Справа № 420/13749/22
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/13749/22
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення під час проходження публічної служби, -

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати п.п.1, 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №194 від 28.07.2022 року «Про підсумки службового розслідування» щодо застосування до капітана ОСОБА_1 , командира 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, та не виплати командиру 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_1 грошової премії та додаткової винагороди військового стану за липень 2022 року;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача не виплачене грошове забезпечення (заробітну плату) за липень 2022 року в розмірі 177426,24 грн., в тому числі премію - 8958,50 грн., додаткову винагороду - 168467,74 грн..

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 №194 від 28.07.2022 року було прийнято на підставі висновку службового розслідування. Позивач вважає, що вказаний висновок є необґрунтованим, а службове розслідування проведено з порушенням норм чинного законодавства.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач займає посаду старшого оперативного чергового штабу військової частини НОМЕР_2 , призначений на посаду наказом командира військової частини НОМЕР_2 №250 від 27.07.2022 року.

У липні 2022 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та займав посаду командира 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 року за №1503/31371, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2022 року №116 «Про призначення службового розслідування», майором ОСОБА_2 , заступником командира військової частини НОМЕР_1 з озброєння-начальником технічної частини, було проведено службове розслідування за фактом знаходження у нетверезому стані на АДРЕСА_1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 19.07.2022 року під час виконання бойового завдання у воєнний стан, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню цього випадку, а також встановлення винних осіб.

За результатом службового розслідування складено акт службового розслідування від 28.07.2022 року, яким встановлено, що 19.07.2022 року керівництвом військової частини НОМЕР_1 в районі виконання бойового завдання під час перевірки КСП 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 був помічений капітан ОСОБА_1 командир 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , усупереч інтересам служби на порушення своїх статутних обов`язків знаходився у алкогольному сп`янінні після чого на останнього у присутності свідків було складено акт медичного огляду на встановлення факту сп`яніння. У підсумку можна зробити висновок про недбале ставлення даного військовослужбовця до виконання ним своїх службових обов`язків за фактом знаходження у нетверезому стані. До інших тяжких наслідків скоєне порушення військової дисципліни не призвело.

Згідно п.1 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №194 від 28.07.2022 року «Про підсумки службового розслідування», на підставі абзаців 6, 7 ст.1 Дисциплінарного статуту ЗС України, за недбале виконання службових обов`язків, що виразилося у порушенні вимог статей 13, 49 та 241 Статуту внутрішньої служби ЗС України, статті 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, застосовано відносно: капітана ОСОБА_1 , командира 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , дисциплінарне стягнення у вигляді: сувора догана.

Згідно п.2 вказаного наказу, у відповідності до п.5 розділу XVI Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, командиру 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_1 грошову премію та додаткову винагороду військового стану за липень 2022 року не виплачувати у зв`язку з порушенням наказу МОУ №233 від 2017 року «Про заходи щодо попередження пияцтва та вживання наркотичних речовин у Збройних Силах» та порушення окремого доручення Міністра оборони України №912/3/29 від 23.06.2022 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при здійсненні розслідування та прийняття висновку не порушував норми чинного законодавства та не допустив порушень, які б могли привести до незаконного прийняття спірного наказу. Також суд першої інстанції зазначив, що докази надані відповідачем на підтвердження вини позивача у здійсненні дисциплінарного проступку є допустимими та такими, що підтверджують неналежне виконання службових обов`язків позивачем, та останнім не надано суду належних та беззаперечних доказів в спростування порушення ним військової дисципліни, які б звільняли його від дисциплінарної відповідальності, передбаченої Дисциплінарним статутом ЗС України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб, правил внутрішнього порядку у військовій частині визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджено Законом України від 24.03.1999 року №548-ХІV (далі - Статут №548-ХІV).

Статтею 3 Статуту №548-ХІV передбачено, що військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з вимогами ст.9 Статуту №548-ХІV військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог ст.11 Статуту №548-ХІV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 26 Статуту №548-ХІV визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як убачається з ст.27 Статуту №548-ХІV, військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від інших видів відповідальності за ці правопорушення.

Спеціальним нормативним актом в сфері регулювання відносин при проходженні військової служби є Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до ст.45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Положеннями пункту 83 Дисциплінарного статуту встановлено порядок накладення дисциплінарних стягнень, відповідно до якого на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з вимогами статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Стаття 85 Дисциплінарного статуту визначає, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч.2 ст.86 Дисциплінарного статуту, під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 року №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок №608).

Вимогами п.1 розділу ІІ Порядку №608 передбачено випадки, коли може призначатися службове розслідування.

Визначено також, що службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно з вимогами п.1 розділу ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Як вбачається з п.1 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до вимог п.5 розділу V Порядку №608 акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Згідно з вимогами п.6 розділу V Порядку №608 після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктом 1 розділу VІ Порядку №608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Згідно з вимогами п.3 розділу VІ Порядку №608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Відповідно до вимог ст.97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (ст.98 Дисциплінарного статуту).

