Справа № 120/19155/21-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 березня 2023 р. Справа № 120/19155/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

22.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 №45 від 22.10.2018 року позивача виключено зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення.

Однак, на день виключення позивача зі списків особового складу військової частини з ним не було проведено виплату індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 року до 01.03.2018 року.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/2431/20-а від 22.09.2020 року, окрім іншого, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року та з 01.03.2018 року по 26.10.2018 року включно.

На виконання вказаного рішення відповідач нарахував позивачу індексацію за вказаний період з розрахунку базового місяця - січень 2016 року та перерахував на рахунок позивача кошти у сумі 4759, 24 грн.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №120/8414/20-а від 11.08.2021 року зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року до 01.03.2018 року з розрахунку базового місяця - січень 2008 року, за період з 01.03.2018 року по 26.10.2018 року з урахуванням в якості базового місяця березня 2018 року та здійснити доплату суми індексації грошового забезпечення за вказаний період з урахуванням виплачених сум.

Разом з тим, при виплаті суми індексації відповідачем не виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати.

Вказав, що звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, у зв`язку із порушенням строків їх виплати.

29.11.2021 року відповідач листом відмовив у виплаті компенсації втрати частини доходів, оскільки у даному випадку підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку із несвоєчасним виконанням рішенням суду. У той же час, рішення суду щодо нарахування та виплати індексації Військовою частиною НОМЕР_1 виконано у повному обсязі.

Позивач, вважаючи так бездіяльність відповідача протиправною, звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 28.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

11.01.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки в даному випадку суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

Визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

Ухвалою суду від 15.03.2022 року зупинено провадження у даній справі до припинення (скасування) воєнного стану.

Ухвалою суду від 13.03.2023 року поновлено провадження у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 №45 від 22.10.2018 року позивача виключено зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/2431/20-а від 22.09.2020 року, окрім іншого, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року та з 01.03.2018 року по 26.10.2018 року включно.

На виконання вказаного рішення відповідач нарахував позивачу індексацію за вказаний період з розрахунку базового місяця - січень 2016 року та перерахував на рахунок позивача кошти у сумі 4759, 24 грн.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №120/8414/20-а від 11.08.2021 року зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року до 01.03.2018 року з розрахунку базового місяця - січень 2008 року, за період з 01.03.2018 року по 26.10.2018 року з урахуванням в якості базового місяця березня 2018 року та здійснити доплату суми індексації грошового забезпечення за вказаний період з урахуванням виплачених сум.

Разом з тим, при виплаті суми індексації відповідачем не виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати.

Вподальшому, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, у зв`язку із порушенням строків їх виплати.

29.11.2021 року відповідач листом відмовив у виплаті компенсації втрати частини доходів, оскільки у даному випадку підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку із несвоєчасним виконанням рішенням суду. У той же час, рішення суду щодо нарахування та виплати індексації Військовою частиною НОМЕР_1 виконано у повному обсязі.

Позивач, вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-III).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Тобто стаття 2 Закону № 2050-III прямо передбачає, що під доходами, на які поширюються правила щодо компенсації втрат, у цьому Законі слід розуміти, зокрема й заробітну плату.

Наведене дає підстави для висновку, що дія зазначеного Закону поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності й господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), і стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України та які (відповідні доходи) не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-III компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Своєю чергою компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих доходів у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону №2050-ІІІ).

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 року №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно з абзацом 1 пунктом 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року №21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17, від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17 та від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19.

При цьому, використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17, від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17, від 29 жовтня 2020 року у справі № 280/729/19, від 29 квітня 2021 року у справі №240/6583/20.

Таким чином, із вищевикладеного слід дійти висновку, що у випадку бездіяльності роботодавця щодо нарахування та виплати працівнику грошового забезпечення, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому, донарахування належних громадянину сум компенсації втрати доходів має здійснюватися до дня фактичної виплати заборгованості, щодо якої порушені строки виплати.

Як свідчать матеріали справи, право позивача на виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року до 01.03.2018 року з розрахунку базового місяця - січень 2008 року, за період з 01.03.2018 року по 26.10.2018 року з урахуванням в якості базового місяця березня 2018 року підтверджено постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №120/8414/20-а від 11.08.2021 року.

При цьому, початковою датою, з настанням якої відповідач допустив порушення виплати належних позивачу сум, за даним судовим рішенням є 01.01.2016 року.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення є протиправною.

Як наслідок, з метою поновлення порушених прав позивача є підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати у даній справі не розподіляються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд-

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасну виплату сум індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року та за період з 01.03.2018 по 26.10.2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасну виплату сум індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року та за період з 01.03.2018 по 26.10.2018 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович