Справа № 640/6527/22
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6527/22 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Качур І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року (розглянута в письмовому провадженні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за розглядом клопотання представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - Шкуро Юлії Анатоліївни про зупинення провадження у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Антимонопольного комітету України, третя особа: Виконавчого комітету Марганецької міської ради про визнання недійсним та скасування рішення від 23.12.2021 року в частині,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2022 року, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - відповідач), третя особи: Виконавчого комітету Марганецької міської ради про визнання недійсним та скасування рішення від 23.12.2021 року в частині.

Від представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження в адміністративній справі №640/6527/22 до набрання законної сили рішення у справі № 640/6526/22.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року зупинено провадження в адміністративній справі №640/6527/22 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Антимонопольного комітету України, третя особи: Виконавчого комітету Марганецької міської ради про визнання недійсним та скасування рішення від 23.12.2021 року в частині, до набрання законної сили рішеннями в адміністративній справі №640/6526/22 та зобов`язано сторін повідомити Окружний адміністративний суд міста Києва про усунення підстав, що зумовили зупинення провадження у справі №640/6527/22.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представником відповідача подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а а ухвала судді - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суддя суду першої інстанції виходив з того, що що рішення, яке буде прийнято у справі № 640/6526/22 безпосередньо може вплинути на вирішення справи № 640/6527/22, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Так, досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що предметом розгляду даної справи є визнання недійсним та скасування рішення від 23.12.2021 року в частині

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.04.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Поряд з цим, від представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження в адміністративній справі №640/6527/22 до набрання законної сили рішення у справі № 640/6526/22.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.10.2022 зупинено провадження у справі № 640/6527/22 до набрання законної сили рішеннями в адміністративній справі N 640/6526/22.

Проти, коегіясуддів звертає увагу на те, що Окружним адміністративним судом міста Києва у справі № 640/6526/22 розглядається позовна заява ФОП ОСОБА_1 до Комітету про визнання недійсним та скасування рішення від 23.12.2021 № 720-р, в той час, як у справі № 640/6527/22 розглядається позовна заява ФОП ОСОБА_1 до Комітету про визнання недійсним та скасування рішення від 23.12.2021 № 719-р.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на зазначені вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається, з предметом доказування в конкретній іншій справі; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду, від 18.09.2018 у справі № 9901/314/19 та від 16.10.2019 у справі № 800/330/17.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом розгляду у справі № 640/6526/22 є визнання недійсним та скасування рішення від 23.12.2021 № 720-р, в той час, як у справі № 640/6527/22 розглядається позовна заява про визнання недійсним та скасування рішення від 23.12.2021 № 719-р.

Тобто у правовідносинах у справі, що розглядається, і в зазначеній судом першої інстанції справі, спільним є тільки матеріально-правове регулювання, але предмети позовів, зміст позовних вимог і фактично-доказова база є різними, що робить розгляд обох справ незалежним однин від одного.

Кожна зі справ за участю органів Комітету є індивідуальною, з притаманною лише даній справі специфікою та особливостями.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.06.2022 у справі 910/1667/21.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що пункт 3 частини 1 статті 236 КАС України містить застереження про те, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі, обмежився посиланням на існування справи № 640/6526/22, але не навів обґрунтування такого зупинення, не зазначив, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи № 640/6526/22.

Оскаржене рішення не містить мотивування наявності конкретних обставин, що унеможливлюють прийняття судом апеляційної інстанції відповідного рішення з оцінкою наявних фактів і обставини справи.

З огляду на вище зазначене, судове рішення, яким вирішується питання про зупинення провадження в адміністративній справі, на підставі пункту 3 частини 1 статті 236 КАС України до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі, має містити обґрунтовані мотиви стосовно наявності конкретних обставин, що унеможливлюють прийняття судом відповідного рішення з оцінкою вже наявних доказів і обставини справи.

При цьому посилання на існування іншої справи, загальні висновки та припущення про те, що обставини, які будуть установлені, можуть бути суттєвими під час розгляду справи, провадження в якій зупиняється, не є достатніми та належними умовами для зупинення провадженні у справі. Зупиняючи провадження у справі, суд повинен встановити, що виконання завдання адміністративного судочинства (справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) у конкретній справі потребує часткового відступу від принципу розумності строків розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.07.2021 у справі № 160/9902/19.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Пунктом 1 статті Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення

Таке право кореспондується з обов`язком добросовісного використання як сторонами, так і судом, своїх процесуальних прав та необхідністю утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати наданих процесуальним законом заходів до скорочення періоду судового провадження. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (пункт 35 рішення 07.07.1989 ЄСПЛ у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» та параграфи 66, 69 рішення ЄСПЛ 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»)

При цьому, таке зупинення має наслідком збільшення розумного строку розгляду справи, а безпідставне зупинення судом розгляду справи порушує пункт 1 статті 6 Конвенції.

Окрім зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Отже, апеляційний суд вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо зупиння провадження у справі до набрання законної сили судовим рішення у іншій справі, не перевіривши наявність та обгрунтованість підстав для зупинення провадження у справі, що мало наслідком порушення розумності строків розгляду справи в апеляційному суді.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином наведені обставини не досліджено, відповідної оцінки їм не надано, у зв`язку з чим безпідставно удом першої інстанції зупинено провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, суддя суду першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення зупинення провадження справі до набрання законної сили судовим рішення у іншій справі, чим порушив норми процесуального права.

За таких обставин керуючись ст.320 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 229, 237, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України - задоволити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль