Справа № 520/27723/21
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 р. Справа № 520/27723/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

при секретарі судового засідання - Король Д.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Гофельд Г.С., представника відповідача - Гвоздецької О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд

- визнати протиправним та скасувати п.1 наказу начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02.11.2021 № 939 "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області" в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області від 09.11.2021 року № 706 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого сержанта поліції, поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області без стажування;

- стягнути з Головного управління національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період вимушеного прогулу, починаючи з 10.11.2021 по дату поновлення ОСОБА_1 на посаді (станом на дату подачі позову).

В обґрунтування позову вказано, що відповідачем у висновку службового розслідування, за наслідками якого було прийнято рішення про звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції лише відтворені фактичні обставини кримінального правопорушення, які містяться в ухвалі Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 642/6505/21 про надання дозволу на проведення обшуку без зазначення, які саме дії позивача є несумісними з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, а також не доведено причинного зв`язку між діями ОСОБА_1 та шкідливими наслідками, що визначається як порушення службової дисципліни.

На думку представника позивача, Головним управлінням Національної поліції в Харківській області не доведено наявності в діях ОСОБА_1 наявності дисциплінарного проступку, відтак, п.1 наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02.11.2021 № 939 "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області» та наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 09.11.2021 № 706 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті за відсутності належних доказів факту вчинення позивачем конкретно визначеного дисциплінарного проступку, що є підставою для поновлення ОСОБА_1 на службі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження в цій адміністративній справі з викликом сторін в судове засідання.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому вказав, що за результатами проведення службового розслідування старшим сержантом поліції ОСОБА_1 вчинено дисциплінарний проступок, що виразилося у порушенні ним вимоги п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині недотримання Присяги поліцейського, п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині бути вірним Присязі поліцейського, п. 3 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині запобігати вчиненню правопорушень, п. 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині утримання від дій, які підривають авторитет Національної поліції України.

Так, відповідач вказує, що старший сержант поліції ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, який є не сумісним з подальшим проходженням ним служби в Національній поліції України, компрометує авторитет поліції як правоохоронного органу, викликає в населення неповагу до поліції, знижує авторитет та довіру до Національної поліції України в цілому, враховуючи також те, що подія за участю старшого сержанта поліції ОСОБА_1 набула суспільний резонанс, про що свідчать публікації події за його участі у засобах масової інформації України. Відповідач вважає, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. В даному випадку поведінка та дії позивача, що стали результатом відкритого кримінального провадження № 0000109, не ставить під сумнів правомірність звільнення позивача зі служби в Національній поліції України.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що відповідачем під час прийняття оскаржуваних наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не повно встановлено обставини події ( відсутній протокол обшуку, документи про обшук житла позивача, протокол пред`явлення позивача до впізнання), до уваги взято сумнівні публікації в ЗМІ та не враховано попередню позитивну службову характеристику позивача. Таким чином, представник позивача вважає, що наявні обґрунтовані підстави для скасування спірних наказів Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02.11.2021 № 939 ( в частині пункту 1) та від 09.11.2021 № 706 о/с та, відповідно, поновлення позивача на займаній посаді.

У судовому засіданні 09.03.2023 року представники сторін підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , старший сержант поліції, працював в секторі поліцейської діяльності № 1 ( з обслуговування на залізничній станції м. Харків) Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції Харківської області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 01.10.2021 № 1975 за фактом надходження доповідної записки т.в.о. заступника начальника УГІ ГУНП в Харківській області майора поліції Шадріна А.О. від 30.09.2021 № 61/119-15/02-2021 (а.с. 116) про проведення працівниками Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, в рамках кримінального провадження від 06.03.2021 № 0000109 внесеного до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 368 КК України призначено службове розслідування, зокрема і щодо старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (а.с. 118).

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 12.10.2021 № 2034 «Про внесення змін до наказу ГУНП в Харківській області від 01.10.2021 № 1975» внесено зміни у склад дисциплінарної комісії (а.с. 122).

Службовим розслідуванням встановлено, що на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 27.09.2021 (а.с. 133) слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні від 06.03.2021 № 0000109, внесеного працівниками ТУ ДБР до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 368 КК України, проведено обшуки за місцем мешкання поліцейських сектору поліцейської діяльності № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , старшого сержанта поліції ОСОБА_2 , поліцейського взводу № 1 РПСПОП «Схід» ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_3 , поліцейського взводу № 2 РПСПОП «Схід» ГУНП в Харківській області сержанта поліції ОСОБА_4 .

30.09.2021 старшому сержанту поліції ОСОБА_1 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Поліцейський у порядку ст. 208 КПК України не затримувався, запобіжний захід не обирався.

Так, в ході службового розслідування встановлено, що 21.05.2021 близько 05.05 сержант поліції ОСОБА_4 разом зі старшими сержантами поліції ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , перебуваючи на чергуванні на території автостанції за адресою АДРЕСА_2 здійснили доставлення до розташованого на території вказаної автостанції приміщення опорного пункту поліції, раніше не знайомого громадянина ОСОБА_5 .

Після перевірки особистих документів останнього і повідомлення ним про те, що він прямує з м. Донецька на заробітки до м. Києва, ОСОБА_4 , почав погрожувати ОСОБА_5 затриманням, притягненням до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП (порушення правил щодо карантину людей), ст. 204-1 КУпАП (незаконне перетинання або спроба перетинання державного кордону України), ст. 204-2 КУпАП (порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї), подальшими штрафними санкціями.

В подальшому, вищезазначені поліцейські ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , використовуючи психологічний тиск та, з метою примусового схилення ОСОБА_5 надати вказаним поліцейським неправомірну вигоду (шляхом вимагання) примусили останнього погодитись надати їх неправомірну вигоду у розмірі 200 Євро, які потім було збільшено ще на 5000 грн.

ОСОБА_5 , перебуваючи під впливом погроз вказаних працівників поліції, був вимушений погодитися та у зв`язку з нестачею грошових коштів на власному картковому рахунку НОМЕР_1 , відкритому у АО КБ «Приватбанк», у присутності вказаних працівників поліції зателефонував своєму знайомому ОСОБА_6 , який о 05:49 перерахував ОСОБА_5 на вказаний банківський рахунок грошові кошти у сумі 4999 грн. через мобільний додаток «Приват24».

Після цього ОСОБА_5 прослідував у присутності ОСОБА_2 до приміщення автовокзалу за вищевказаною адресою, де з банкомату зняв з власного карткового рахунку 5000 грн. та після чого повернувся до приміщення вищевказаного опорного пункту поліції, де на нього чекав ОСОБА_1 , який вказав ОСОБА_5 на верхню шухляду наявного у приміщенні вказаного опорного пункту поліції письмового столу, в яку останній узгоджену суму грошових коштів, а саме 200 Євро та 5000 грн.

Після вказаних дій ОСОБА_1 дозволив ОСОБА_5 покинути приміщення вказаного опорного пункту поліції.

З метою повного та всебічного проведення службового розслідування дот ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві було направлено запит щодо надання будь якої інформації або матеріалів, що можуть свідчити про причетність, зокрема, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 до вчинення вказаного кримінального порушення.

Так, відповідно до книги нарядів ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області (інв. № 1680 від 15.05.2021) встановлено, що у період часу з 20:00 20.05.2021 до 08:00 21.05.2021 на нічне чергування з охорони публічного порядку та безпеки на автостанції, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 заступили поліцейські СПД № 1 ХРУП №1 старші сержанти поліції ПідькоР.М., ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та сержант поліції ОСОБА_7 .

Вказані поліцейські пройшли інструктаж щодо неухильного дотримання під час несення служби заходів особистої безпеки та поводження зі зброєю, отримали табельну вогнепальну зброю, спецзасоби, а також засоби індивідуального захисту, про що поставили власноручні підписи в книзі нарядів.

Згідно бази даних ІПНП України встановлено, що у період часу з 20:00 20.05.2021 до 08:00 21.05.2021 будь яких заяв чи повідомлень про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення на автовокзалі, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстровано, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_5 не складався.

Згідно довідки начальника СПД № 1 ХРУП №1 капітана поліції ОСОБА_8 встановлено, що вищевказані поліцейські будь яких рапортів щодо виявлення ними під час несення служби у період часу з 20:00 20.05.2021 до 08:00 21.05.2021 адміністративних або кримінальних правопорушень не писали, постанов та протоколів не складали, до оператора служби « 102» не телефонували, керівництво СПД №1 ХРУП №1 про будь які події не інформували, в тому числі про події за участі ОСОБА_5 (а.с.156).

