Справа № 500/4099/22
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/4099/22 пров. № А/857/1801/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Курильця А.Р.

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя у І інстанції - Чепенюк О.В.,

дата винесення рішення чи ухвали - 20.12.2022,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення - 20.12.2022,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі також ГУ ПФУ у Тернопільській області, відповідач), в якому просила: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 професій та робіт, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення; зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 професій та робіт, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, з 31.05.2022.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що працювала на посаді ливарника у Колективному підприємстві Почаївська фабрика «Пластик» у період з 01 червня 1993 року по 02 лютого 2006 року. 31.05.2022 року звернулася до Відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення мені пенсії за віком на пільгових умовах. З трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що стаж роботи на роботах за професіями, включеними до Списку №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників на роботах із шкідливими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, становить понад 10 років.

Відповідач безпідставно прийшов до висновку, що у позивача стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць - 4 роки 3 місяці 3 дні. Оскільки відповідно до архівної довідки Архівного відділу Кременецької РДА Тернопільської області від 28.02.2022 року №03-01/442 в наказах з особового складу ТзОВ «КП Почаївська фабрика «Пластик» з 07.09.1983 р. по 02.02.2006 р. даних про переведення ОСОБА_1 на роботу з неповним робочим днем, переведення, надання відпусток без збереження заробітної плати - немає. Тобто весь цей час працювала повний робочий день і не може нести відповідальності щодо не відображення роботодавцем цього факту у первинних документах. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 31.05.2022 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. До заяви було додано відповідні документи, перелік яких відображено в розписці-повідомленні.

Відповідачем надано копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 07.06.2022 № 96 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення містить визначення умов, необхідних для призначення пенсії на пільгових умовах, які недотримані заявницею. У рішенні виказано вік заявниці - 58 років 4 місяці. Страховий стаж - 31 рік 5 місяців 13 днів. Стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць - 4 роки 3 місяці 3 дні. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. До пільгового стажу зараховані всі періоди роботи відповідно до рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років №7 від 17.01.2018 про результати розгляду заяви - з 01.06.1993 по 15.05.1997 та з 01.01.2004 по 02.02.2006 (після 01.01.2004 за даними персоніфікованого обліку) як пільговий стаж роботи за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0209-8/15814 від 09.06.2022 позивачку повідомлено про те, що їй відмовлено у призначенні пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом №2636-2758/С-02/8-1900/22 від 25.07.2022 відповідач проінформував детальніше позивачка про підстави відмови у призначенні пенсії. Зміст листа зводиться до наступного.

Позивачка працювала на Почаївській фабриці госппобуттоварів з 01.06.1993 по 02.02.2006 ливарником пластмас.

У 1988 році відповідно до наказу ММП УРСР від 06.10.1988 № 143 та наказу Тернопільського виробничого об`єднання «Надзбруччя» від 05.12.1988 №29 Почаївська фабрика госппобуттоварів була перейменована на Почаївську фабрику «Пластик».

З 13.11.1995 відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності Почаївська фабрика «Пластик» реорганізована в ТзОВ «Колективне підприємство Почаївська фабрика «Пластик», яке є правонаступником фабрики (довідка архівного відділу Кременецької РДА від 03.07.2017 № 615/03-01).

З 11.07.2017 року в Єдиний державний реєстр внесено запис щодо проведення державної реєстрації припинення ТзОВ «Колективне підприємство Почаївська фабрика «Пластик». Документи ліквідованого підприємства знаходяться на збереженні в архівному відділі Кременецької РДА.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.

Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, розділом ХХХІІІ «Загальні професії» передбачені ливарники пластмас.

Факт роботи позивачки в ТзОВ «Колективне підприємство Почаївська фабрика «Пластик» за період і на посадах, зазначених у трудовій книжці, підтверджено архівною довідкою від 06.12.2017 № 1318/ 03-01 і копією особової картки форми П-2. Одночасно, в довідці зазначено про відсутність в наказах з особового складу підприємства з 07.09.1983 по 02.02.2006 даних про переведення на роботу з неповним робочим днем, переведення на іншу роботу, надання відпусток без збереження заробітної плати.