Отже, як вже було зазначено вище та вбачається з матеріалів справи, 19.07.2022 року приблизно о 13.00 на території військового містечка у АДРЕСА_2 був помічений капітан ОСОБА_1 командир 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , який усупереч інтересам служби на порушення своїх статутних обов`язків знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

19.07.2022 року близько 15.00 годин заступник командира військової частини НОМЕР_1 з морально психологічного забезпечення майор ОСОБА_3 у складі робочої групи прибув на командно спостережний пункт 1 роти морської піхоти в АДРЕСА_2 . До складу групи входили також заступник командира військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_4 та санітар медичного пункту старший сержант ОСОБА_5 .. На момент прибуття доповідь про стан справ на КСП зробив заступник командира 1 роти морської піхоти старший лейтенант ОСОБА_6 .. На питання, де знаходиться командир 1 роти морської піхоти, він відповів що той відпочиває у себе в кімнаті. Під час відвідування кімнати капітан ОСОБА_1 був сплячим, а після підйому мав явні ознаки алкогольного сп`яніння. Отриману від майора ОСОБА_4 команду зібратись і поїхати до найближчого відділення військової служби правопорядку для інструментального обстеження щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння, капітан ОСОБА_1 вимовився.

Після цього за командою майора ОСОБА_3 був оформлений акт медичного обстеження, з метою документальної фіксації стану сп`яніння та були відібрані письмові пояснення у інших свідків.

Також були відібрані пояснення свідків, а саме: санітарного інструктора медичного пункту старшого сержанта ОСОБА_5 , головного сержанта 2 взводу морської піхоти, 1 роти морської піхоти майстер сержанта ОСОБА_7

19.07.2022 року заступником командира військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_4 був складений рапорт до командиру військової частини НОМЕР_1 полковнику ОСОБА_8 , в якому майор стисло виклав обставини події та просив командира призначити службове розслідування за вказаним фактом.

Згідно витягу з Наказу №116 від 20.07.2022 року «Про призначення службового розслідування», командиром військової частини НОМЕР_1 на підставі рапорту майора ОСОБА_4 , за фактом знаходження у нетверезому стані на АДРЕСА_1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 19.07.2022 року під час виконання бойового завдання у воєнний стан, та з метою з`ясування причин та обставин виявленого факту, було наказано майору ОСОБА_9 , заступнику командира в.ч. з озброєння-начальнику технічної частини, провести службове розслідування.

Відповідно до вимог ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 року за №1503/31371, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2022 року №116 «Про призначення службового розслідування», майором ОСОБА_2 , заступником командира військової частини НОМЕР_1 з озброєння-начальником технічної частини, було проведено службове розслідування за фактом знаходження у нетверезому стані на АДРЕСА_1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 19.07.2022 року під час виконання бойового завдання у воєнний стан, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню цього випадку, а також встановлення винних осіб.

За результатом службового розслідування складено акт службового розслідування від 28.07.2022 року.

Згідно витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №194 від 28.07.2022 року «Про підсумки службового розслідування» командиром в.ч. НОМЕР_1 було наказано:

- на підставі абзаців 6, 7 ст.1 Дисциплінарного статуту ЗС України, за недбале виконання службових обов`язків, що виразилося у порушенні вимог статей 13, 49 та 241 Статуту внутрішньої служби ЗС України, статті 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, застосовано відносно: капітана ОСОБА_1 , командира 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , дисциплінарне стягнення у вигляді: сувора догана (п.1 Наказу №194);

- у відповідності до п.5 розділу XVI Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, командиру 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_1 грошову премію та додаткову винагороду військового стану за липень 2022 року не виплачувати у зв`язку з порушенням наказу МОУ №233 від 2017 року «Про заходи щодо попередження пияцтва та вживання наркотичних речовин у Збройних Силах» та порушення окремого доручення Міністра оборони України №912/3/29 від 23.06.2022 року (п.2 Наказу №194).

Згідно відзиву на позовну заяву, причиною вказаних вище дій є неналежне виконання службових обов`язків військовим службовцем військової частини НОМЕР_1 , а саме колишнім командиром 1 роти морської піхоти ОСОБА_1 , який у порушення статті 13, 49, 241 Статуту ВС ЗС України та порушення наказу МОУ №233 від 2017 року «Про заходи щодо попередження п`янства та вживання наркотичних речовин у Збройних Силах» знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Правопорушення вчинено з умисною формою вини. Обставиною, яка обтяжує відповідальність є вчинення правопорушення під час виконання бойового завдання у воєнний стан.

Аналізуючи обставини справи в частині дотримання порядку проведення службового розслідування колегія суддів виходить з позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 22.05.2020 року справа №825/2328/16 де вказано, що: «порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування в разі коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires actic invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» i, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що роздiляє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, с встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року у справа №813/1790/18.

Таким чином, керуючись наведеними висновками Верховного Суду, колегія суддів відхиляє посилання позивача на порушення відповідачем деяких норм законодавства при проведені службове розслідування та погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачем не надано суду належних та беззаперечних доказів в спростування порушення ним військової дисципліни, які б звільняли його від дисциплінарної відповідальності, передбаченої Дисциплінарним статутом ЗС України.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дослідженні докази на підтвердження вини позивача у здійсненні дисциплінарного проступку, які долучені відповідачем до матеріалів справи, є допустимими та такими, що підтверджують неналежне виконання службових обов`язків позивачем.

Отже, позивачем не надано докази в обґрунтування протиправності оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 №194 від 28.07.2022 року.

Оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.