Вказані обставини також підтверджується листом заступ. Начальника УОАЗОР ГУНП в Харківській області Є. Маслій від 27.10.2021 № 5463/119-25/03-2021 (а.с. 159).

Опитаний в ході службового розслідування ОСОБА_5 надав пояснення та підтвердив вищезазначені обставити та вказав, що може впізнати поліцейських, які вимагали та отримали від нього неправомірну вигоду у розмірі 200 Євро та 5000 грн. під час проведення слідчих дій (а.с. 160-161).

Старший сержант поліції ОСОБА_1 відмовився від надання будь яких пояснень щодо події, яка трапилась 21.05.2021 у період часу з 20:00 20.05.2021 до 08:00 21.05.2021 на території автостанції, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а також щодо вручення йому повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, що зафіксовано в акті про відмову надати пояснення від 01.10.2021 № 67/119-15/02-2021.

Поряд з цим, під час проведення службового розслідування встановлено, що у мережі Інтернет виявлено ряд публікацій критичного характеру щодо викриття працівниками ТУ ДБР поліцейських, які незаконно затримували громадян з ОРДЛО та вимагали у них грошові кошти, що викликало суспільний резонанс.

Так, у Telegram каналі «Police Control Ukraine» опубліковано статтю під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

На сайті інформаційного агентства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 опубліковано статтю під назвою «У Харкові поліцейські незаконно затримували людей з ОРДЛО та вимагали у них гроші».

На сайті інформаційного агентства «СЬОГОДНІ» опубліковано статтю під назвою « У Харківській області поліцейські змусили чоловіка узяти в борг, щоб дати їм хабара».

Вказані публікації викликали резонанс у суспільстві, а поліцейські ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вчинили дії, які підривають авторитет та імідж Національної поліції, а також довіру населення до поліції у цілому, у результаті чого підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 368 КК України, що свідчить про порушення службової дисципліни.

Під час службового розслідування встановлено, що у порушення п. 4 функціональних обов`язків поліцейського СПД № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, п. 2,3,8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", вищевказані поліцейські, безпідставно завели до кімнати поліції громадянина ОСОБА_5 та не склали відносно нього адміністративний матеріал за ст.. 44-3, ст.. 204-1 та ст.. 204-2 КУпАП, що свідчить про вчинення дисциплінарного проступку.

Враховуючи вищевикладене, поліцейські ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вчинити дисциплінарні проступки, які є не сумісними з подальшим проходженням ними служби в Національній поліції України.

Висновком службового розслідування від 29.10.2021 ухвалено за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у невиконанні вимог п.1 ч.1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" в частині недотримання Присяги поліцейського, п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині бути вірним Присязі поліцейського, п. 3 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині запобігати вчиненню правопорушень, п. 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині утримання від дій, які підривають авторитет Національної поліції України, п. 4 своїх функціональних обов`язків, п. 2,3, 8 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", застосувати до поліцейського з реагування патрульної поліції СПД № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02.11.2021 № 939 "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у невиконанні п.1 ч.1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" в частині недотримання Присяги поліцейського, п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині бути вірним Присязі поліцейського, п. 3 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині запобігати вчиненню правопорушень, п. 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині утримання від дій, які підривають авторитет Національної поліції України, п. 4 своїх функціональних обов`язків, п. 2,3, 8 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейського з реагування патрульної поліції СПД № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції (а.с. 188-190).

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 09.11.2021 № 706 о/с сержанта поліції ОСОБА_1 (0083097), поліцейського з реагування патрульної поліції СПД № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області звільнити за п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Позивач, не погоджуючись з п.1 наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02.11.2021 № 939 "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області» та Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 09.11.2021 № 706 о/с, звернувся до суду зі даним позовом з метою поновлення на займаній посаді.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VІІІ ( в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" визначено основні обов`язки поліцейського, зокрема, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про запобігання корупції" особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (зокрема, поліцейські), забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про запобігання корупції" особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: 1) відмовитися від пропозиції; 2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; 3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; 4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 за № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввіудом у постанові від 19.04.2019 у справі № 802/1172/17-а.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15.03.2018 за № 2337-VIIІ.

Положеннями ст. 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

За змістом п. п. 2, 14 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

З аналізу вищевказаних положень Дисциплінарного статуту слідує, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Так, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з ч. 1, ч. 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Відповідно до ст. 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) є тимчасовим заходом на час проведення службового розслідування та може бути застосовано до поліцейського у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) оформляється письмовим наказом керівника, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та не може перевищувати строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) у разі вчинення ним корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, здійснюється відповідно до Закону України "Про запобігання корупції". Поліцейський, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання службових обов`язків (посади) в порядку, визначеному законом. На період відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) у поліцейського вилучається службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак, табельна вогнепальна зброя та спеціальні засоби.

Відповідно до ч. 1, ч. 11 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Згідно з ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

За статтею 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Пунктом 1, 2 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом МВС України від 07.11.2018 за № 893 (надалі - Порядок № 893) передбачено, підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. п. 1 - 3 розділу 5 Порядку № 893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

На підставі пункту першого Розділу VІ Порядку № 893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення службового розслідування щодо позивача стали обставини, викладені у доповідній записці т.в.о. заступника начальника УГІ ГУНП в Харківській області майора поліції Шадріна А.О. від 30.09.2021 № 61/119-15/02-2021 про проведення працівниками Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, в рамках кримінального провадження від 06.03.2021 № 0000109 внесеного до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 368 КК України призначено службове розслідування, зокрема і щодо старшого сержанта поліції ОСОБА_1

У зв`язку з чим, відповідачем прийнято наказ ГУНП в Харківській області від 01.10.2021 № 1975, яким призначено службове розслідування та відсторонено старшого сержанта поліції ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування.

Разом з тим, в рамках проведення службового розслідування, було проведено моніторинг мережі Інтернет на предмет публікацій з приводу зазначеної події.

Так, у Telegram каналі «Police Control Ukraine» опубліковано статтю під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

На сайті інформаційного агентства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 опубліковано статтю під назвою «У Харкові поліцейські незаконно затримували людей з ОРДЛО та вимагали у них гроші».

На сайті інформаційного агентства «СЬОГОДНІ» опубліковано статтю під назвою « У Харківській області поліцейські змусили чоловіка узяти в борг, щоб дати їм хабара».

Викладене свідчить, що старший сержант поліції ОСОБА_1 своїми діями викликав суспільний резонанс та вчинив дії, які підривають авторитет Національної поліції України.

Матеріали справи не містять доказів того, що протягом 2021 року позивач звертався до органів поліції із заявами та повідомленнями про пропозиції або надання йому неправомірної вигоди.

Згідно матеріалів особової справи старшого сержанта поліції ОСОБА_1 судом встановлено, 07.11.2015 позивач склав Присягу на вірність українському народові, згідно з якою зобов`язується з гідністю нести високе званні поліцейського, сумлінно виконувати свої службові обов`язки, дотримуватись Конституції та законів України (а.с. 152).

Судом також встановлено, старший сержант поліції ОСОБА_1 особисто ознайомився з підпискою щодо обмежень, пов`язаних зі службою поліції (а.с. 154-155) та попереджений про необхідність дотримання антикорупційного законодавства відповідно до ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції), що зафіксовано у відповідній пам`ятці (а.с. 153).

Суд зазначає, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Отже, поліцейський в будь-який час та за будь-яких обставин зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики та чинного законодавства, бути взірцем для громадян, та не допускати зі свого боку дій, які підривають авторитет та довіру громадян до поліції, враховуючи те, що суспільством висуваються підвищені вимоги до поліцейського через те, що він є носієм влади.

Обов`язок поліцейського полягає у тому, щоб неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, поважати і не порушувати прав і свобод людини та дотримуватися службової дисципліни.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги.

Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд зазначає, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Суд зазначає, що позивач, склавши Присягу працівника Національної поліції України, присягнув вірно служити Українському народові, дотримуючись Конституції України та законів України, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Разом з тим, вчинені старшим сержантом поліції ОСОБА_1 дії свідчать про порушення вимог чинного законодавства, що не може сприяти зміцненню авторитету поліції. Дії позивача, встановлені службовим розслідуванням, є такими, що підривають авторитет і довіру до поліції як органу державної виконавчої влади, який покликаний захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, що є неприпустимим.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.12.2020 у справі №802/2046/18-а та у постанові Верховного Суду від 16.10.2020 у справі № 814/2622/13-а, від 26.01.2021 року у справі № 2140/1342/18.

Відтак, висновок службового розслідування від 20.10.2021 про порушення позивачем службової дисципліни, яке виразилось у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій, несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських, є обґрунтованим.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого наказу про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Матеріалами службового розслідування, наявними в матеріалах справи, підтверджено факт порушення позивачем службової дисципліни.

Сам по собі висновок службового розслідування це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.

Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в цьому випадку щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.

З наведеного випливає, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02.11.2021 № 939 "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області", прийнятий за висновками службового розслідування, матеріали якого є такими, що беззаперечно свідчать про наявність у позивача вини у вчиненні проступку, за яке він притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

А тому, відповідачем обґрунтовано та правомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Стосовно посилань представника позивача на недоліки оформлення кримінального провадження за подією, яка мала місце 21.05.2021 та відсутність підстав для притягнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності з огляду на відсутність відповідного судового рішення (вироку), яке набрало законної сили, яке би підтверджувало факт учинення ним діяння, що ставиться йому в провину, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Приписами частини 2 статті 16 Статуту передбачено, що у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Ця норма права не встановлює заборони проводити службове розслідування, коли вже розслідується кримінальне провадження стосовно працівника поліції.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності.

Притягнення до дисциплінарної та кримінальної відповідальності за одні і ті ж самі дії не суперечить приписам статті 61 Конституції України.

Звільнення зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення є самостійною і окремою підставою припинення служби в поліції, визначеною п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Колегія суддів Верховного Суду у постанові від 07 лютого 2020 року по справі № 260/1118/18 зазначила, що наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в органах внутрішніх справ, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 66 Положення № 114 у разі встановлення службовою перевіркою дій, що підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби.

Відсутність обвинувального вироку щодо позивача не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях.

Вказана позиція, зокрема, наведена в постанові Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №804/676/18.

Законодавець чітко розмежовує випадки притягнення поліцейського до дисциплінарної та кримінальної відповідальності у якості двох самостійних підстав для звільнення зі служби. Так, у першому випадку рішення про звільнення поліцейського зі служби в Національній поліції ухвалюється на підставі висновку службового розслідування, а у другому - на підставі обвинувального вироку суду, що набрав законної сили. Отже, наявність судового рішення про визнання особи винною у вчиненні кримінального правопорушення не є визначальною для притягнення такої особи до дисциплінарної відповідальності, адже питання про дисциплінарну відповідальність вирішується за результатами проведення службового розслідування.

Аналогічні висновки містяться у висновку Верховного Суду, викладених у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 320/3085/20 (провадження № К/9901/179/21).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна зосереджуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Разом з цим, слід ураховувати, що на відміну від звільнення зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

В силу статей 1, 2 Дисциплінарного статуту підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги поліцейського.

Зазначені правові висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 19.04.2019 у справі № 802/1172/17-а.

Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі X. v. Austria про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі C. v. the United Kingdom про неприйнятність заяви № 11882/85). Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі Ringvold v. Norway, заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, провівши службове розслідування і встановивши докази вчинення поліцейським ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, відповідач не повинен чекати набрання законної сили рішенням суду про притягнення позивача до кримінальної відповідальності, щоб притягнути його до дисциплінарної відповідальності на підставі припису п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Суд зазначає, що за висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22 листопада 2019 року по справі №826/6107/18 (провадження №К/9901/20337/19) рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі ККУ.

З огляду на вказане суд не приймає до уваги посилення позивача у позові на рішення Верховного суду по справі № 802/522/16-а від 15.11.2018 року, оскільки під час вирішення справи слід враховувати останню актуальну практику Верховного суду.

Поряд з цим, суд враховує, що Закон України «Про Національну поліцію» виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції. Так, вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного (постанова Верховного Суду у справі №802/1172/17-а від 19.04.2019).

Верховний Суд у вищезазначеній справі зробив висновок про те, що доводи позивача про відсутність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності з огляду на відсутність відповідного судового рішення (вироку), яке набрало законної сили, яке би підтверджувало факт учинення ним діяння, що ставиться йому в провину, є безпідставними.