Згідно з довідкою від 06.12.2017 №1321/03-01 в книгах нарахування заробітної плати посада ОСОБА_1 значилася:

1989 - ливарник;

1990 - 1998 - відмічено знаками повтору;

1999 - 2001 - ливарник;

2002 - 2003 - відмічено знаки повтору.

Суми заробітної плати за період роботи з вересня 1983 року по грудень 2003 року відображені в архівній довідці від 06.12.2017 №1320/03-01, однак в окремих місяцях вказаного періоду відсутні дані щодо нарахування заробітної плати, а саме:

за періоди: червень - липень та жовтень - грудень 1997 року;

січень та з травня по грудень 1998 року;

січень та з березня по серпень 1999 року;

січень, червень та вересень-жовтень 2000 року;

з січня по травень, серпень та з жовтня по грудень 2001 року;

з січня по квітень, червень та листопад - грудень 2002 року;

з січня по квітень, червень - серпень та листопад 2003 року.

Заробітна плата, починаючи з травня 1997, нараховувалась у розмірі, меншому за мінімальний, визначений на той час законодавством.

В індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні відомості про спецстаж.

Відповідно до архівної довідки від 06.12.2017 № 1312/03-01 протягом періоду роботи на підприємстві у наказах про надання відпустки у 1992, 1993, 1994, 1996, 1999, 2005 посада позивачки значилася - ливарником.

При призначенні пенсій за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи із шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації робочих місць.

До заяви долучено висновки Державної експертизи умов праці щодо якості проведеної атестації ТзОВ «Колективне підприємство Почаївська фабрика «Пластик» від 19.04.1999 № 38/05, від 26.10.1999 № 174/05, від 03.12.2004 № 05- 02/772. Даним висновками підтверджено право на пільгову пенсію згідно наказів по підприємству від 30.08.1994 №100, від 02.08.1999 №41, від 09.09.2004 №65 працівникам робочих місць ливарник пластмас. Проведеною перевіркою підтверджено відповідність відомостей щодо періодів роботи та займаних посад зазначених у документах, поданих на розгляд комісії, первинним документам.

Однак у документах, які знаходяться на зберіганні в архівному відділі Кременецької РДА, відсутні відомості про фактичну тривалість робочого дня, кількість відпрацьованих годин.

Згідно з Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, у разі неритмічної роботи підприємства чи організації підрахунок пільгового стажу здійснюється в такому порядку: загальна кількість днів, протягом яких працівник повний робочий день був зайнятий на роботах із шкідливими умовами праці, ділиться на 25,4 - при шестиденному робочому тижні і на 21,2 - при п`ятиденному робочому тижні.

З документів, долучених до заяви, згідно з нарахуванням заробітної плати за період з 1997 по 2006 вбачається, що підприємство працювало неритмічно, оскільки нарахування заробітної плати проводилось не кожного місяця і в розмірі, значно меншому за мінімальну заробітну плату.

Так як у документах, які знаходяться на зберіганні в архівному відділі Кременецької РДА, відсутні відомості про фактичну тривалість робочого дня, кількість відпрацьованих годин, відповідно неможливо визначити кількість днів, протягом яких позивачка була зайнята повний робочий день на роботах із шкідливими умовами праці за період з 1997 по 31.12.2003.

За таких обставин, до пільгового стажу роботи за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, зараховано період роботи з 01.06.1993 по 15.05.1997 та з 01.01.2004 по 02.02.2006 (в тому числі після 01.01.2004 за даними персоніфікованого обліку).

Таким чином, стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць становить 4 роки 3 місяці 3 дні. У зв`язку з відсутністю необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах пільгового стажу недостатньо, у призначенні пенсії відмовлено.

