встановленні порушення:
1) підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), відповідно до якого встановлено факт несвоєчасного подання ТОВ «Комфі Трейд» податкових декларацій з податку на додану вартість за звітні (податкові) періоди березень, квітень та травень 2022 року;
2) п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), п.п. 69.1, п.п. 69.1-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» кодексу, що призвело до порушення п. 200.1, 200.2, 200.4 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), чим:
- завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 Декларації за лютий 2022 року) на загальну суму 843 131 грн.;
- занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету за березень 2022 року в розмірі 278 258 грн.; квітень 2022 року в розмірі 247 287 грн.; травень 2022 року в розмірі 385 325 грн.
Позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим чинним законодавством, направив до податкового органу заперечення на акт перевірки.
Листом від 07.11.2022 року № 3615/6/32-00-04-03-06 «Про розгляд заперечень» позивача повідомлено, що за результатами розгляду матеріалів перевірки та заперечень, поданих до них, з урахуванням часткового усунення виявлених помилок, комісією Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з розгляду заперечень та пояснень до акту перевірки прийнято рішення змінити висновки акту камеральної перевірки в частині сум завищення податкового кредиту, неправомірно включеного до податкової звітності з ПДВ за період лютий-травень 2022 року, а саме: лютий в розмірі 699182,39 грн.; березень 2022 року в розмірі 117 568,91 грн.; квітень 2022 року в розмірі 99 640,04 грн.; травень 2022 року в розмірі 258 520,69 грн., що призвело до порушення п. 200.1, 200.2, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України: завищено суму від`ємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 декларації за лютий 2022 року) на загальну суму 699 182 грн; занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету березня 2022 року в розмірі 117 569 грн., квітня 2022 року в розмірі 99 640 грн., травня 2022 року в розмірі 258 521 грн.
В іншій частині акту перевірки щодо порушень ТОВ «Комфі Трейд» є правомірними та відповідають нормам діючого податкового законодавства.
На підставі акту перевірки від 20.09.2022 року № 351/32-00-04-03-01-01/36962487 з урахуванням листа від 07.11.2022 року № 3615/6/32-00-04-03-06 контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення, зокрема:
Позивач, вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправним та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з даними позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право, зокрема проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків, у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно із п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
За вимогами п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Як вбачається з п. 76.1. ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Згідно з вимогами п.76.2. ст. 76 ПК України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
Абзацом 1 п. 76.3. ст. 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Разом з тим, в абз. 2 п. 76.3. ст. 76 ПК України встановлено, що камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Суд звертає увагу, що камеральна перевірка є одним із способів реалізації контрольної функції податкового органу, шляхом якої здійснюється систематичний контроль за своєчасністю нарахування, відображення всіх відомостей, які впливають на правильність декларування платником податків, а також за своєчасністю сплати узгоджених сум грошових зобов`язань.
Водночас, об`єктом камеральної перевірки є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу, будь-які інші дані не можуть бути предметом дослідження податковим органом.
Суд зазначає, що особливості камеральної перевірки полягають у тому, що для її проведення не потрібен наказ керівника податкового органу або інший спеціальний дозвіл чи направлення, не потрібно згоди платника податків, а також його присутності. Мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі.
Підпунктом 20.1.19 п.20.1ст.20 вказаного Кодексу контролюючим органом надано право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно із п. 201.10 ст. 201 ПКУ при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Пунктом198.6 статті 198 ПКУ визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.
Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Зазначене, на думку податкового органу, призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 Декларації за лютий 2022 року) на загальну суму 699 182 грн.; занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету березня 2022 року в розмірі 117 569 грн., квітня 2022 року в розмірі 99 640 грн., травня 2022 року в розмірі 258 521 грн.
З даного приводу суд зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжено.
Так, 14.03.2022 року Президент України підписав Указ №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Також, Указом Президента України від 17.05.2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Окрім того, Указом Президента України від 12.08.2022 року №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 07.11.2022 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Також, Указом Президента України від 06.02.2023 року №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 03.03.2022 року № 2118-IX, були внесені зміни до Підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, а саме доповнено пунктом 69, зокрема п.п. 69.1 такого змісту: «Установити, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
69.1. У випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні».