Так, у даному випадку рішення про захід впливу у вигляді звільнення зі служби в поліції вжито до позивача за дії, що виразились у скоєнні проступку, що підриває авторитет поліції і її працівників в очах громадськості, порушення етики поведінки поліцейського, чим допущено порушення службової дисципліни.

Тобто, наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на самостійних підставах, натомість, встановлення вини останньої у скоєнні злочину є компетенцією відповідного суду у межах кримінального провадження.

Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. При цьому предметом даного адміністративного позову є саме порушення позивачем службової дисципліни.

Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, суд зауважує, що обрання того чи іншого виду дисциплінарного стягнення є правом роботодавця в залежності від його оцінки та кваліфікації дій особи, відносно якої має бути застосовано таке стягнення, тобто належить до дискреційних повноважень відповідача, який за умови встановлення факту порушення службової дисципліни має право з урахуванням всіх обставин справи та особи порушника обрати один з визначених законом видів покарання.

Аналогічні висновки містять в постановах Верховного Суду від 21.12.2018 по справі №805/623/16-а, від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 22.03.2019 у справі 804/676/18, від 22.11.2019 у справі 826/6107/18, від 31.03.2020 у справі 806/2492/16, від 25.06.2020 у справі №2240/2329/16, від 26.01.2021 у справі № 2140/1342/18.

Таким чином, доводи позивача про відсутність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності з огляду на відсутність відповідного судового рішення (вироку), яке набрало законної сили, яке би підтверджувало факт учинення ним діяння, що ставиться йому в провину, як і доводи щодо порушення відповідачем принципу презумпції невинуватості, оскільки звільнення позивача відбулось до встановлення його вини обвинувальним вироком суду, є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах законодавства, адже підставою звільнення позивача було порушення ним Дисциплінарного статуту, а не наявність кримінального провадження, чи доведення вини останнього у вчиненні злочину. Тобто, оскаржуваними наказами позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, при цьому не з підстав скоєння кримінального правопорушення, а через вчинення дій, які є дисциплінарним проступком.

В контексті вищезазначеного, суд також не приймає до уваги посилання представника позивача у відповіді на відзив на відсутність протоколу обшуку, документів про обшук житла позивача, протоколу пред`явлення позивача до впізнання, оскільки дисциплінарна комісія не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення позивача, яке здійснюється в межах судового розслідування, а лише перевірила викладені у підозрі обставини на предмет дотримання вимог, що ставляться до посадових осіб органів поліції та наявності в діях ОСОБА_1 , як працівника поліції, складу дисциплінарного проступку. Встановлені в ході дисциплінарного провадження факти і з`ясовані обставини мають значення тільки для прийняття рішення в рамках своєї компетенції та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи, що дисциплінарною комісією аналізувались дії відповідача з позиції наявності порушення службової дисципліни, рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності хоч і прийнято на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого відносно позивача за ч. 3 ст. 368 КК України, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 800/547/17 (П/9901/141/18).

Також, суд зазначає, що наявність у позивача попередньої бездоганної поведінки та позитивна службова характеристика не виключає можливість застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, з огляду на те, що вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як органу, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Щодо посилань представника позивача на неприйнятність таких доказів, як публікації в мережі Інтернет, суд зазначає, що наявність такої інформації слугує виключно для підтвердження факту суспільного резонансу, що викликала вказана подія і що є одним із аспектів для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за підставами, вказаними у оскаржуваних рішеннях, такі докази не слугують підтвердженням вчинення позивачем злочину та не оцінюються судом з урахуванням положень законодавства України про засоби масової інформації.

Зважаючи на встановлені дисциплінарною комісією на підставі зібраних і проаналізованих у їх взаємозв`язку доказів фактичні обставини цієї справи суд вважає, що відповідачем доведено у даному випадку в діянні позивача недотримання службової дисципліни та, відповідно, складу дисциплінарного проступку, а також із співмірністю обраного видом дисциплінарного стягнення вчиненим позивачем діям.

Отже, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним, оскільки під час проведення службового розслідування інформація щодо можливих порушень службової дисципліни знайшла своє підтвердження.

Відповідно до п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04, 10 лютого 2010 року) Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

З огляду на таке суд вважає інші аргументи учасників справи такими, що не вимагають детального аналізу, оскільки вони не спростовують висновків суду, зроблених у цій справі.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 24 березня 2023 року.

Суддя А.С.Мороко