Справа № 761/25822/22
Суддя: Юзькова О. Л.
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/343/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Юзькової О.Л.

при секретарі Марінченко Л.В.,

за участі

представника позивача Денисюка О.І.

представника відповідача Гаврилюка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. 28.10.2022 р. на підставі наказу № 335-п від 30.08.2022 р. Головного управління ДПС у м. Києві розпочато проведення фактичної перевірки ТОВ ОТК «Європлюс». За результатами перевірки 01.11.2022 р. складено акт перевірки № 34097/26/15/07/ НОМЕР_1 , в якому викладено висновок про те, що Товариством порушено порядок п. 6 розд. ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті України з огляду на встановлені факти порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари, а саме перевищення граничних сум розрахунків протягом дня. На підставі Акту 07.11.2022 р. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно керівника ТОВ ОТК «Європлюс» ОСОБА_1 . На підставі протоколу та Акту 09.11.2022 р. винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 163-15 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн. Позивач не погоджується із накладенням стягнення, оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, зважаючи на те, здійснення операцій, пов`язаних з прийманням та видаванням готівкових коштів через касу відноситься до посадових обов`язків касирів ТОВ ОТК «Європлюс», а не керівника Товариства. Крім того, адміністративне стягнення накладене поза межами строків, визначених ст. 38 КУпАП. Також не є обгрунтованим розмір штрафу. За таких обставин представник позивача просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 09.11.2022 р. Головного управління ДПС у м. Києві про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Провадження у справі відкрито 10.02.2023 р., вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представником відповідача подано відзив на позов, де зазначено наступне. Під час проведення перевірки, за результатами якої було складено відповідний Акт було встановлено, що 21.06.2022 р., ТОВ ОТК «Європлюс» проведено готівковий розрахунок протягом одного дня на суму 63 820,00 грн., 16.07.2022 р. проведено готівковий розрахунок протягом одного дня на суму 50 999,00 грн. та 207 49 ,00 грн., що є перевищенням граничної суми здійснення розрахунків готівкою протягом одного дня, встановленої п. 6 розділом ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.12.17 р. № 148. Відповідно до п. 47 Положення відповідальність за дотримання порядку ведення операцій з готівкою є керівники суб`єктів господарювання. Крім того, позивача було повідомлено , що розгляд справи про притягнення до адміністративне правопорушення відбудеться 07.11.2022 р. та у зв`язку із неявкою позивача складено відповідний акт. 09.11.2022 р. винесено оскаржувану постанову. Строки для притягнення до адміністративної відповідальності порушено не було, оскільки при правопорушеннях, які тривають зазначений строк обчислюється з дня виявлення правопорушення.

У відповіді на відзив представник відповідача наголосив, що відповідачем не спростовані висновки Верховного Суду викладені у постанові від 08.06.2021 р. у справі 761/25397/16-а, що порушення порядку проведення розрахунків є разовим правопорушенням, оскільки таке правопорушення немає триваючого характеру й завершується в момент вчинення розрахунку. Також представником позивача подано заяву про розподіл витрат на правову допомогу, відповідно до якої просить здійснити розподіл судових витрат, які поніс ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції у розмірі 5470,00 грн. (витрати на професійну правничу допомогу).

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача під час розгляду справи зазначив, що підстави для задоволення позову відсутні. Також заперечував щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, розмір яких не відповідає складності справи.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши наявні докази та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено, і не заперечується сторонами, що 01.11.2022 р. за результатами проведення фактичної перевірки, яка здійснювалась фахівцями Головного управління ДПС у м. Києві на підставі наказу № 335-п від 30.08.2022 р. Головного управління ДПС у м. Києві було складено Акт (бланк № 004315), в якому зроблено висновок про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю об`єднана торговельна компанія «Європлюс» порушено п. 6 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.12.17 р. № 148, а саме встановлено факти порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари - перевищення граничних сум розрахунків готівкою протягом дня.

07.11.2022 р. складено протокол про адміністративне правопорушення № 15140 де зазначено, що керівник ТОВ ОТК «Європлюс» ОСОБА_1 вчинив порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а саме здійснення розрахунку готівкою із фізичною особою протягом одного дня, понад установлену граничну суму, за що передбачена відповідальність за ст. 163-15 КУпАП.

Дата і місце вчинення порушення - 21.06.2022 р. о 12:41 год., 16.07.2022 р. о 12:20 год., 16.07.2022 р. о 18: 11, (магазин) м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13-б.

09.11.2022 р. в.о. начальника ГУ ДПС у м. Києві винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на керівника ТОВ ОТК «Європлюс» ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. за ст. 163-15 КУпАП за порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а саме здійснення розрахунку із фізичною особою протягом одного дня, понад установлену граничну суму, чим порушено пункт 6 розділу ІІ «Положення про проведення касових операцій у національній валюті в Україні», від 29.12.2017 р. № 148 (зі змінами та доповненнями).

Положеннями ст. 163-15 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Відповідно до п. 6 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.12.17 р. № 148, суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами: 1) між собою - у розмірі до 10000 (десяти тисяч) гривень включно; 2) з фізичними особами - у розмірі до 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень включно.

Так, як свідчать матеріали справи, за місцем діяльності ТОВ ОТК «Європлюс» за адресою м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13-Б, відповідно до чеку № nZbRNL50Day 21.06.2022 р. проведено готівковий розрахунок протягом одного дня на суму 63 820,00 грн., 16.07.2022 р. відповідно до чеку № n8gooY1WM5w проведено готівковий розрахунок протягом одного дня на суму 50 999,00 грн., 16.07.2022 р. відповідно до чеку № RHpp_GWQ6xw проведено готівковий розрахунок протягом одного дня на суму 207 495,00 грн.

Представник позивача не заперечував факт порушення здійснення готівкових розрахунків, проте вказує на те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 163-15 КУпАП та зазначає про порушення строків притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, в розумінні п. 47 розділу ІV Положенняпро ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.12.17 р. № 148, саме керівники суб`єктів господарювання несуть відповідальність за дотриманням порядку ведення операцій з готівкою. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку.

За таких обставин, суд не може покласти в основу рішення доводи представника позивача , щодо неможливості притягнення ОСОБА_1 , директора ТОВ ОТК «Європлюс» до адміністративної відповідальності за ст. 163-15 КУпАП.

З іншого боку за положеннями ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття "триваюче правопорушення". Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02.08.2013 № 6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

На таку обставину звернуто увагу Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 08.06.2021 р. у справі № 761/25397/16-а та зроблено висновок про те, що порушення порядку проведення розрахунків є разовим правопорушенням, оскільки таке правопорушення немає триваючого характеру й завершується у момент здійснення розрахунку.

Приписами ст. 247 КУпАП визначено - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Зважаючи на те, що порушення були здійсненні 21.06.2022 р. та 16.07.2022 р., провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на час її розгляду 09.11.2022 р. підлягало закриттю.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині визнання протиправною та скасування постанови.

Щодо вимоги про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, слід зазначити наступне.

За приписами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, Верховний Суд у справі №490/843/15-а у постанові від 01.03.2021 р. зазначив, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинний на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб`єктами владних повноважень (крім суду).

Згідно з статті 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Статтею 221 глави 17 КУпАП "Підвідомчість справ про адміністративне правопорушення" закріплено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС України (у вказаній вище редакції) щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє суду касаційної інстанції дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених статті 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, вимога ОСОБА_1 в частині закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не можуть бути задоволені.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України, представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами другою-третьою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

Так, між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Олега Денисюка» 05.10.2022 р. укладений договір про надання правничої (правової) допомоги.

За правову допомогу, передбачену даним договором, клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) у розмірі, визначеному у додатку до цього договору.

Зі змісту Акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) вбачається, що послуги щодо представництва інтересів клієнта в суді надані в повному обсязі та клієнт приймає ці послуги.

Вартість послуг (робіт) згідно з цим актом є фіксованим гонораром і складає 5 470,00 грн.

Деталізація послуг (робіт) з надання правничої (правової) допомоги із визначенням вартості також міститься в матеріалах справи.

Суд, вирішуючи питання про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові 21.01.2021 №280/2635/20, відповідно до якого КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Суд бере до уваги, що адвокатом дійсно надані послуги, які включали в себе підготовчий процес для розгляду даної справи в суді збір і систематизацію документів для вироблення правової позиції, складення адміністративного позову, відповіді на відзив відповідача. При цьому розмір вартість погоджена сторонами та не спростована представником Головного управління ДПС у м. Києві.

Водночас обов`язок доведення неспівмірності цих витрат законом покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тобто, у даному випадку, на відповідача.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

З огляду на викладене та беручи до уваги відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат позивача на правничу допомогу та обґрунтованих заперечень відповідача щодо розміру таких витрат, суд вважає, що витрати позивача на правничу допомогу не можуть бути зменшені за ініціативою суду та підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Водночас в силу положень ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки позов задоволено частково і беручи до уваги, що позовні вимоги мають немайновий характер, що унеможливлює визначення конкретної частки задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача половини понесених ними витрат на професійну правничу допомогу, загальний розмір яких складає 5 470,00 грн.

Також, з огляду на вимоги ст.139 КАС України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню і сплачена ним сума судового збору.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 11, 69, 70, 71,139, 160-163, 167,171-2 КАС України, ст.ст. 38, 247,163-15 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягненнязадовольнити частково.

Визнати пртиправною та скасувати постанову Головного управління ДПС ум. Києві про накаладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 09.11.2022 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 470 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в разі пропущення вищезазначених строків, або якщо її не скасовано після розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суддя: