Справа № 160/16451/22
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2023-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
19.10.2022 Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі відповідач), в якій просить:
- визнати противоправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.09.2021 № 000/310/0401, винесене Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, зазначаючи, що податковий орган неправильно розрахував строк настання у платника податків зобов`язань зі сплати сум за податковими повідомленнями-рішеннями від 02.11.2018, з огляду на що відсутні підстави для притягнення до відповідальності у вигляді штрафних санкцій. 28.02.2019 платником податків подано звітну податкову декларацію з податку на прибуток, відповідно до якої задекларовано зобов`язання в розмірі 659 179 356 грн. 28.02.2019 платником податків сплачено 300 000 000 грн., 04.03.2019 платником податків сплачено 359 179 356 грн. Станом на 10.03.2019 заборгованість з податку на прибуток відсутня. Станом на 11.03.2019 по особовому рахунку платника податків обліковується переплата в розмірі 659 179 356 грн. Позивач зазначає, що вказаної переплати достатньо для погашення задекларованих зобов`язань. З огляду на наведене, необґрунтованими є висновки податкового органу про наявність у платника податків переплати, якої недостатньо для погашення зобов`язань. Позивач вказує, що сума штрафної санкції також розрахована неправильно, адже неправильно визначено як дні прострочення оплати, так відповідно до ПК України вона складає 25 % від 1 426 792,9 грн. 25 % складає 356 698,22 грн. На думку позивача, податковий орган своїми діями встановлює для платника податку додаткові обмеження, не передбачені Податковим кодексом України, при отриманні бюджетного відшкодування, що не відповідає повноваженням податкового органу, передбаченим Податковим кодексом України та суперечить вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України. Відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, як протиправне.
Ухвалою від 24.10.2022 позовну заяву суд залишив без руху та надав строк на усунення недоліків позову.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи норми ПК України та судову практику у кожний конкретний проміжок часу грошове зобов`язання може мати лише один стан (узгоджене або ні), який визначається датою настання таких подій, як отримання платником ППР, а також початком процедури оскарження платником рішення контролюючого органу та її завершенням.
Відповідач вказує, що штрафні санкції визначені з розрахунку 25% від суми несплаченого грошового зобов`язання по податковій декларації з податку на прибуток за 2018 рік у відповідності до норм чинного законодавства. Відповідач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 21.09.2021 № 000/310/0401 правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.
У відзиві відповідач просив здійснювати розгляд адміністративної справи в порядку загального позовного провадження.
Стосовно заявленого у відзиві клопотання, суд зазначає таке.
Частинами 1-3 статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
При цьому, частиною 4 статті 12 КАС України чітко визначено перелік справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження.
Згідно із ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Кодекс ажміністративного судочинства України визначає виключні категорії спорів, які не можуть бути розглянуті адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження (ст. 257 ч. 4 КАС України).
Зконодавець чітко визначив, що за правилами спрощеного позовного провадження може розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, перелічених у ч.4 ст.12 КАС України та ч.4 ст.257 КАС України.
Педмет спору у цій аві не належить до категорії справ, визначених у ч.4 ст.12 КАС України та ч.4 ст.257 КАС України.
У заяві відповідач не зазначив та не обґрунтував в чому полягає для нього важливе значення розгляду справи саме в порядку загального позовного провадження, дослідження яких саме матеріалів та надання яких саме пояснень є необхідним саме у судовому засіданні та яким чином розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) вплине на об`єктивність з`ясування обставин справи або їх повноту.
Суд звертає увагу на те, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (частина перша статті 262 КАС України), з усіма правами, наданими сторонам Кодексом адміністративного судочинства України.
Учасники справи не обмежені у своєму праві подавати відзив, відповідь на відзив, заперечення, пояснення по суті спору, а також заявляти клопотання та заяви, наводити свої доводи, міркування щодо спірного питання, заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань, та користуватись усіма наданими процесуальними правами учасників справи.
Відповідач вчасно скористався наданим йому правом на подання відзиву та надав до суду відзив від 25.11.2022 з викладенням правової позиції щодо заявлених позовних вимог та доказами на підтвердження власних доводів.
Принцип змагальності сторін забезпечується і при розгляді судом справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Також суд зважає на введення в Україні воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», продовження воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб указом Президента України від 14.03.2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовження воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб указом Президента України від 18.04.2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовження воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 року строком на 90 діб указом Президента України від 17.05.2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовження воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 року строком на 90 діб указом Президента України від 23.08.2022 року №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Відтак, суди здійснюють правосуддя в умовах дотримання безпеки учасників судового процесу.
Враховуючи викладене, суд вважає, що складність цієї справи, характер спірних правовідносин та предмет доказування не входить до категорії справ, які необхідно розглядати за правилами загального позовного провадження або за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.
Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
За результатами перевірки складений акт від 12.08.2021 №625/32-00-04-01-01-00178353, у якому встановлені порушення ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»:
- п. 57.1 ст. 57 ПК України, відповідно до якого встановлена несвоєчасна сплата узгодженого податкового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств по податковій декларації за 2018 рік у сумі 1 426 792, 90 грн із затримкою на 59 календарних днів;
02.09.2021 позивачем направлені до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків заперечення на акт перевірки. Відповідь на заперечення направлена на адресу ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» листом від 14.09.2021 №4852/6/32-00-04-01-01-08.
На підставі акта перевірки від 12.08.2021 №625/32-00-04-01-01-00178353 відповідачем сформував та направив позивачу податкове повідомлення-рішення від 21.09.2021 №000/310/0401 про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 356 698, 23 грн, що складає 25% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання (затримка 59 календарних днів) в сумі 1 426 792, 90 грн.
Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України, рішенням якої від 26.08.2022 №9741/6/99-00-06-03-01-06 податкове повідомлення-рішення від 21.09.2021 №000/310/0401 залишене без змін, а скарга позивача без задоволення.
Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 21.09.2021 №000/310/0401, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно із підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
У відповідності до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
У пункті 37.2 статті 37 ПК України передбачено, що податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.
За змістом пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
На підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
За висновком цього акта в ході перевірки встановлені порушення платником вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, що полягають у несвоєчасній сплаті наступних сум узгоджених податкових зобов`язань з податку на прибуток:
02.11.2018 на підставі цього акта камеральної перевірки Офіс ВПП ДФС прийняв спірні і податкові повідомлення-рішення форми «Ш»:
Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва 09.12.2020 у справі №640/18284/19 у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» до Офісу великих платників податків ДПС про скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2021 у справі №640/18284/19 апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без задоволення; рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі №640/18284/19 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2021 повернуто скаржнику.

