Справа № 345/784/23
Суддя: Онушканич В. В.
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №345/784/23
Провадження № 2-а/345/10/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі судді Онушканича В.В., розглянувши в порядку письмового спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, інспектора Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Ключук Юрія Мирославовича про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому зазначає, що постановою серії БАД №228806 від 13.01.2023 року на нього накладено адміністративне стягнення за адмінправопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП в розмірі 20400,00 грн.

В постанові про адмінправопорушення зазначено, що 13.01.2023 року о 16.56 год. ОСОБА_1 в с. Бабин-Середній по вул. Л.Українки керував трактором марки ДТЗ 244ЗЕ, без права керування транспортним засобом та будучи позбавленими права керування Калуським міськрайонним судом від 23.03.2022 року, тим самим порушив вимоги ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позивач вважає дану постанову незаконною. Оскільки, 13.01.2023 року о 16.56 год. не керував жодним транспортним засобом у с. Середній Бабин по вул. Л.Українки, а перебував у тракторі біля свого будинку та допомагав власнику даного трактора запустити двигун після того, як привезли дрова до його помешкання. Після того, як вони запустили двигун даного трактора, позивач мав намір іти додому, однак в той час він побачив, що їдуть працівники поліції, які не зупиняючи, під`їхали до них. Після цього працівник поліції підійшов до них і сказав, що позивач керував цим транспортним засобом та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Оскільки, позивач не керував даним трактором і він був у нерухомому стані, позивачу безпідставно пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відмовився, оскільки вважав, що дії працівників поліції є незаконними. Проте, незважаючи на це, працівники поліції склали протокол за порушення п.2.5 ПДР, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Позивач наголошує, що жодної постанови у його присутності не складалось, ніхто не пропонував отримати йому копію постанови і підписи в даній постанові йому не належать і дану постанову він взагалі не бачив.

Те, що позивач не керував даним трактором підтверджується також відеофіксацією, яка знаходиться в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Крім того, постановою суду від 15.02.2023 року було встановлено, що 13.01.2023 року о 16.56 год. в с. Середній Бабин по вул. Л.Українки ОСОБА_1 не керував трактором марки ДТЗ 244ЗЕ, оскільки рух транспортного засобу не здійснювався та провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Позивач наголошує, що оскільки інспектор поліції його не зупинив, то відповідно у нього були відсутні правові підстави перевіряти у нього наявність документів та пропонувати позивачу пройти огляд на стан сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 13.01.2023 року жодної постанови ніхто не вручав, про її існування позивачу стало відомо тільки при розгляді адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.130 КУпАП, то вважає що строк оскарження постанови попущений ним з поважних причин.

Тому позивач просить визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД №228806 від 13.01.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Представником відповідача подано відзив на позов. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Представник відповідача зазначає, що покликання позивача не те, що ніби-то він не керував трактором марки ДТЗ 244ЗЕ є хибними, помилковими, такими, що спрямовані на уникнення адмінвідповідальності. Інспектор Ключук Ю.М. встановив факт керування 13.01.2023 року ОСОБА_1 даним трактором за допомогою відео фіксації відео реєстратора службового автомобіля. Із відео чітко спостерігається, як ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом, після під`їзду працівників поліції заглушив транспортний засіб, після чого спостерігається, як з вихлопної труби іде дим після виключення транспортного засобу.

Щодо покликання позивача на постанову суду від 15.02.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповдальності за ч. 2 ст. 130 КупАП, згідно якої позивач ніби-то не керував транспортним засобом, розгляд справи за ч.2 ст.130 КУпАП не є предметом розгляду даної справи, а тому не може братись судом до уваги.

Також представник відповідача стверджує, що копію оскаржуваної постанови про накладення адмінстягнення ОСОБА_1 вручено на місці події 13.01.2023 року, про що свідчить його особистий підпис. Позиція позивача, що у постанові не його підписи, є такою, щоб створити умови для поновлення процесуального строку оскарження, оскільки такий пропущений.

Відповідач, як посадова особа органу Національної поліції, зобов`язаний був здійснити перевірку наявності посвідчення водія та наявності у ньому категорії, що дає право позивачу керувати даним транспортним засобом, а також перевірити реєстраційні документи на транспортний засіб. Позивач, в свою чергу, повинен був пред`явити для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Керуючись нормами КУпАП, Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції №1395 від 07.11.2015 року та іншими нормативно-правовими документами, інспектором СРПП було оцінено докази та розглянуто справу про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП та було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення та накладено стягнення у вигляді 20400,00 грн. штрафу. Таким чином, в діях позивача є склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, Інспектор, розглядаючи дану справу, з`ясував всі обставини, які підлягають з`ясуванню та діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Тому представник відповідача просить в задоволення позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Окрім того, представником відповідача подано клопотання про залишення вищевказаної позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку із пропуском строку оскарження постанови. Водночас, суд зауважує, що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки правову оцінку щодо причин пропуску позивачем строку для звернення з позовом до суду було дано ухвалою Калуського міськрайонного суду від 02.03.2023 року про відкриття провадження справі, а саме визнано, що позивач з поважних причин пропустив строк на оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та поновлено йому пропущений строк на звернення до адміністративного суду із позовом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

За вимогами ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 № 23-рп/2010 (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як встановлено судом, 13.01.2023 року відносно позивача інспектором СРПП Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Ключук Ю.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії БАД №228806 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. (а.с. 5). Згідно даної постанови правопорушення полягало в тому, що позивач ОСОБА_1 13.01.2023 року о 16.56 год. в с. Бабин Середній по вул. Л.Українки керував трактором ДТЗ 244.ЗЕ без права керування транспортним засобом та будучи позбавленим права керування Калуським міськрайонним судом від 23.03.2022 року.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Аналогічний правовий висновок щодо обов`язку доказування в адміністративному процесі викладено в постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року (справа № 760/2846/17).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії постанови Калуського міськрайонного суду від 23.03.2022 року ОСОБА_1 було визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Дана обставина позивачем не заперечується.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву додано DVD-диск із записом вчинення позивачем правопорушення. З оглянутого судом відеозапису слідує, що у зазначені в оскаржуваній постанові дату і час позивач керував трактором ДТЗ 244.ЗЕ. Покликання позивача, що він не керував трактором, а лише допомагав власнику даного трактора запустити двигун спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом, з якого можна встановити, що відбувався рух даного транспортного засобу. При цьому після під`їзду працівників поліції ОСОБА_1 одразу заглушив трактор, що підтверджується тим, що з вихлопної труби йде дим після виключення транспортного засобу та додатково підтверджує, що ОСОБА_1 насправді керував трактором.

Аналогічний відеофайл міститься і на CD-R дику, який наявний в матеріалах судової справи № 345/409/23 за протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. Окрім цього файлу, на CD-R дику, який наявний в матеріалах судової справи № 345/409/23, міститься відеофайл, на якому зафіксована розмова між поліцейським і ОСОБА_1 , в ході якої останній не заперечує, що керував транспортним засобом.

Що стосується посилань позивача на наявність постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.02.2023 року у справі №345/409/23, згідно якої судом закрито провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами визначеними процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто з аналізу змісту вказаної статті вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для адміністративного суду власне лише в частині правових наслідків дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду.

В спірних правовідносинах події щодо складання протоколу відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП та постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП відбувалися одночасно (паралельно). Скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, не пов`язане із наявністю чи відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Отже, постанова Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.02.2023 року у справі № 345/409/23, з урахуванням положень ч. 6 ст. 78 КАС України, не є обов`язковою під час розгляду даної справи.

Крім того, згідно ч. 7 ст. 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що правова оцінка, надана судом спірним правовідносинам у справі №345/409/23 (в частині, чи у вказані в протоколі дату і час позивач керував трактором ДТЗ 244.ЗЕ) не є преюдиційною обставиною та не є обов`язковою для врахування при вирішенні даної адміністративної справи.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках передбачених законом, здійснює провадження в справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно матеріалів справи, постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції постанови про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, без складання протоколу, є правомірним.

Крім того, право на захист позивачу було повністю забезпечено в ході оскарження спірної постанови в судовому порядку, де позивач мав змогу навести всі свої доводи по суті правопорушення, і відповіді на всі такі доводи надані йому судом.

Відтак, враховуючи те, що адміністративне порушення, допущене позивачем, підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема відеоматеріалами з місця події, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, тобто керування трактором марки ДТЗ 244ЗЕ, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, відповідає вимогам закону та підстави для її скасування - відсутні.

Отже, в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 126, 245, 258, 268, 280, 286 КУпАП, керуючись статтями ст.ст. 139, 143, 241-246, 286 КАС України,

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, інспектора Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Ключук Юрія Мирославовича про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 22.03.2023року.

Суддя