Також, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року №2120 внесено до Податкового кодексу України зміни, зокрема, підрозділ 2 розділу ХХ"Перехідні положення" доповнено пунктами 32-1 і 32-2 наступного змісту: «Тимчасово, протягом дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, не вважаються використаними платником податку в неоподатковуваних податком на додану вартість операціях або операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, товари:
придбані в оподатковуваних податком на додану вартість операціях, знищені (втрачені) внаслідок дії обставин непереборної сили у період дії воєнного, надзвичайного стану;
придбані в оподатковуваних податком на додану вартість операціях та передані в державну чи комунальну власність, у тому числі на користь добровольчих формувань територіальних громад, а також надані на користь інших осіб для потреб забезпечення оборони України у період дії воєнного, надзвичайного стану.
Не є постачанням товарів та послуг передача/надання товарів та послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Міністерству внутрішніх справ України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Управлінню державної охорони України, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, добровольчим формуванням територіальних громад, іншим утвореним відповідно до законів України військовим формуванням, їх з`єднанням, військовим частинам, підрозділам, установам або організаціям, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, а також на користь центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, сил цивільного захисту та/або закладів охорони здоров`я державної, комунальної власності, та/або структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, крім випадків, якщо такі операції з постачання товарів та послуг оподатковуються за нульовою ставкою податку на додану вартість.
До наведених у цьому пункті операцій норми пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу не застосовуються.
32-2. Тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, платники податку за операціями з придбання товарів/послуг, за якими в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальниками не зареєстровано податкові накладні та/або розрахунки коригування до них, включають до складу податкового кредиту звітного періоду суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) у складі вартості придбаних товарів/послуг, на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, складених (отриманих) платником податку за операціями з придбання товарів/послуг відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Протягом шести місяців після припинення або скасування дії воєнного стану платники зобов`язані забезпечити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних всіх податкових накладних та розрахунків коригування, реєстрація яких відстрочена на період дії воєнного стану, а податковий кредит, задекларований платниками під час дії воєнного стану на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, підлягає обов`язковому уточненню (приведенню у відповідність) з урахуванням даних податкових накладних та розрахунків коригування, зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних".
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 12.05.2022 року №2260 внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема, в п. 32-2 підрозділу 2 ХХ "Перехідні положення", а також доповнено підпунктом 69.1-1підрозділу 10ХХ "Перехідні положення".
Відповідно до п.п. 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, з урахуванням змін відповідно до вищевказаного Закону, у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
У разі відсутності можливості у платника податків щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, такий платник податків звільняється від відповідальності, визначеної цим Кодексом, у межах діяльності, що провадиться через такі філії, представництва, відокремлені чи інші структурні підрозділи, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.
Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.
Платники податків, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, у яких відновилася можливість виконувати свої податкові обов`язки, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня відновлення можливості платника податків, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, передбачених цим Кодексом, за умови виконання ними таких податкових обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, сплати податків і зборів, протягом 60 календарних днів з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення таких можливостей платників податків.
Платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання податкових обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня переходу таких платників на застосування особливостей оподаткування єдиним податком третьої групи за ставкою 2 відсотки за умови виконання ними таких податкових обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, сплати податків і зборів, протягом 60 календарних днів з дня переходу на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки.
У разі самостійного виправлення платником податків у податкових періодах до 25 липня 2022 року, з дотриманням порядку, вимог та обмежень, визначених статтею 50 цього Кодексу, помилок, що призвели до заниження податкового зобов`язання у звітних (податкових) періодах, що припадають на період дії воєнного стану, такі платники звільняються від нарахування та сплати штрафних санкцій, передбачених пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу, та пені.
Платники податку на додану вартість, тимчасово, до припинення або скасування воєнного стану, не мають права на подання уточнюючих розрахунків до податкових декларацій, передбаченого пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу, за звітні (податкові) періоди до лютого 2022 року із показниками на зменшення податкових зобов`язань та/або декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.
Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику".
Пунктом 69.1-1ПК України передбачено, що платники податку на додану вартість зобов`язані забезпечити у строки, встановлені підпунктом 69.1 цього пункту, реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, граничний термін реєстрації яких припадає на періоди, зазначені у підпункті 69.1 цього пункту, та уточнити (привести у відповідність) податковий кредит, задекларований платниками на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, з урахуванням даних податкових накладних та/або розрахунків коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до п.п. 32-2 п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, за податкові періоди лютий, березень, квітень, травень 2022 року за операціями з придбання товарів/послуг, за якими в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальниками не зареєстровано податкові накладні та/або розрахунки коригування до них, платники податку:
включають до складу податкового кредиту звітного (податкового) періоду суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) у складі вартості придбаних товарів/послуг, на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, складених (отриманих) платником податку за операціями з придбання товарів/послуг відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Водночас, суд звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України» від 13 грудня 2022 року № 2836-IX підпункт 69.1 ПК України викладено в такій редакції:
"69.1. У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
У разі відсутності можливості у платника податків щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, такий платник податків звільняється від відповідальності, визначеної цим Кодексом, у межах діяльності, що провадиться через такі філії, представництва, відокремлені чи інші структурні підрозділи, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.
Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо:
реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022 року, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 15 липня 2022 року;
реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022 року, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 20 липня 2022 року;
подання звітності, у тому числі передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для звітності, що подається за річний звітний (податковий) період), граничний термін подання якої припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до 1 червня 2022 року, I квартал 2022 року (для звітності, що подається за квартальний звітний (податковий) період) та звітності за лютий - травень 2022 року (для звітності, що подається за місячний звітний (податковий) період), за умови подання такої звітності до контролюючого органу не пізніше 20 липня 2022 року;
строків сплати податків та зборів за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для річного звітного (податкового) періоду), I квартал 2022 року (для квартального звітного (податкового) періоду), січень - травень 2022 року (для місячного звітного (податкового) періоду), за умови їх сплати не пізніше 1 серпня 2022 року (для сплати податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору - не пізніше 31 грудня 2022 року);
строків сплати грошових зобов`язань, визначених контролюючими органами, граничний строк сплати яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до 1 червня 2022 року, за умови їх сплати не пізніше 1 серпня 2022 року.
У разі звільнення платника податків від відповідальності з підстав, визначених абзацами четвертим - восьмим цього підпункту, податкові повідомлення-рішення, якими були визначені йому штрафні (фінансові) санкції та/або пеня за несвоєчасне виконання податкових обов`язків, крім сплати податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору, визначених абзацами четвертим - восьмим цього підпункту, вважаються скасованими (відкликаними) з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України".
За умови сплати не пізніше 31 грудня 2022 року в повному обсязі податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору із сум доходів, зазначених у податковій звітності, поданій у строк, визначений абзацом шостим цього підпункту, штрафні санкції та пеня за несплату або несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору із сум таких доходів не застосовуються.
Нараховані та сплачені або стягнуті у період з 1 серпня 2022 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування діяльності з торгівлі валютними цінностями у готівковій формі" суми штрафних санкцій та пені за несплату або несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору із сум доходів, зазначених у податковій звітності, поданій у строк, визначений абзацом шостим цього підпункту, не підлягають поверненню на поточний рахунок платника податків, не спрямовуються на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших податків, зборів.
Платники податків, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, у яких відновилася можливість виконувати свої податкові обов`язки, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня відновлення можливості платника податків, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, передбачених цим Кодексом, за умови виконання ними таких податкових обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, сплати податків і зборів, протягом 60 календарних днів з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення таких можливостей платників податків.
Платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання податкових обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня переходу таких платників на застосування особливостей оподаткування єдиним податком третьої групи за ставкою 2 відсотки за умови виконання ними таких податкових обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, сплати податків і зборів, протягом 60 календарних днів з дня переходу на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки.
У разі самостійного виправлення платником податків, з дотриманням порядку, вимог та обмежень, визначених статтею 50 цього Кодексу, помилок, що призвели до заниження податкового зобов`язання у звітних (податкових) періодах, що припадають на період дії воєнного стану, такі платники звільняються від нарахування та сплати штрафних санкцій, передбачених пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу, та пені.
Платники податку на додану вартість тимчасово, до припинення або скасування воєнного стану, не мають права на подання уточнюючих розрахунків до податкових декларацій, передбаченого пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу, за звітні (податкові) періоди до лютого 2022 року із показниками на зменшення податкових зобов`язань та/або декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Платники податку на прибуток підприємств, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності за неподання або несвоєчасне подання річної фінансової звітності, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом, уточнюючого розрахунку до річної податкової декларації з податку на прибуток підприємств, що подається у разі, якщо показники оприлюдненої разом з аудиторським звітом річної фінансової звітності зазнали змін порівняно з показниками звіту про фінансовий стан (баланс) та звіту про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіту про фінансові результати), що подаються разом з податковою декларацією згідно з абзацом другим пункту 46.2 статті 46 цього Кодексу, та такі зміни вплинули на показники раніше поданої річної податкової декларації з податку на прибуток підприємств за відповідний податковий (звітний) період, з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні".