До дня звернення з позовом до суду, позивач звернувся до ДФС України зі скаргою від 14.11.2018 (вх. №ДФСУ 64162/6 від 14.12.2018) щодо скасування зазначених вище податкових повідомлень-рішень.

У рішенні ДФС України від 15.01.2019 №2093/6/99-99-11-06-01-25 (з урахуванням продовження строку розгляду) відмовило у задоволенні скарги ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля», податкові повідомлення-рішення від 02.11.2018 № та №000841613 залишені без змін.

Як вказано в акті перевірки від 12.08.2021 №625/32-00-04-01-01-00178353 за даними АС «Податковий блок» - АІС «Скарга» внесена інформація, що фактично рішення ДФС України отримані платником податків 22.01.2019.

Відповідно до пп. 56.17.3 п. 56.17 ст. 56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Судом встановлено, що граничний термін сплати грошових зобов`язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях від 02.11.2018 № та №000841613 й узгоджених в ході процедури адміністративного оскарження, припадає на 01.02.2019 (десятий день з дати отримання позивачем рішення ДФС України від 15.01.2019 №2093/6/99-99-11-06-01-25).

У зазначені терміни позивач не сплатив свої грошові зобов`язання. Враховуючи норми пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України несплачене грошове зобов`язання за податковими повідомленнями-рішеннями у розмірі 1 426 726,90 грн. вважається податковим боргом.

Згідно із п.87.9. ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» платіжним дорученням №45256 від 28.02.2019 сплатила податок на прибуток в сумі 300 000 000,00 гривень.

Згідно із п. 129.1 ст. 129 ПК України у разі погашення податкового боргу на суму погашеного грошового зобов`язання нараховується пеня. Відповідно пп.129.1.2 п.129.1 ст.129 ПК України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Відповідно до пп.129.3.1 п.129.3 ст. 129 ПК України нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Згідно із п. 131.2. ст. 131 ПК України п. 4 підрозділу 2 Розділу III Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, який був чинний на момент виникнення у позивача податкового боргу та сплати коштів за платіжним дорученням №45256 від 28.02.2019, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Таким чином, погашення боргу у розмірі 1 426 726,90 грн позивач провів платіжним дорученням від 28.02.2019 № 45256 на суму 300 000 000,0 грн., а також пені у сумі 20 264,37 грн, яка розраховується згідно із нормами пп. 129.1.2 п. 129.1 ст. 129 ПК України, за період з 04.02.2019 по 27.02.2019 (включно).

Прострочення термінів сплати, встановлених п. 57.3 ст. 57 ПК України, склало 26 календарних днів.

На стор. 4 акта перевірки від 12.08.2021 №625/32-00-04-01-01-00178353 зазначено, що згідно із даними інтегрованої картки платника податку на прибуток у лютому 2019 року ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» самостійно визначив та задекларував у податковій декларації з податку на прибуток підприємств від 28.02.2019 № податкові зобов`язання у сумі 659 179 356 грн. Граничний термін сплати 11.03.2019.

ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» платіжним дорученням №45837 від 04.03.2019 сплатив податок на прибуток в сумі 359 179 356 грн.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Згідно із п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На стор. 5 акта перевірки від 12.08.2021 №625/32-00-04-01-01-00178353 зазначено, що станом на 11.03.2019 по особовому рахунку ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» переплата склала 657 752 563,10 грн, якою погашені податкові зобов`язання з податку на прибуток у сумі 659 179 356 грн, визначених в декларації № від 28.02.2019.

Таким чином, на наступний день після сплати узгодженого грошового зобов`язання станом на 12.03.2019 недоплата по декларації склала 1 426 726,90 грн.

Вказана недоплата відбулась через погашення суми податкового боргу в розмірі 1 426 726,90 грн в порядку черговості за податковими повідомленнями-рішеннями від 02.11.2018 № та №000841613.

Сплата узгодженої суми податкового боргу в розмірі 1 426 726,90 грн по декларації № від 28.02.2019 була погашена позивачем за платіжним дорученням від 10.05.2019 №89775 в порядку черговості відповідно до п.87.9 ст. 87 ПК України.

Прострочення, встановлених п. 57.1 ст. 57 ПК України термінів сплати склало 59 календарних днів.

Стосовно доводів позивача про те, що зобов`язання щодо сплати сум за податковими повідомленнями-рішеннями від 02.11.2018 у платника податків настають протягом 10 календарних днів з дати набрання рішенням у справі №640/18284/19 законної сили, тобто починаючи з 09.04.2021, суд зазначає таке.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно із п. 56.19 ст. 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Пунктом 54.5 ст. 54 ПК України визначено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із даними ІКП платника податків та тверджень платника податків процедура адміністративного оскарження завершена 22.01.2019, тобто після спливу саме цієї дати грошове зобов`язання, визначене контролюючим органом, вважається узгодженим за умови, якщо платник податків не розпочав процедуру судового оскарження протягом 1 місяця з дати отримання рішення, складеного за наслідками адміністративного оскарження.

Верховний суд України у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 вказав, що зміст правовідносин щодо правомірності податкових повідомлень - рішень, якими платнику податків визначаються грошові зобов`язання свідчить, що податкові повідомлення-рішення об`єктивно не можуть існувати як спірні протягом 1095 днів, визначених у ст. 102 ПК України. Зазначене обґрунтовується зокрема обов`язком сплатити грошові зобов`язання протягом 10 календарних днів, які настають за днем отримання податкових повідомлень рішень, крім випадків, коли протягом такого строку платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення.

Статтею 56 ПК України визначені два види оскарження: адміністративне (п.56.3 ст.56) та судове (п.56.18 ст. 56). Також пунктом 56.17 ст. 56 ПК України визначений момент завершення процедури адміністративного оскарження та зазначено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Враховуючи норми ПК України, у кожний конкретний проміжок часу грошове зобов`язання може мати лише один стан (узгоджене або ні), який визначається датою настання таких подій, як отримання платником ППР, а також початком процедури оскарження платником рішення контролюючого органу та її завершенням. Відповідно обов`язки щодо сплати грошових зобов`язань будуть виникати у платника податків у залежності від дати настання зазначених подій.

