Справа № 160/8906/22
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 160/8906/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Ясенової Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2022 року

у адміністративній справі № 160/8906/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання незаконими та касування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2022 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 стосовно скасування винесених Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області наказів: від 13.06.2022 року №562к про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, та від 16.06.2022 року №632 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції; а також в частині поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаду оперуповноваженого сектору відділу кримінальної поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції і стягнення на його користь з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу з 16.06.2022 року по 2472,57 грн. за кожен день вимушеного прогулу до дня проведення фактичного розрахунку.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав його ухвалення без врахування істотних обставин, що мали значення для вирішення справи, та неналежної оцінки оскаржуваним наказам і обставинам, що слугували для їх прийняття, чим порушено норми матеріального права, у звязку з чим просить його скасувати та ухвалити інше рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на неналежну правову оцінку висновків службового розслідування, які грунтуються виключно на обставинах кримінального провадження № 0000133 та з посилань на системність порушення вимог чинного законодавства з огляду на раніше порушену з аналогічних обставин кримінальну справу № 0000910, в яких він заперечує свою причетність та винність до вчинення кримінальних правопорушень, кваліфікованих за ч.3 ст. 368 та ч. 2 ст. 365 КК України. При цьому, апелянт наголошує, що по теперішній час розгляд вказаних кримінальних проваджень триває та не завершено, його вина у підозрі вимагання неправомірної вигоди не доведена, вироки якими б його було визнано винним відсутні, але у той же час дисциплінарна комісія спираючись тільки на обставин, які слугували приводом для службового розслідування (реєстрація кримінального провадження за ознаками скоєння кримінального правопорушення) та обмежуючись лише проміжними офіційними результатами досудового розслідування (письмовому повідомленні про підозру), без безпосереднього виявлення в його діях ознак дисциплінарного проступку, визнала достатнім для притягнення його до дисциплінарної відповідальності незважаючи на те, що службовим розслідуванням не встановлено жодних порушень які би вчинив позивач крім тих, які йому інкримінуються у досудовому розслідувані.

За твердженням апелянта, суд першої інстанції в свою чергу хоча і посилався на те, що при вирішенні спору в межах розгляду даної справи не досліджувалося питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення ним будь-якого кримінального правопорушення та вказував, що судом надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним (позивачем) дисциплінарного проступку та, як наслідок, правомірність прийняття оскаржуваних наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності і про звільнення позивача, але разом з тим судом в своєму рішенні не наведено інших обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку окрім як цитуванням висновків дисциплінарної комісії за результатами службового розслідування та посилання на інформацію по кримінальному провадженню № 0000133.

При цьому, апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що в даному випадку, судом першої інстанції не проаналізовано та не надано оцінку наявним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності, не аргументовано відхилення приведених позивачем доводів і доказів. Судом також не встановлювалося чи містить висновок службового розслідування обгрунтовані відомості щодо наявності причинного зв`язку між неправомірними діяннями позивача та їх наслідками, зокрема, чи наявний в діях позивача склад дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим, не проаналізовано висновки службового розслідування стосовно недотримання позивачем принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану та вчиненні дій несумісних з вимогами, які пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського та призвели до приниження авторитету Національної поліції України, у неінформуванні уповноваженого керівника про присутність в матеріалі ЄО відомостей, котрі вказують на вчинення кримінального правопорушення, тобто скоєнні проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, підриває довіру до нього як до правоохоронця та носія влади, враховуючи характер проступку та обставини, за яких він був вчинений у порівнянні з вимогами законодавства або посадовими обов`язками позивача, в тому числі і вимогами пунктів 1, 2 частини 1 ст.18 Закону України «Про національну поліцію», Присяги працівника поліції, п.1 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз. 2, 3 п. 1 Розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, пункту 11 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року № 100.

Крім того, апелянт звертає увагу на порушення відповідачем визначеної ст.13 Дисциплінарного Статуту мети, та принципів і сутності процедури службового розслідування, підставою призначення якого відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку, та яке має проводитися з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків, а висновки службового розслідування повинні відповідати вимогам ст.19 Дисциплінарного статуту.

Разом з тим, на переконання апелянта, суд першої інстанції не звернув уваги, що в даному випадку у рапорті з клопотанням проведення службового розслідування наявна тільки інформація щодо порушеного кримінального провадження, але вже у наказі ГУНП в Дніпропетровській області № 682 від 13.05.2022 року заздалегідь, наперед було вказано на порушення дисципліни, яке ще не було виявлено, оскільки службове розслідування було призначено за фактом надзвичайної події за участю оперуповноважених сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Дніпровського РУП ГУНП старших лейтенантів поліції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та лейтенанта поліції ОСОБА_3 , що мала місце 12.05.2022 року, та можливих фактів неналежної організації роботи останніх, що призвели до порушення дисципліни. Водночас під час проведення службового розслідування відповідачем не досліджувалися факти та обставини дисциплінарного правопорушення, а в основу службового розслідування покладені саме матеріали кримінального провадження.

Апелянт вважає, що залишення без належної оцінки вищенаведених обставин щодо правомірності/неправомірності притягнення його, як працівника органів поліції, до дисциплінарної відповідальності, що передбачає необхідність з`ясовування складу дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи, а також щодо неможливості притягнути працівника поліції до дисциплінарної відповідальності лише на підставі інформації, яка є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, та про необхідність встановлення складу дисциплінарного проступку, який є відмінним від складу кримінального правопорушення - суд першої інстанції не тільки проігнорував правові позиції Верховного Суду по справам з аналогічними обставинами, що викладалася у постановах: від 9 жовтня 2019 року по справі №812/1706/15, від 28 листопада 2019 року по справі №802/1969/17-а, від 30 вересня 2021 року по справі №814/334/17, від 30 липня 2020 року по справі №802/1767/17-а, від 8 травня 2019 року по справі №807/196/17, від 7 лютого 2020 року по справі №260/1118/18, від 28 лютого 2020 року по справі №825/1398/17, від 6 березня 2020 року по справі №804/1758/18, від 30 липня 2020 року по справі № 802/1767/17а, від 20 жовтня 2020 року по справі №340/1502/19, а також порушив вимоги статті 6 Конвенції, дія якої пощирюється на дисциплінарні й інші провадження виходячи з практики Європейського суду з прав людини яким зазначено: у рішенні від 6 жовтня 1982 року по справі «X.v.Аustrsaзігіа» про неприйнятність заяви №9295/81 чи таке провадження було закрите (Mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «С. v. The United Ksngdom» про неприйнятність заяви №11882/85), та у рішенні від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v.Norway», заява №34964/97, в якому вказується, що гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі.

Стосовно звинування його (позивача) у неінформуванні уповноваженого керівника про присутність в матеріалі ЄО відомостей, котрі вказують на вчинення кримінального правопорушення та щодо списання до справи матеріалів єдиного обліку, в яких наявні ознаки вчинення кримінальних правопорушень, а також не невиконання 4 доручень слідчих наданих в порядку ст.40 КПК України, апелянт наголошує, що усі згадані під час службового розслідування заяви громадян було передано йому супровідним листом для розгляду відповідно до Закону «Про звернення громадян», що не може підмінятися кримінально-процесуальними відносинами, а він (позивач) був позбавлений законної можливості здійснювати слідчі (розшукові) дії на встановлення свідків кримінальної події, або осіб, які можуть бути причетні до викрадення майна, оскільки відомості про кримінальні правопорушення не було внесено до ЄРДР. При цьому, відповідач вказуючи на безпідставність списання матеріалів, не вказує в чому така безпідставність полягає.

Як підсумок, апелянт вказує, що відповідачем по справі не доведено, а судом першої інстанції не встановлено та дозаково не підтверджено, що він (позивач) скохв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, а своїми діями підірвав авторитет Національної поліції та довіру до нього як до правоохоронця і носія влади внаслідок недотримання принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану та вчинення дій несумісних з вимогами, які пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що у сукупності свідчить про безпідставність його звільнення з органів поліції і про незаконність рішення суду першої інстанціх у цій справі про відмову у задоволені його вимог.

Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 з огляду на необгрунтованість викладених в ній доводів та міркувань щодо порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, вказує на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, яке просить залишити без змін, оскільки судом правильно враховано, що порядок проходження служби в поліції регламентується спеціальним законодавством, в тому числі, Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, затвердженим Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII Дисциплінарним статутом Національної поліції України, Присягою працівника Національної поліції, затвердженими наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179 Правилами етичної поведінки поліцейських, які вимагають від працівників поліції: дотримуватись порядку та правил, встановлених законодавством України, Присягою, статутами, нормативними актами МВС України та наказами начальників, які видаються в межах їх повноважень; завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну та службову таємницю, з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов`язок, не вчиняти дій, які можуть привести до втрати незалежності та об`єктивності при виконанні службових обов`язків, з гідністю нести високе звання поліцейського.

На переконання відповідача по справі, судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини, які слугували підставою підставою призначення та проведення службового розслідування з метою повного та всебічного з`ясування обставин по отриманній ГУНП 12.05.2022 інформації стосовно надзвичайної події на підставі вимог статей 14-17 Дисциплінарного статуту, Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 року № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за № 1356/32808, статті 70 Закону України «Про Національну поліцію», в ході перевірки якої відповідно до наказу ГУНП від 13.05.2022 № 682, зі змінами, внесеними наказом ГУНП від 10.06.2022 № 860, у межах визначених наказом ГУНП від 28.05.2022 № 778 строків, дисциплінарною комісією ГУНП у письмовому провадженні за участю оперуповноважених сектору кримінальної поліції відділення поліції № І Дніпровського РУП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та лейтенанта поліції ОСОБА_3 , було встановлено, що в рамках кримінального провадження від 05.05.2022 року № 000013 працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, спільно з поліцейськими Дніпропетровського управління ДВБ Національної поліції України під процесуальним керівництвом Дніпропетровської обласної прокуратури у ході проведення негласних слідчих (розшукових) заходів, задокументовано протиправну діяльність оперуповноважених сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Дніпровського РУП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , лейтенанта поліції ОСОБА_3 , які вимагали та отримали від гр. ОСОБА_4 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 30000 грн. за не притягнення її зятя ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 309 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000154 від 01.04.2022 року, а після передачі ОСОБА_4 зазначеної суми вищевказані поліцейські були затримані у порядку статті 208 КПК України, і їм 14.05.2022 року було оголошено повідомлення про підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 28, частиною 3 статті 369-2 КК України, із застосуванням 14.05.2022 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При цьому, відповідач описує у відзиві отриману з кримінального провадження інформацію стосовно подій, що відбувалися протягом квітня-травня 2022 року, яку встановлено та враховано дисциплінарною комісією в ході проведення службового розслідування, а саме, щодо: телефонування ОСОБА_6 до ОСОБА_4 з приводу його затримання зі сліп-пакетами працівниками поліції; підтвердження вказаної інформації ОСОБА_4 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які висунули їй вимогу про надання їм неправомірної вимоги за не притягнення зятя ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності; залучення до злочинного плану старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 ; вимагання вранці 04.05.2022 року у ОСОБА_4 біля її будинку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неправомірної вигоди за не притягнення її зятя ОСОБА_6 до кримінальної відповіальності, а також за закритття кримінального провадження № 0000154 за ч.1 ст.309 КК України; телефонування ОСОБА_1 12.05.2022 року зі свого мобільного телефону ОСОБА_4 з приводу зустрічи для надання їм неправомірної вигоди; нехтування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вимог керівництва (заступника начальника СКГ1 ВП № 1 старшого лейтенанта поліції Чикаліна В.П.) про перевірку оперативної інформації шляхом встановлення гр. ОСОБА_7 , яка викрала у гр. ОСОБА_8 мобільний телефон, та поїздки замість цього після судового засідання у Жовтневому районному суді м.Дніпропетровська на зустріч з ОСОБА_4 до ТРЦ за адресою: АДРЕСА_1 , де саме і були затримані після отримання суми 30000 гривень від ОСОБА_4 .

Також відповідач у відзиві на апеляційну скаргу наголошує, що Дисциплінарною комісією під час службового розслідування було врахувано обставини, які на думку цієї комісії та відповідача, є подібними вище описаним (по кримінальному провадженню № 000013) і які вже траплялися раніше за участю вказаних поліцейських, у тому числі і позивача по справі ОСОБА_1 у зареєстрованому 24.06.2020 року в ЄРДР кримінальному провадженні № 0000910, судовий розгляд якого на теперішній час триває у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська, та по обставинам якого теж проводилося службове розслідування, але дисциплінарна відповідальність не застосовувалася за спливом строків.

Окремо, відповідач просить суд апеляційної інстанції взяти до уваги те, що ОСОБА_9 звертався до суду з позовом про поновлення на службі (справа № 160/7813/21), але у задоволені його позову було відмовлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 року (ЄДРСР № 98111208), залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.10.2021 року (ЄДРСР № 101498629), а ухвалою Верховного Суду від 29.12.2021 року у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_9 було відмовлено (ЄДРСР № 102318558).

Стосовно встановлених у ході службового розслідування 9 фактів безпідставного списання до справи ВП №1 матеріалів Єдиного обліку (ЄО) з ознаками вчинення кримінальних правопорушень, відповідач у відзиві вказує на те, що ОСОБА_1 при розгляді дорученної йому заяви ОСОБА_10 про крадіжку електрогенератора вартістю 25500 грн., зареєстрованої 03.02.2022 року до ЄОВП № 1 за № 2586, не склав невідкладно відповідний рапорт про наявність ознак кримінального правопорушення та об`єктивну і всебічну перевірку матеріалів за вказаною заявою не провів, а того ж дня висновком списав ці матеріали до справи, що у сукупності з вищенаведеними фактами надзвичайної події за участю старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 свідчить про його низькі морально-ділові якості та порушення основних обов`язків поліцейського і ігнорування вимог чинного законодавства через особисту недисциплінованість та не виявлення ним високої свідомості дисципліни, що у свою чергу суперечить інтересам законності і компрометує звання поліцейського.

Оскільки Дисциплінарною комісією ГУНИ встановлено, що старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 складалася Присягу працівника Національної поліції України, він був ознайомлений з пам`яткою поліцейських, державних службовців та працівників Національної поліції України щодо обмежень, пов`язаних зі службою в поліції та вимогами антикорупційного законодавства, а саме, Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції», Кримінального кодексу України та Кодексу про адміністративні правопорушення, і відповідно, ОСОБА_1 було відомо про вимоги НП та ГУНП щодо недопущення фактів порушення службової дисципліни та дій, що можуть призвести до приниження авторитету Національної поліції, відповідач вважає, що останній мав усвідомлювати, що здійснення з його боку будь-яких дій, які вказують на необ`єкгивність та упередженість, а також тих, що викликають сумнів у належному виконанні ним службових обов`язків, призведе до приниження авторитету органу Національної поліції, та як наслідок до притягнення до суворої відповідальності, аж до звільнення зі служби в поліції.

Отже, на переконання відповідача, скоєння ОСОБА_1 12.05.2022 року проступку проти інтересів служби, що суперечить покладеним на нього обов`язкам і підриває довіру до нього, як до носія влади, з урахуванням фактів неналежної організації ним роботи внаслідок не інформування уповноваженого керівника про присутність в матеріалі СО відомостей, котрі вказують на вчинення кримінального правопорушення, у сукупності свідчить про недотримання принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану та про вчинення дій не сумісних з вимогами, які пред`являються до професійно - етичних якостей поліцейського та призвели до приниження авторитету Національної поліції України, що унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків та свідчить про недотримання старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 вимог пунктів 1,2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 2,3 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 11 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року № 100, і відповідно, свідчить про правомірність наказу ГУНП від 13.06.2022 року № 562к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП» та наказу ГУНП від 16.06.2022 року № 632 о/с, яким реалізовано застосоване до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Дніпровського РУП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, його адвоката та представника відповідача по справі, перевіривши повноту з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність їх оцінки і застосування правових норм, а також дослідивши надані сторонами по справі до апеляційного суду письмові пояснення та додаткові докази на підтвердження заявлених вимог і заперечень, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з нижчеаведеного.

З матеріалів справи убачається, що наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 562 від 13 червня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських відділення № 1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП», за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 (далі Закон № 580-VIII), Присяги працівника поліції, пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України № 2337-VIII від 15.03.2018 року (далі Дисциплінарний статут), абзаців 2, 3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за № 1576/29706 (далі Правила етичної поведінки поліцейських), пункту 11 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100 (далі Порядок № 100), оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Дніпровського РУП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції.

Отже, вказаним наказом було визначено підстави за яких позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності:

- пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII, згідно яких поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (п.1 ч.1); та професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п.2 ч.1).

- Присяги працівника поліції, яку згідно ст.64 Закону № 580-VIII складає особа, що вступає на службу в поліції, «усвідомлюючи свою високу відповідальність», урочисто присягаючи «вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

- пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, згідно якого: службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закону № 580-VIII зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

- абзаців 2, 3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, згідно яких під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; та поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права на життя, на повагу до гідності, на свободу та особисту недоторканність, недоторканність житла, на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, на свободу світогляду і віросповідання, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, на мирні зібрання, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

- пункту 11 розділу II Порядку № 100, згідно якого: поліцейський органу (підрозділу) поліції, якому доручено розгляд заяви або повідомлення про іншу подію та прийняття відповідного рішення в межах Закону України «Про звернення громадян» або Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі встановлення в матеріалах відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, невідкладно рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки. Керівник органу (підрозділу) поліції або особа, яка виконує його обов`язки, доручає уповноваженій службовій особі невідкладно зареєструвати рапорт працівника поліції в ІТС ІПНП (журналі ЄО) та не пізніше 24 годин з моменту реєстрації надіслати зазначені матеріали до органу досудового розслідування органу (підрозділу) поліції для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

При цьому, у наказовій (підсумковій) частині наказу № 562к від 13.06.2022 року (а.с.58-60 т.1) зазначено, що дисциплінарний проступок оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Дніпровського РУП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 полягає у недотримані принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану та вчиненні дій не сумісних з вимогами, які пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського та призвели до приниження авторитету Національної поліції України, у не інформуванні уповноваженого керівника про присутність в матеріалі ЄО відомостей, котрі вказують на вчинення кримінального правопорушення, тобто скоєння проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, підриває довіру до нього як до правоохоронця та носія влади, що є порушенням службової дисципліни, а тому враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, дисциплінарне стягнення має бути застосовано у виді звільнення із служби в поліції.

Зазначений наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 562к від 13.06.2022 року був реалізований наказом Головного управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області № 632о/с від 16.06.2022 року «По особовому складу» (а.с.61- т.1), яким старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону № 580-VIII (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Винесенню оскаржуваних у цій справі наказів ГУНП в Дніпропетровській області № 562к від 13.06.2022 року та № 632о/с від 16.06.2022 року передувало проведення дисциплінарною комісією ГУНП відповідно до наказу ГУНП від 13.05.2022 № 682 (а.с.61 т.1), зі змінами, внесеними наказом ГУНП від 10.06.2022 № 860, у межах визначених наказом ГУНП від 28.05.2022 № 778 строків, службового розслідування у формі письмового провадження за фактом надзвичайної події за участю оперуповноважених сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Дніпровського РУП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та лейтенанта поліції ОСОБА_3 , що мала місце 12.05.2022 року, під час чого встановлено, що 12.05.2022 року до ГУНП надійшла інформація про те, що цієї ж доби працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, в рамках кримінального провадження від 05.05.2022 року №000013 спільно з поліцейськими Дніпропетровського управління ДВБ Національної поліції України під процесуальним керівництвом Дніпропетровської обласної прокуратури у ході проведення негласних слідчих (розшукових) заходів, задокументовано протиправну діяльність оперуповноважених сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Дніпровського РУП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , лейтенанта поліції ОСОБА_3 , які вимагали та отримали від гр. ОСОБА_4 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 30000 грн. за не притягнення її зятя ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 309 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000154 від 01.04.2022 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що підстави, викладені у цитованих вище наказах № 562к і № 632, та у затвердженому начальником ГУНП в Дніпропетровській області 11.06.2022 року Висновку службового розслідування від 11.06.2022 року (а.с.73-83 т.1), за яких ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні дисциплінарного проступку - містять лише загальні та не мотивовані твердження про порушення позивачем положень Закону № 580-VIII, Дисциплінарного статуту, вимог Присяги працівника поліції та Правил етичної поведінки поліцейських, а звинувачення позивача у порушені службової дисципліни у розумінні наведених норм є не конкретизованими, оскільки взагалі не містять посилань на порушення певних (а не загальних) норм законів, наказів чи пунктів посадових обов`язків, також доказово не підтверджено конкретними фактами вчинення протиправних дій безпосередньо ОСОБА_1 в описаній відповідачем та кадровою комісією надзвичайній події щодо вимагання та отримання від гр. ОСОБА_4 неправомірної вигоди, які б чітко, зрозуміло та поза розумним сумнівом відображали «недисциплінованість старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , необ`єктивності та упередженості, не виявлення ним високої свідомості дисципліни, порушення основних обов`язків поліцейського та ігнорування останнім вимог чинного законодавства, або його низькі морально-ділові якості та дискредитацію звання поліцейського і приниження авторитету Національної поліції у очах громадськості».