Зважаючи на численні зміни до податкового законодавства, суд звертає увагу, що фактично було виключено вимогу щодо отримання рішення про можливість виконання чи не виконання платником податків своїх обов`язків з 27.05.2022 року. Тобто така норма щодо неможливості виконання своїх обов`язків платником податків фактично не діяла.
Таким чином доводи відповідача в цій частині не знайшли свого підтвердження.
З аналізу вищенаведених норм Податкового кодексу України вбачається, що позивач мав право у спірні періоди включити до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) у складі вартості придбаних товарів/послуг, на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, складених (отриманих) платником податку за операціями з придбання товарів/послуг відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
При цьому матеріалами справи підтверджено наявність первинних документів за операціями з контрагентами позивача, оформлених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Натомість, під час перевірки податковий орган не врахував вищезазначені норми Податкового кодексу України.
Крім того, суд звертає увагу на те, що акт камеральної перевірки підприємства позивача містить розбіжності в частині контрагентів, по господарським операціям з якими, позивачем було сформовано податковий кредит на підставі первинних документів оформлених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", на що було звернуто увагу позивачем. Проте, вказаний факт відповідачем не спростовано в ході судового розгляду справи.
Також, суд зазначає, що відповідно до акту перевірки встановлено, що платником податків ТОВ «Комфі Трейд» включено до складу податкового кредиту за звітні періоди декларування суми: за лютий 2022 року - 849 131,50 грн.; за березень 2022 року - 278 258,25 грн.; за квітень 2022 року - 247 286,55 грн.; за травень 2022 року - 385 335,19 грн.
Однак, як вбачається з листа №3615/6/32-00-04-03-06 від 07.11.2022 року «Про розгляд заперечень» у зв`язку частковим усуненням розбіжності між даними Єдиного реєстру податкових накладних та показниками декларації з ПДВ за звітні періоди лютий-травень 2022 року, що наведені в акті перевірки, станом на поточну дату, суми таких відхилень складають: за лютий 2022 року - 699 182,39 грн.; за березень 2022 року - 117 568,91 грн.; за квітень 2022 року - 99 640,04 грн.; за травень 2022 року - 258 520,69 грн.
Разом з тим, позивачем у вказаний період було включено до податкового кредиту суми податку на додану вартість на підставі первинних (розрахункових) документів за першою подією, за відсутності зареєстрованих податкових накладних: за лютий 2022 року в розмірі 2 003 368,17 грн.; за березень 2022 року в розмірі 333 854,47 грн.; за квітень 2022 року в розмірі 384 212,27 грн.; за травень 2022 року в розмірі 498 121,40 грн.
Як встановлено судом, дана розбіжність виникла, у зв`язку з тим, що податковим органом під час проведення контрольно-перевіряючих заходів взято до уваги виключно ті операції з придбання товарів (робіт, послуг), по яким станом на дату акту перевірки та на дату відповіді на заперечення, а саме на 20.09.2022 року та 07.11.2022 року відповідно, незареєстровані податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, тобто при складані матеріалів перевірки відповідачем не враховувалися операції, по яким реєстрація податкових накладних вже відбулася.
Тобто, з цього також вбачається, що під час розгляду заперечень позивача, відповідач врахував ті податкові накладні, які не були зареєстровані на день проведення камеральної перевірки 20.09.2022 року, але реєстрація яких відбулась на день розгляду заперечень позивача, а саме 07.11.2022 року.
Суд звертає увагу на те, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах (пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України).
При цьому, у відповідності до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
А, отже, суд погоджується з твердження позивача, що перевірка повноти та достовірності нарахування та сплати податків і зборів, в тому числі повноти та достовірності нарахування податку на додану вартість, під час камеральної перевірки, є порушенням норм Податкового кодексу України, оскільки право перевіряти повноту, достовірність нарахування та сплати всіх податків і зборів надано контролюючому органу виключно в рамках документальної перевірки.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно було включено до складу податкового кредиту звітного (податкового) періоду суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) у складі вартості придбаних товарів/послуг, на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, складених (отриманих) платником податку за операціями з придбання товарів/послуг відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приписами ст. 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» до Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 24.03.2023 року.

Суддя І.О. Лозицька