У постанові від 27 вересня 2022 року у справі №380/7694/20 Верховний Суд здійснив аналіз судової практики з питання застосування норми статті 129 ПК України (у редакції чинній до 01 січня 2017 року) при нарахуванні контролюючим органом суми податку у разі виявлення його заниження є сформованою і усталеною. За сформованою судовою практикою, підпункт 129.1.2 статті 129 ПК України встановлює застосування фінансової санкції до платників податків у вигляді нарахування пені від дня настання строку погашення податкового зобов`язання та за весь період заниження податкового зобов`язання на суму такого заниження, оскільки платник весь період, коли він не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету. Така правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 травня 2020 року у справі №822/3190/17, від 11 червня 2020 року у справі №П/811/19/17. Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду підстав для відступу від цієї позиції не вбачав.

Аналогічна правова позиція застосовується і до вирішення питання щодо визначення граничного терміну сплати грошових зобов`язань.

Позивач у цій справі з моменту закінчення процедури адміністративного оскарження користувався коштами, визначеними за податковими повідомленнями-рішеннями від 02.11.2018 № та №000841613, які він повинен був сплатити до бюджету, що підтверджено судовими рішеннями у справі №640/18284/19.

Відтак суд зазначає, що податковий борг, правомірність якого підтверджена у судовому порядку, за весь час його несплати (у тому числі за період судового оскарження), вважається податковим боргом та має сплачуватись позивачем з дати його узгодження. Такою датою в даному випадку визначено закінчення процедури адміністративного оскарження, оскільки протягом місяця після отримання рішення центрального податкового органу, позивач не реалізував право судового оскарження податкових повідомлень-рішень від 02.11.2018 № та №000841613. Доказів зворотного суду не надано.

Вказаний висновок суду спростовує доводи позивача про відсутність заборгованості з податку на прибуток станом на 10.03.2019, оскільки у позивача була наявна заборгованість зі сплати податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями від 02.11.2018 № та №000841613, узгодженими в ході процедури адміністративного оскарження станом на 01.02.2019 (десятий день з дати отримання позивачем рішення ДФС України від 15.01.2019 №2093/6/99-99-11-06-01-25).

Стосовно доводів позивача про неправомірність розрахунку штрафної санкції в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, суд зазначає таке.

Відповідно до п.124.1 ст. 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно із п. 124.2 ст. 124 ПК України діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Пунктом 124.3 ст. 124 ПК України визначено, що діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Відповідачем враховані норми п.124.3 ст. 124 Кодексу, згідно яких кількість днів прострочення не перевищує 90 календарних днів, а також те, що штрафні санкції застосовуються окремо за кожне порушення (тобто, Кодексом не передбачено сумування прострочення термінів сплати, а згідно із даними акта перевірки прострочення склали у одному випадку 26, а у другому 59 днів) для застосування у даному випадку штрафу в розмірі 50% від суми несплаченого грошового зобов`язання, відсутні підстави.

Детальне обґрунтування розрахунку штрафних санкцій, наведене в описовій частині оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 21.09.2021 № 000/310/0401, є зрозумілим та доведеним до відома платника податків.

Судом встановлено, що штрафні санкції визначені з розрахунку 25% від суми несплаченого грошового зобов`язання по податковій декларації з податку на прибуток за 2018 рік від 28.02.2019 №, виходячи із суми 1 426 792,90 грн за затримку 59 календарних днів сплати грошового зобов`язання.

За наслідками розгляду справи, судом не встановлено порушень розрахунку терміну граничного строку сплати грошових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями від 02.11.2018 № та №000841613, розрахунку сплати грошового зобов`язання за декларацією з податку на прибуток за 2018 рік від 28.02.2019 № та визначення розміру штрафних санкцій, як наслідок, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 21.09.2021 № 000/310/0401 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, та довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

З`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд зробив висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно із ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Соборна, 76, ) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. О. Поля, 57, код ЄДРПОУ ВП 43968079) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 24.03.2023 року.

Суддя С.В. Ніколайчук