Згідно з ст.19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Так, відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна визначається яе дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Відповідно до ч.2 ст.1 цього Дисциплінарного статуту, службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі й гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Дисциплінарний проступок ст.2 Дисциплінарного статуту визначено як невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися дисциплінарні стягнення, але з метою з`ясування обставин учиненого особою дисциплінарного проступку, згідно ст.14 Дисциплінарного статуту, начальником призначається службове розслідування, яке в свою чергу додатково урегульовано дисциплінарно-процесуальними нормами діяльності посадових осіб з вирішення індивідуально-конкретних справ, пов`язаних з порушенням норм службової дисципліни особами начальницького та рядового складу органів поліції, з метою застосування й виконання заходів дисциплінарної відповідальності.

Зокрема, підстави для призначення та проведення службового розслідування прописані у п.2 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 № 1355/32807 (далі Порядок № 893): внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку; приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядку; та тощо.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що підставою для видання наказу про проведення службового розслідування відносно позивача слугувала отримана ГУНП 12.05.2022 року о 19.53 інформаційна довідка (а.с.64 т.1) та рапорт начальника УГІ ГУНП О.Таран (а.с.62 т.1), якими окрім повідомлення стосовно розпочатого 05.05.2022 року кримінального провадження № 0000133 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, також було деталізовано описано зміст материалів по вказаному кримінальному провадженю, задокументованих ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві спільно з поліцейськими ДУ ДВБ НПУ під процесуальним керівництвом Дніпропетровської обласної прокуратури, які саме і були дослівно повторенні у підсумковому документі службового розслідування. Тобто, в ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією усі обставини встановлювалися тільки з надісланної 12.05.2022 року до ГУНП інформації, що була вже зафіксована в рамках кримінального провадження від 05.05.2022 року №000013.

Як свідчать долучені до цієї адміністративної справи докази, окрім описаних у попередньому абзаці обставин, з приводу яких було призначено службове розслідування, Дисципланірною комісією під час службового розслідування бралися до уваги: поданий членом комісії О.Муха рапорт від 15.05.2022 (а.с.68 т.1); факт затриманя оперуповноважених сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Дніпровського РУП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , лейтенанта поліції ОСОБА_3 у порядку статті 208 КПК України; оформленої протоколом від 12.05.2022 року проведеного у службовому кабінеті № 204 адміністративної будівлі відділення поліції № 1 Дніпровського РУП ГУНП слідчої дії обшуку, з виїмкою кримінальної справи та телефону дознавача (а.с.104-106 т.1); повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України (а.с.88-90 т.1); і застосування 14.05.2022 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту (а.с.91 т.1). Інші факти та обставини з приводу подій 12.05.2022 року, в тому числі і факт перебування ОСОБА_1 12.05.2022 року на лікарняному, що підтверджено поясненнями ОСОБА_11 і ОСОБА_12 (а.с.165-166 т.1) та медичною довідкою від 10.05.2022 № 033078, яка згадується у Висновках службового розслідування (а.с.75 т.1), дисциплінарною комісією не досліджувалося та не перевірялося.

Тобто, дисциплінарна комісія обговоривши інформацію з кримінального провадження №000013, всупереч вимог п.4 розділу V Порядку № 893 під час службового розслідування так і не встановила «… наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок…».

Як наслідок, висновки дисциплінарної комісії з приводу вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, всупереч вимог ст.2 Дисциплінарного статуту мотивовані в цій частині тільки лише «протиправною діяльністю оперуповноважених сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП (далі СКП ВП №1 Дніпровського РУП) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та лейтенанта поліції ОСОБА_3 , які вимагали та отримали від громадянки ОСОБА_4 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 30000 грн. за не притягнення її зятя ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 309 КК України у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000154 від 01.04.2022».

Колегія суддів акцентує увагу, що у даному спірному випадку Дисциплінарна комісія обмежившись лише цитуванням інформації з кримінального провадження №000013, не визнала навіть за необхідне зазначити в чому саме конкретно полягає невиконання чи неналежне виконання оперуповноваженим СКП ВП №1 Дніпровського РУП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 службової дисципліни, які саме його дії слід визначити як недотримання службової дисципліни, яка його ступень вини позивача є в описаних подіях та які конкретно норми (статті, пункти) Конституції України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України порушено безпосередньо оперуповноваженим СКП ВП №1 Дніпровського РУП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 .

При цьому, колегія суддів наголошує, що посилання Дисциплінарної комісії на загальні положення Закону № 580-VIII та Дисциплінарного статуту, без їх пов`язаності з конкретним дисциплінарним проступком (у розумінні ст.2 Дисциплінарного статуту) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 не може бути підтвердженням факту не дотримання позивачем положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, або рол не професійне виконання ним своїх службових обов`язків, посадових (функціональних) обов`язків чи наказів керівництва, також як і не свідчить про порушення позивачем Присяги поліцейського, або абзаців 2, 3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських.

По своїй суті, дисциплінарні провадження в органах поліції є врегульованою законодавством діяльністю уповноважених посадових осіб з розгляду та вирішення індивідуально-конкретних справ з приводу вчинення працівником поліції дисциплінарного проступку та притягнення його до дисциплінарної відповідальності, що детально прописано у п.1 розділу V Порядку № 893 якою встановлено, що «Проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків».

Таке визначення дисциплінарного провадження поєднує в собі як процесуальну діяльність, що складає фактичний зміст службового розслідування, так і певний результат притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку з чим Верховний Суд неоднарозово звертав увагу на те, що передумовою звільнення особи рядового і начальницького складу за порушення Правил етичної поведінки поліцейських та за скоєння проступку, який порочить його як працівника поліції, мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, у ході якого належними та допустимими доказами має підтвердитися факт скоєння особою вчинку, направленого проти інтересів служби, який суперечить покладеним на неї обов`язкам, підриває довіру до неї як до носія влади, що призводить до дискредитації державного органу, та унеможливлює подальше виконання особою своїх обов`язків.