Позивачка, вважаючи, що Головним управлінням допущено протиправну бездіяльність, яка виразилася у не призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах, звернулася до суду з цим позовом.

З 01.04.2021 на виконання постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.03.2021 за № 339/35961, якою внесені зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) (далі - Постанова №22-1), органи Пенсійного фонду України застосовують екстериторіальний принцип призначення та перерахунку пенсій. Нова технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсій бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Так, відповідно пункту 4.2 розділу IV Постанови № 22-1 після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (пункт 4.3 розділу IV Постанови № 22-1).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що заробітна плата позивача у 1997 році не нараховувалася: за червень-липень, з жовтня по грудень, нараховано заробітну плату лише у серпні - 3,51 грн, у вересні - 13,08 грн, у 1998 році не нараховувалася: за січень, за період з травня по грудень, нараховано заробітну плату лише у лютому 4,78 грн, у березні 30,38 грн, у квітні 6,39 грн, у 1999 році не нараховувалася: за січень, за період з березня по серпень, нараховано заробітну плату лише у лютому 10,60 грн, у вересні 98,89 грн, у жовтні 19,15 грн, у листопаді 19,35 грн, у грудні 25,42 грн. у 2000 році не нараховувалася: за січень, червень та вересень-жовтень, нараховано заробітну плату у лютому 15,00 грн, у березні 26,20 грн, у квітні 15,38 грн, у травні 7,25 грн, у липні 6,20 грн, у серпні 8,25 грн, у листопаді 10,32 грн, у грудні 6,91 грн, у 2001 році не нараховувалася: за період з січня по травень, в серпні, за жовтень-грудень, нараховано заробітну плату лише у червні 24,53 грн, у липні 22,83 грн, у вересні - 20,63 грн, у 2002 році не нараховувалася: за період з січня по квітень, в червні, за листопад-грудень, нараховано заробітну плату лише у травні 29,10 грн, у липні 51,75 грн, у серпні 30,86 грн, у вересні 35,50 грн, у жовтні - 85,22 грн, у 2003 році не нараховувалася: за період з січня по квітень, червень-серпень, за листопад, нараховано заробітну плату лише у травні 26,74 грн, у вересні 23,36 грн, у жовтні 0,25 грн, у грудні 12,88 грн. Суд вважав, що оскільки нарахування заробітної плати проводилось не кожного місяця і в розмірі, значно меншому за мінімальну заробітну плату, тобто підприємство працювало неритмічно, то відповідно зарахувати весь період роботи ОСОБА_1 з 16.05.1997 по 31.12.2003 до пільгового стажу підстав немає.

Стосовно періодів з 01.01.2004 по 02.02.2006 суд зауважує, що такі правомірно зараховані відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу. Згідно довідки форми ОК-5 з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 1999-2018 роки, всі періоди, за які є відомості про сплачені страхові внески зараховані до страхового стажу позивачки пропорційно до кількості відпрацьованих днів та сплачених страхових внесків, зокрема з 01.04.2004 як пільговий стаж роботи за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Отже, з огляду на відсутність необхідного пільгового стажу у ОСОБА_1 підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV) встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 1 статті 24 цього Закону надається визначення правового терміну страховий стаж. Отже страховий стаж, це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частин 2, 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон №1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах визначено Порядком застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, суд зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.

В матеріалах справи наявна копія трудової книжки позивача і вона повинна братись до уваги в якості первинного джерела інформації про пільговий стаж позивача.

Згідно записів трудової книжки за професією «ливарник пластмаси» пропрацювала з 01 червня 1993 року по 02 лютого 2006 року.

