Справа № 140/15769/21
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 березня 2023 року

м. Київ

справа № 140/15769/21

адміністративне провадження № К/990/7913/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у справі №140/15769/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандтермінал» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грандтермінал» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10 серпня 2021 року:

- №17704/0901, яким до позивача застосовано (штрафні) фінансові санкції (штраф) у розмірі 500 000,00 грн;

- №17705/0901, яким до позивача застосовано (штрафні) фінансові санкції (штраф) у розмірі 1 000 000,00грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року, адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС у Київській області вже зверталося до Верховного Суду з касаційними скаргами, які ухвалами Верховного Суду від 31 жовтня 2022 року та від 12 січня 2023 року було повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Головне управління ДПС у Київській області втретє звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у справі №140/15769/21.

Аналогічно попередній касаційній скарзі, у поданій втретє касаційній скарзі скаржник, як на підставу касаційного оскарження, посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій не врахований висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2021 року у справі №140/14625/20, від 04 березня 2021 року у справі №803/1171/17, від 07 листопада 2019 року у справі №140/391/19, від 22 травня 2018 року у справі №810/1394/16, від 05 листопада 2018 року у справі №803/988/17.

Суд вже звертав увагу на те, що у випадку посилання скаржником на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, скаржнику необхідно зазначити конкретну норму, яку застосував суд апеляційної інстанції без врахування висновку щодо застосування цієї норми права у саме подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, з посиланням на конкретну постанову Верховного Суду, у якій такий висновок викладено, враховуючи подібність правовідносин.

Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

У касаційній скарзі скаржником зроблено вказівки на витяги із постанов Верховного Суду без будь-якого обґрунтування подібності правовідносин із загальним посиланням на ухвалення судом рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Крім того, у касаційній скарзі відповідач визначає підставою касаційного оскарження пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, тобто вказує на необхідність відступлення від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі №120/5229/20-а та від 11 вересня 2018 року у справі №826/14478/17 та застосованих судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Верховний Суд у своїй ухвалі від 12 січня 2023 року про повернення раніше поданої касаційної скарги вже звертав увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу.

Верховний Суд у зазначеній ухвалі зауважив, що касаційна скарга не містить нормативно-правового обґрунтування необхідності відступлення від застосованих висновків, а містить лише виклад обставин у справі, висновки встановлених податковим органом порушень, цитати нормативних актів та окремих висновків Верховного Суду, без зазначенням в чому полягає порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

У разі оскарження рішень судів попередніх інстанцій з підстав, передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги повинен навести обґрунтовані та переконливі аргументи, які слугували підставою для висновків про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Крім того, у касаційній скарзі скаржник посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 із відсиланням на пункт 1 частини другої статті 353 КАС України, як на підставу касаційного оскарження.

Застосування пункту 1 частини другої статті 353 КАС України, як підстави касаційного оскарження, можливе за умови обґрунтованості підстав передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.

Отже, оскільки відповідач належним чином не обґрунтовує підстави оскарження судових рішень відповідно до пунктів 1 та 2 частини четвертої статті 328 КАС України, оскарження з підстав відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України не вбачається за можливе.

В цілому доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з ухваленими рішеннями, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Водночас звертаючись до суду з касаційною скаргою втретє, скаржник так і не виправив недоліків касаційної скарги, на які були вказані Верховним Судом.

Змістовно обґрунтування касаційної скарги майже не змінилося.

Зазначене свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому неодноразово надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.

Подана касаційна скарга містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у справі №140/15769/21 повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Шишов