Отже, Дисциплінарною комісією під час службового розслідування відносно позивача по цій справі обов`язково мали б бути встановлені усі елементи дисциплінарного проступку (суб`єкт, об`єкт, об`єктивна сторона та суб`єктивна сторона), а з урахуванням того, що предметом дисциплінарного проступку є службова дисципліна і службовий обов`язок, тому описуючи об`єктивну сторону дисциплінарного проступку позивача, Дисциплінарна комісія повинна була б зазначити конкретні його діяння, які характеризується протиправністю, тобто порушенням встановлених нормативно-правовими актами правил поведінки обов`язків поліцейського.

Відповідно, колегія суддів ще раз підкреслює, що у даному спірному випадку затверджені начальником ГУНП в Дніпропетровській області 11.06.2022 року Висновки службового розслідування від 11.06.2022 року (а.с.73-83 т.1) ґрунтуються не на самостійних правових підставах, заснованих на дослідженні службової документації та відібраних поясненнях працівників поліції і інших осіб, а лише на матеріалах кримінального провадження №000013, які і покладено Дисциплінарною комісією в основу вказаних Висновків стосовно причетності оперуповноваженого СКП ВП №1 Дніпровського РУП старшого лейтенанто поліції ОСОБА_1 до досліджуваних подій кримінального злочину стосовно вимагання та отримання від громадянки ОСОБА_4 неправомірної вигоди, без будь-якого аналізу таких відомостей під кутом зору правил службової етики та службової дисципліни у розумінні ст.1 Дисциплінарного статуту, ст.64 Закону № 580-VIII та абзаців 2, 3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки.

При цьому, ні Дисциплінрною комісією ні відповідачем не було надано належної оцінки отриманим в рамках службового рослідування поясненням ОСОБА_1 , який категорично заперечував проти звинувачення його у будь-якої участі в подіях по вимаганню та отриманню від громадянки ОСОБА_4 неправомірної вигоди і стверджував про свою необізнаність стосовно притягнення гр. ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України у рамках внесеного 01.04.2022 до ЄРДР кримінального провадження за № 0000154 (а.с.163-164 т.1), що узгоджується з поясненнями опитаних в рамках службового рослідування старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (а.с.165 т.1) та лейтенанта поліції ОСОБА_3 (а.с.166-167 т.1), які повністю підтвердили пояснення позивача. Не враховано Дисциплінарною комісією і пояснення начальника сектора дізнання ВП № 1 ДРУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_13 , які відображені у Висновку службового розслідування (а.с.75 оборот т.1) в частині, де ним зазначено, що «…з наявної інформації щодо отримання старшими лейтенантами поліції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і лейтенантом поліції ОСОБА_3 неправомірної вигоди від ОСОБА_4 , …у дисциплінарної комісії немає можливості в межах визначених повноважень підтвердити чи спростувати зазначений факт».

Звертає увагу також те, що переліченими у Висновку службового розслідування поясненнями ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 (а.с.73-80 т.1), а також долученими до материалів адміністративної справи поясненнями: начальника сектору дізнання відділу поліції № 1 Дніпровського РУП ГУНП капітана поліції Повєткіна О.І. (а.с.174 т.1); дізнавача лейтенанта поліції Мостового О.Б., який здійснював дізнання у вилученому кримінальному провадженні № 0000154 за фактом виявлення 31.03.2022 року у ОСОБА_6 сліп-пакетів з кристалічною речовиною, квалфікованих за ч.1 ст.309 КК України (а.с.173 т.1); заступника начальника ВП Хейлик Б.В. (а.с.172 т.1); заступника начальника СКП ВП № 1 Дніпровського РУП ГУНП Чикаліна В.П. (а.с.171 т.1); заступника начальника ВП Гасанова Р.Ш. (а.с.169 т.1); начальника ВП № 1 ДРУП ГУНП Гоги А.М. (а.с.168 т.1) - жодним чином не встановлюється будь-яка причетність позивача ОСОБА_1 до матеріалів кримінального провадження № 0000154, чи вина ОСОБА_1 у інкримінованих йому подіях, тим більш не підтверджується описаний у Висновку службового розслідування (а.с.83 т.1) дисциплінарний проступок, вчиненний ним нібито 12.05.2022 року внаслідок недотримання принципів діяльності поліції в умовах воєного стану та вчинення дій не сумісних з вимогами, які пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського та призвели до приниження авторитету Національної поліції України.

Посилання по тексту Висновку служового розслідування на отримання неправомірної вимоги позивачем від громадянки ОСОБА_4 , що на переконання Дисциплінарної комісії доказується отриманими в ході допиту в кримінальному провадженні пояснення громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , колегія суддів не може приймати як належний доказ у цій адміністративній справі, оскільки відповідно до сталої позиції Верховного Суду (зокрема, у справі №2а7075/12/2670, провадження № К/9901/1478/18) «протоколи допиту досудового розслідування чи інші матеріали досудового розслідування до винесення вироку в межах кримінального провадження не можуть вважатися належним доказом в адміністративному судочинстві. Доказове значення в адміністративному процесі може мати лише вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили». Проте, як встановлено судом, в ході службового розслідування не тільки не опитано вказаних осіб ( ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ), а й не звернуто уваги на суттєві розбіжності в їх поясненнях в рамках кримінального провадження, а саме того, що під час допиту ОСОБА_6 як свідка у кримінальному провадженні, останній вказує лише на придбання ним речовини невідомого походження, а ОСОБА_4 під час допиту в якості свідка 05.05.2022 року, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань зазначила, що прізвища поліцейських їй були невідомі, хоча на день раніше, 04.05.2022 року в заяві та поясненнях відразу вказувала прізвища співробітників, з якими не знайома.

Суд першої інстанції в свою чергу наведених вище обставин не врахував, а вирішуючи спір у цій справі по суті не дослідив та не надав належної оцінки висновку службового розслідування та зібраним в ході цього службового розслідування доказам, також, як і не здійснив оцінки доведеності матеріалами службового розслідування наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку, яке стало підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Не звернув суд першої інстанції у цій справі взагалі уваги і на те, що при встановленні причин та умов, що сприяли вчиненню позивачем правопорушення, під час службового розслідування окрім інформації і документів в рамках кримінального провадження №000013, Дисциплінанрною комісією було прийнято до уваги, що подібні обставини вже траплялися за участю вказаних поліцейських (ЄРДР № 0000910 від 24.06.2020 року) з приводу чого на теперішній час у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська триває судовий розгляд, і підставою для таких висновків слугували: рапорт старшого інспектора підтримки УГІ ГУНП О.Пушкаренко з приводу причин та умов ставшогося кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України (а.с.72 т.1); висновок службового розслідування від 28.10.2021 року (а.с.108-113 т.1); подання Дніпропетровської обласної прокуратури (а.с.115-119 т.1); повідомлення про підозру ОСОБА_1 від 10.09.2021 (120-122 т.1). При цьому, Дисциплінарною комісією та відповідачем по справі саме вказані обставини сприйнято як спростовання заперечень позивача до вчинення протиправних дій, та розцінено як доказ факту недотриманя ОСОБА_1 принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану і вчиненні дій не сумісних з вимогами, які пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського та призвели до приниження авторитету Національної поліції України.

Дійсно, вчинення кримінального злочину є суспільно небезпечним діянням за яке положеннями КК України передбачено найбільш суворий захід державного примусу, а поліцейський зобов`язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських, та не допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, так само як не допускати інші взаємовідносини з третіми особами, які носять корисливий або протиправний характер.

Разом з тим, на відміну від кримінальної відповідальності, при доведеності вини та набрання законної сили обвинувального вироку, особа звільняється зі служби в поліції на підставі судового рішення, і це є самостійною підставою для звільнення поліцейського з посади. Проте, вказану підставу не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за наслідками службового розслідування, яким встановлено склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни та порушення Присяги поліцейського. Тобто, підставою для застосування дисциплінарної відповідальності особи (навіть при наявності порушених кримінальних проваджень), завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку, що має бути встановлено та підтверджено безпосередньо під час службового розслідування. Відповідно, у даному спірному випадку, службовим розслідуванням мало б бути доведено та належними доказами підтверджено:

- діяння (дія або бездіяльність) поліцейського, яке полягає у недотриманні ним у своїй діяльності вимог, що містяться у трьох групах джерел: нормативно-правові акти, що регламентують діяльність Національної поліції; присяга поліцейського; та накази керівників, поняття якого визначене ст.4 Дисциплінарного статуту, якими саме визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа;

- а також невиконання поліцейським обов`язків, тобто, невчинення дій, які є безумовними для виконання ним по службі; чи неналежнн виконання полацейським обов`язків, тобто, таких дій поліцейського в межах його обов`язків, які виконані не так, як того вимагають інтереси служби.

За вказаних обставин, судова колегія повторно наголошує, що у даному спірному випадку, Висновки службового розслідування від 11.06.2022 року ґрунтуються лише на тих порушеннях, які інкримінуються позивачу у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань: 05.05.2022 року за №000013, та 24.06.2020 року за № 0000910, і є повністю тотожним змісту повідомлення про підозру оперуповноваженому СКП ВП №1 Дніпровського РУП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 28, частиною 3 статті 369-2 КК України по факту причетності оперуповноваженого СКП ВП №1 Дніпровського РУП старшого лейтенанто поліції ОСОБА_1 до досліджуваних подій кримінального злочину стосовно вимагання та отримання від громадянки ОСОБА_4 неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 30000 грн. за не притягнення її зятя ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000154, хоча оцінка цим обставинам має наватися тільки судом під час розгляду цього кримінального провадження.

Ознак будь-якого іншого діяння, яке б підпадало під ознаки саме дисциплінарного проступку, та мало б наслідком настання для ОСОБА_1 дисциплінарної відповідальності, висновок службового розслідування не містить, а єдиним підтвердженням факту недотриманя ОСОБА_1 принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану та вчиненні дій не сумісних з вимогами, які пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського та призвели до приниження авторитету Національної поліції України, а також виявлених причин та умов, що сприяли вчиненню позивачем правопорушення і характеризуючих позивача даних - Дисциплінарною комісією визначено лише подібні обставини кримінального провадження № 0000910, розгляд якого триває у суді вже близько трьох років і вирок не ухвалено, що є поза розумними строками і тільки підтверджує неможливість стороною обвинувачення довести винність ОСОБА_1 (і інших осіб) в інкримінуємих їм злочинах.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що ні Дисциплінарною комісією під час проведення службового розслідування, ні відповідачем під час винесення оскаржуваних у цій справі наказів, ні судом першої інстанції під час вирішення спору у цій справі не було узято до уваги, що оперуповноважий СКП ВП №1 Дніпровського РУП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 у період з 10.05.2022 року по 13.05.2022 року перебував на лікарняному з приводу травми ноги, що підтверджено медичними документами, в тому числі і наданою до суду відповідачем Довідкою від 10.05.2022 №033078 (а.с.156 т.2), яка також була у розпорядженні Дисциплінарної комісії, про що згадується у Висновку службового розслідування (а.с.75 т.1), та не спростовується відповідачем по справі.

Ігнорування Дисциплінарною комісією та відповідачем по справі факту офіційного та фактичного перебування ОСОБА_1 12.05.2022 року на лікарняному, його відсутності на службі з 10.05.2022 року по 13.05.2022 року і не виконання у цій період покладених на нього службових обов`язків у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, в свою чергу призвело до повного замовчування значимих для правильного вирішення по суті питання причетності/непричетності ОСОБА_1 до надзвичайної події 12.05.2022 року факту відсутності у позивача можливості як фізично так і теоретично отримати від заступника начальника СКП ВП №1 Дніпровського РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_16 та заступника начальника ВП - начальника СКП ВП № 1 ДРУП ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_15 усного наказу 12.05.2022 про встановлення місцезнаходження громадянки ОСОБА_23 та забезпечення її доставлення до відділення поліції з метою опитування по факту викрадення мобільного телефону у ОСОБА_8 , та виконання цього усного наказу ОСОБА_1 після судового засідання 12.05.2022 року.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, перебування ОСОБА_1 в автомобілі під керуванням ОСОБА_3 12.05.2022 року пов`язано лише необхідністю прибуття в судове засідання Жовтневого райсуду м.Дніпропетровська для участу при розгляді 12.05.2022 року кримінального провадження № 0000910 та з ускладенням для ОСОБА_1 із-за травми ноги самостійно пересуватися. Відповідачем не спростовано, що 12.05.2022 позивач погодився на допомогу колег у перевезенні автомобілем з місця його проживання до суду і повернення додому після судового засідання. Факт знаходження ОСОБА_1 12.05.2022 разом з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 під час їх приїзду за адресою АДРЕСА_1 для виконання отриманого ними ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) від керівництва ( ОСОБА_16 та ОСОБА_15 ) доручення (наказу), свідчить лише про намір ОСОБА_1 , який із-за травми ноги не мав можливості самостійно пересуватися, скористатися допомогою колег задля повернення домому після судового засіданні, і відповідно, ніяким чином не підтверджує взаємовідносини та спілкування ОСОБА_1 з потерпілою у кримінальному провадженні №000013 ОСОБА_4 , або вимогання та отримання від останньої неправомірної вимоги.