Фактично відповідач не заперечує тієї обставини, що професія позивачки у період з 01.06.1993 по 02.02.2006 значилася ливарником, тобто така професія давала право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах при виконанні відповідних умов для її призначення. На думку відповідача, позивачкою не надано при призначенні пенсії відповідних доказів, які підтверджують її зайнятий на роботах із шкідливими умовами праці повний робочий день у вказані періоди для обчислення пільгового стажу. А з доданих документів орган пенсійного фонду вбачав неритмічність роботи підприємства, де працювала позивачка ливарником, що позбавляло можливість зарахувати період з 01.06.1993 по 02.02.2006 повністю. На дату звернення вік позивачки становив 58 років 4 місяці, страховий стаж - 31 рік 5 місяців 13 днів, стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць - 4 роки 3 місяці 3 дні.

Таким чином, посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірних періодів у зв`язку із відсутністю уточнюючої довідки щодо особливого характеру роботи суд вважає безпідставними, оскільки те, що позивач працював в спірні періоди на роботах, передбачених Списком №2, підтверджується записами в його трудовій книжці.

Відтак, вказані періоди роботи слід зарахувати до стажу позивача, який дає право на пенсію на пільгових умовах.

Стосовно періодів з 01.01.2004 по 02.02.2006 щодо відомостей про застраховану особу з яких сплачені страхові внески зараховані до страхового стажу позивачки суд зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції також враховано ту обставину, що з 01 липня 2000 року введена персоніфікація заробітної плати на кожного працівника, а до 01 липня 2000 року персоніфікації не існувало, а тому не можливо прослідкувати заробітну плату кожного працівника на підприємстві. Страхові внески нараховувались на всю заробітну плату працівників підприємства, а не за кожного окремо.

У відповідності до частин 4-6, 9, 10статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Відсутність відомостей про заробітну плату, яку отримував позивач в періоди роботи відносно яких відповідач прийняв рішення про відмову у зарахуванні їх до пільгового стажу за Списком №2, не може бути правовою підставою для відмови у зарахуванні таких періодів роботи на відповідних посадах до пільгового стажу за Списком №2 для призначення пільгової пенсії.

Як вбачається в матеріалах справи згідно з наказу від 07 вересня 1983 року №456-к позивача прийнято на роботу намотчицею цех №3 катушки зміни №1, наказом №129 від 1 червня 1993 року позивача переведено на посаду ливарника пластмаси. Наказом №50 від 16 серпня 1999 року переведено в цех №2 ливарником. Наказом №13 від 02 лютого 2006 року позивача звільнено з роботи за угодою сторін. Також зазначено що у період з 07.09.1983 по 02.02.2006 роки інших даних про переведення на неповний робочий день, переведення на іншу роботу, надання відпустки без збереження заробітної плати, проведення атестації немає. Таким чином твердження про те, що позивач працював не повний робочий день матеріалами справи не підтверджуються.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції робить висновок, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон №1788-XII) на пільгових умовах є: наявність і тривалість спеціального (пільгового) трудового стажу на посадах, передбачених Списком №2; підтвердження такого стажу відповідними записами у трудовій книжці; досягнення певного (пільгового) віку; підтвердження відповідних умов праці працівника за результатами атестації робочих місць, починаючи з 21.08.1992 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що рішення про відмову у призначенні пенсії приймалося Головним управління Пенсійного фонду України в Сумській області 07.06.2021, проте таке рішення позивачка не оскаржує та визначила спосіб захисту через визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 професій та робіт, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Оскільки відповідач жодних дій щодо призначення пенсії не вчиняв, оскільки рішення про відмову приймалось іншим пенсійним органом, то підстав для задоволення вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не призначення пенсії за віком на пільгових умовах немає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення ухвалено при неповному з`ясуванні усіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права, при цьому, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким слід частково задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивачем заявлено клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу які складають 4000,00 гривень.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

А відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Однак на час винесення постанови до суду не було подано жодного підтвердження понесених витрат позивача.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст.328, ст. 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року у справі № 500/4099/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про призначення пенсії на пільгових умовах з врахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 22 березня 2023 року.