Вказані обставини повністю підтверджені в ході службового рослідування поясненнями ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та не спростовані у будь-який спосіб відповідачем, у тому числі і шляхом отримання пояснень від потерпілої у кримінальному провадженні №000013 ОСОБА_4 , або письмовими доказами про вихід ОСОБА_1 на службу 12.05.2022 року чи про невідповідність виданої на ім`я ОСОБА_1 . Довідки про тимчасову непрацездатність формі, затвердженій наказом МВС УКраїни № 201 від 23.03.2016, та вимогам затвердженної наказом МОЗ України № 455 від 13.11.2001 (зі змінами та доповненнями) Інструкції про порядок видачі документів,

що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян (далі Інструкція № 455)

Також відповідачем не доведено суду, а під час службового розслідовання належними доказами не підтверджено, що безпосередньо ОСОБА_1 отримав 12.05.2022 наказ керівників на вчинення оперативних (розшукових) дій у зв`язку з надходженням заяв чи повідомлень про кримінальне правопорушення, а начальником відділення поліції №1 Дніпровського РУП капітаном поліції ОСОБА_20 чи заступником начальника ВП - начальник СКП ВП № 1 ДРУП ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_15 йому ( ОСОБА_1 ) незважаючи на його перебування на лікарняному у період з 10.05.2022 року по 13.05.2022 року надавався час для участі в судовому засіданні 12.05.2022 року разом з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Дійсно, відповідно до ст.4 Дисциплінарного статуту накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі з метою вирішення основних і оперативних завдань органів виконавчої влади його керівником, що діє на основі єдиноначальності, містить вимогу необхідності вчинення будь-якої дії або утримання від неї конкретним виконавцем (конкретними виконавцями). Разом з тим, очевидним є, що поліцейський позбавлений можливості виконувати свої службові обов`язків у зв`язку із захворюванням, травмуванням, а його тимчасова непрацездатність засвідчується довідкою або листком непрацездатності, виданою відповідно до Інструкції №455, і у даному спірному випадку колегія суддів визнає надані позивачем медичні документи про його тимчасову непрацездатність у період з 10.05.2022 року по 13.05.2022 року більш пріоритетним доказом у зрівнянні з наданими в ході службового розслідування загальнозмістовими поясненнями начальника відділення поліції №1 Дніпровського РУП капітана поліції ОСОБА_20 , заступника начальника ВП - начальника СКП ВП № 1 ДРУП ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_15 та заступника начальника СКП ВП №1 Дніпровськогоо РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_16 .

Отже, підсумовуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів визнає, що службовим розслідуванням за результатом перевірки отриманої ГУНП 12.05.2022 року інформації в рамках кримінального провадження від 05.05.2022 року №000013 - не встановлено жодних порушень які б вчинив позивач крім тих, які йому інкримінуються у досудовому розслідувані по вказаній кримінальній справі, а сам Висновок службового розслідування від 11.06.2022 року не містить самостійно доведених фактів, які б підтверджували наявність у діях оперуповноваженого СКП ВП №1 Дніпровського РУП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ознак дисциплінарного правопорушення, як результату його участі у надзвичайній події щодо вимагання та отримання від гр. ОСОБА_4 неправомірної вигоди, так і в частині вчинення ним ( ОСОБА_1 ) протиправних дій внаслідок його недисциплінованості, необ`єктивності та упередженості, не виявлення ним високої свідомості дисципліни, порушення основних обов`язків поліцейського та ігнорування вимог чинного законодавства, або його низьких морально-ділових якостей та дискредитації звання поліцейського і приниження авторитету Національної поліції у очах громадськості. При цьому, колегія суддів визнає висновок службового розслідування таким, що не відповідає фактични обставинам та таким, що складений з порушенням встановленої ст.14 Дисциплінарного Статуту процедури проведення службового розслідування з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, та розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків, та з порушенням покладених на вказаний орган ст.15 Дисциплінарного Статуту повноважень по ефективному проведенню службового розслідування.

Не вбачає колегія суддів також підтвердження зазначеного у Висновку службового розслідування факту про нібито допущене з боку оперуповноваженого СКП ВП №1 Дніпровського РУП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 безпідставного списання до справи ВП №1 матеріалів Єдиного обліку (ЄО) з ознаками вчинення кримінальних правопорушень при розгляді дорученної йому зареєстрованої 03.02.2022 року до ЄОВП № 1 за № 2586 заяви ОСОБА_10 про крадіжку електрогенератора марки «Дніпро М - 7500» вартістю 25500 грн., та заяви ОСОБА_24 від 27.01.2022 року про здійснення з автомобіля невідомою особою крадіжки мобільного телефону «IPHONE12 Рго Мах», вартістю 40 000 грн. та сумки, в якій знаходилося 1800 доларів США і 6000 грн.

Зокрема, перш за все апеляційний суд наголошує, що ні відповідач по справі при винесенні оскаржуваних у цій справі наказів, ні суд першої інстанції під час вирішення спору по суті, не надали належної оцінки тому, що у своїх Висновках Дисциплінарною комісією зазначено про встановлення у ході службового розслідування 9 фактів неналежного виконання покладених на ОСОБА_1 службових обов`язків, неналежної організації ним своєї роботи внаслідок не інформування уповноваженого керівника про присутність в матеріалі СО відомостей, котрі вказують на вчинення кримінального правопорушення, що колегія суддів розцінює як намір посилення ефекту задля висновків про недотримання позивачем принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану та про вчинення ним дій не сумісних з вимогами, які пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського і призвели до приниження авторитету Національної поліції України, що у сукупності зі скоєнням ОСОБА_1 12.05.2022 року проступку проти інтересів служби, на переконання Дисциплінарної комісії унеможливлює подальше виконання позивачем обов`язків поліцейського.

Аналізуючи тіж самі обставини та матеріали, які розглядалися під час службового розслідування, колегія суддів звертає увагу, що Дисциплінарною комісією визнано, що із 9 зазначених нею у Висновках фактів, старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 доручалося із дев`яти матеріалів тільки два по заявам ОСОБА_24 від 27.01.2022 року та ОСОБА_10 від 03.02.2022 року, по яким матеріали первісно були розглянуті начальником слідчого відділу відділення поліції № 1 Дніпровського РУП ГУНП капітаном поліції Штопенко Д.Г., але в порушення вимог п.п.8 п.4 розділу V Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 06.07.2017 року № 570, без визначення слідчого, котрим має здійснюватися досудове розслідування та без вжиття заходів щодо внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, було скеровано його керівництву цього ж відділення поліції для організації розгляду у визначеному Законом України «Про звернення громадян» порядку.

В свою чергу, матеріали по заяві ОСОБА_24 від 27.01.2022 року були передані на розгляд в порядку Закону України «Про звернення громадян» старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 , який в ході проведених заходів на встановлення особи, яка можливо причетна до зазначеної події, пошуку очевидців за даним фактом та здійснення моніторингу заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, що реєструються у ЄО, у зв`язку з неможливістю виявленя та отримання відповідних заяв і інформації, що становить оперативний інтерес, склав та подав на ім`я начальника ВП № 1 ДРУП ГУНП рапорт, яким доповів про проведені ним заходи направлені на встановлення осіб, які можливо причетні до скоєння даної події та на встановлювлення можливих очевидці за даним фактом, але при цьому. ОСОБА_1 по вказаному матеріалу рішення (висновку) про списання матеріалів не приймалося, у тому числі і з підстав дорученнчя йому цих матеріалів для розгляду в порядку Закону України «Про звернення громадян», ст.12 якого не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів», «Про доступ до судових рішень», «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження» та Кодексом адміністративного судочинства України. Тобто, в даному випадку позивач діяв виключно в межах своїх повноважень та розпоряджень керівництва, а усі виявлені під час службового розслідування списані до справи матеріали єдиного обліку ніякого відношення до позивача не мають, оскільки ніяких рішень за ними позивачем не приймалось.

Стосовно материалів по заяві ОСОБА_10 від 03.02.2022 року, апеляційний суд звертає увагу на те, що саме заступник начальника - начальник СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП звернувся до начальника ВП № 1 ДРУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_20 з листом, яким надсилаючи зареєстровані в Журналі єдиного обліку заяві і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення матеріали для їх розгляду згідно Закону України «Про звернення громадян», або в порядку визначеному КУпАП зазначив про відсутністю даних, які б указували на наявність кримінального правопорушення та про неможливістю внести відповідну інформацію до ЄРДР. Вказаний лист та матеріали 04.02.2022 року в свою чергу було розписано на оперуповноваженого ОСОБА_1 , який провівши заходи направлені на встановлення можливо причетних до скоєння даної події осіб, на встановлення свідків та очевидців, відпрацювавши місця події на наявність камер відеоспостереження і місця можливого збуту майна (ломбарди, ринки тощо), сайти продажу товарів у мережі Інтернет, а також поспілкувавшись з заявником, позивач подав рапорт на ім`я начальника ВП № 1 ДРУП ГУНП з доповіддю про проведенні ним заходи по встановленню причетних до скоєння даної події осіб і можливих очевидців за даним фактом, повідомив про не можливість виявити причетних до зазначеної події осіб та очевидців, і про відсутність інформації, що становить оперативний інтерес.

Дійсно, відповідно до п.11 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події від 08.02.2019 року № 100, поліцейський орган (підрозділ) поліції, якому доручено розгляд заяви або повідомлення про іншу подію та прийняття відповідного рішення в межах Закону України «Про звернення громадян» або Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі встановлення в матеріалах відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, невідкладно рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.

Проте, як свідчать досліджені матеріали, позивач діючи в межах своїх повноважень, тобто, провівши заходи щодо розгляду матеріалів та не виявивши інформацію, яка б становила оперативний інтерес, подав відповідний рапорт на ім`я керівництва, а також спільно із заступником т.в.о. начальника СКП ВП № 1 лейтенантом поліції Чикаліним В.П. склав висновок висновок, який було затверджено заступником начальника ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Б.В. Хейликом. А в матеріалах адміністративної справи, в тому числі і долучених відповідачем материалах службового розслідування (а.с.123-139, 157, 158, 161-162 т.1) відсутні дані, які б свідчили про проявлення ОСОБА_1 ініціативи по розгляду материалів за заявами ОСОБА_24 і ОСОБА_10 відповідно Закону «Про звернення громадян», або про не вчинення ним дій на встановлення відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, чи не повідомлення ОСОБА_1 рапотами керівництво про вжитті заходи, що у сукупності з положеннями ч.1 ст.214 КПК України, якою правом внесення відомостей до ЄРДР наділені тільки слідчі або прокурор, у адміністративного суду відсутні правові підстави вважати, що у спірному випадку розгляд позивачем отриманих від слідчого через керівництво ВП № 1 материалів з відповідними вказівками та вже із зробленими раніше уповноваженими особами висновками про «відсутність фактів, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим винесення відповідної інформації до ЄРДР» свідчить про скоєння ОСОБА_1 проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, а відповідно, і підтверджує відсутність і діях ОСОБА_1 порушення пункту 11 розділу II Порядку № 100.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що службовою перевіркою встановлено інших осіб, винних у неналежному та несвоєчасному вжитті заходів щодо внесення до ЄРДР відомостей по заявам ОСОБА_24 і ОСОБА_10 , стосовно яких згідно п.8 Висновків службового розслідування (а.с.82 оборот т.1) Дисциплінарна комісія обмежилася попередженням.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції констатує, що висновки суду першої інстанції зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 КАС України, а відтак оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 94. Це означає, що судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

Викладене дає підстави для висновку про недотримання судами принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів, що є порушенням норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Оскільки вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судом першої інстанції, з урахуванням повноважень апеляційного суду під час розгляду апеляційногої скарги позивача було не тільки перевірено правильність висновків суду першої інстанції в цілому по суті спору, а й досліджувалися та перевірялися усі доводи сторін по справі і надані ними докази в повному обсязі з урахуванням предмету спору, яким є дії та рішення суб`єкта владних повноважень, що мають відповідати визначеним ч.2 ст.2 КАСУ критеріям правомірності.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржені у цій справі накази відповідача прийняті за відсутності належних доказів факту вчинення позивачем конкретно визначеного дисциплінарного проступку та без доведення його вини, що є підставою для їх скасування, та поновлення позивача на службі.

Виходячи з того, що позивач по справі ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді, задоволенюю підлягають також заявлені ним у цій справі вимоги про стягнення на його користь грошового забеспечення за час вимушеного прогулу в період з 17.06.2022 по день ухвалення рішення у цій справі, що є ефективним та повним способ захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у даній справі, колегія суддів бере до уваги положення: п.2, абз.3 п.3, п.5, п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 № 100; п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»; п.9 Розділу 1 і абзац 1 п.6 Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України 06.04.2016 року №260, а також враховує долучену до материалів адміністративної справи Довідку № 2052 від 26.07.2022 року (а.с.183-184 т.1) згідно якої: середньомісячне грошове забеспечення ОСОБА_1 складає 13807,45 грн, а середньоденне грошове забеспечення ОСОБА_1 становить 452,70 грн. Виходячи з того, що виплата грошового забеспечення має бути виплачена за період з 17.06.2022 по 22.06.2023 (включно), що становить по кількості 250 календарних дня (197 за 2022 рік і 53 за 2023 рік), до виплати ОСОБА_1 підлягає грошове забеспечення за час вимушеного прогулу в загальній сумі 113 175,00 грн. (без проведенням обов`язкових відрахувань податків і зборів).

Також суд апеляційної інстанції не здійснює розподіл судових витрат, оскільки позивач, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору та у зв`язку з цим не сплачував судовий збір за подання позову та апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2022 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання незаконими та касування наказів задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 13.06.2022 року №562к про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ та наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 16.06.2022 року №632о/с про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору відділу кримінальної поліції №1 Дніпровського районного управління поліції з 17 червня 2022 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 17.06.2022 року по 22 лютого 2023 року (включно) у загальному розмірі 113 175,00 грн. (без урахування обов`язкових платежів).

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя Т.І. Ясенова