Справа № 569/9621/21
Суддя: Ковальов І. М.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/9621/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Рівненській області Пословського Юрія Васильовича, поліцейського Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП Бойко Олександра Олександровича, Департаменту патрульної поліції про поновлення процесуального строку на звернення до суду, визнання протиправними дій, скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, стягнення понесених судових витрат по сплаті судового збору та витрат за надану правову допомогу,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з адміністративним позовом до поліцейського Управління патрульної поліції в Рівненській області Пословського Юрія Васильовича, поліцейського Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП Бойко Олександра Олександровича про поновлення процесуального строку на звернення до суду, визнання протиправними дій, скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, стягнення понесених судових витрат по сплаті судового збору та витрат за надану правову допомогу звернувся ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського міського суду від 08 грудня 2022 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у адміністративному позові та поновити процесуальний строк на звернення до суду, оскільки він пропущений ним з поважних причин; визнати протиправними дії не уповноважених (службовим посвідченням) працівників Управління патрульної поліції в Рівненській області Пословського Юрія Васильовича і ОСОБА_2 , які полягають у винесенні постанови серії ГАБ №092096 від 25 квітня 2021 року, серії ГАА №415993 від 02 квітня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.44-3 КУпАП; скасувати постанову серії ГАБ №092096 від 25 квітня 2021 року та постанову серії ГАА №415993 від 02 квітня 2021 року про накладення адміністративного стягнення на його власність ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. і 170 грн. відповідно, по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.44-3 КпАП України; стягнути з не уповноважених (службовим посвідченням) працівників Управління патрульної поліції в Рівненській області Пословського Юрія Васильовича і ОСОБА_2 судові витрати пов`язані із розглядом справи, а саме судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп. та оплату витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн., а всього 2454,00 грн.

В судовому засіданні відповідач поліцейський УПП в Рівненській області Пословський Ю.В. заявлені позовні вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні.

В судове засідання відповідач поліцейський УПП в Рівненській області Бойко О.О. не з`явився, однак подав до суду письмовий відзив у якому просив суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити з підстав, викладених у відзиві.

В судове засідання представник відповідача Департаменту патрульної поліції не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

З долучених позивачем письмових доказів вбачається, що копії оскаржуваних позивачем постанов він особисто в день їх винесення не отримував, що підтверджується підписом працівників поліції на постановах в графі «примірник постанови отримав» - «від підпису та отримання копії відмовився». Тому, у зв`язку з відмовою позивача отримати копії оскаржуваних постанов, вони були направлені останньому поштою. Після отримання постанов 04 травня 2021 року поштою, позивач у десятиденний термін звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з адміністративним позовом, про що свідчить відмітка на позові вхідна дата 14.05.2021. Інших обставин, які б спростовували пояснення позивача з приводу часу отримання оскаржуваних постанов судом не встановлено, а тому суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на звернення до суду.

Судом встановлено, такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні кс.копії постанови серії ГАА №415993 від 02 квітня 2021 року винесеної поліцейським взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Рівненській області ДПП сержантом поліції Бойко О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , 02 квітня 2021 року о 13 год. 56 хв. в АДРЕСА_2 на території, де встановлений помаранчевий рівень епідемічної небезпеки, у громадському транспорті (тролейбус №10), ОСОБА_1 порушив правила щодо карантину людей, а саме перебував без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлений самостійно, чим порушив підпункт 1 п.3 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020. Ураховуючи, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 44-3 КУпАП, постановив: Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу 170 гривень.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні кс.копії постанови серії ГАБ №092096 від 25 квітня 2021 року винесеної командиром взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП сержантом поліції Пословським Ю.В., розглянувши матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , 25 квітня 2021 року о 19 год. 15 хв. в АДРЕСА_3 на території, де встановлений помаранчевий рівень епідемічної небезпеки, у магазині «ТРОПІК», ОСОБА_1 порушив правила щодо карантину людей, а саме перебував без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлений самостійно, чим порушив підпункт 1 п.3 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020. Ураховуючи, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 44-3 КУпАП, постановив: Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 гривень.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст.62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що в судовому засіданні було встановлено ті обставини, що позивач вчинив інкриміновані йому адміністративні правопорушення виходячи з наступного.

Пункт 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за позовом. Справа «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom) від 21 лютого 1975 року серія А, №18, сс17-18, пп.35-36.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частина 2 статті 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно та тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, норма зазначеної статті закону є бланкетною та відповідальність, у даному випадку, настає у разі невиконання відповідних правил та обмежень, встановлених іншими нормативно-правовими актами, зокрема, щодо встановлення карантину.

Правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб визначено Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», відповідно до статті 1 якого карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

На виконання вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Кабінетом Міністрів України 09.12.2020 року прийнято постанову № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», пунктом 1 якої, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до31 березня 2022 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"(Офіційний вісник України, 2020 р., N 23, ст. 896, N 30, ст. 1061),від 20 травня 2020 р. N 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"(Офіційний вісник України, 2020 р., N 43, ст. 1394, N 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. N 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Відповідно до роз`яснень Міністерство охорони здоров`я від 13 квітня 2020 року «громадське місце», де необхідно носити маски чи респіратори у зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції відповідно до постанови №211.

Громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Також це: ліфти і таксофони; приміщення та території закладів охорони здоров`я; приміщення та території навчальних закладів; дитячі майданчики; приміщення та території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту; під`їзди житлових будинків; підземні переходи; транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів; приміщення закладів ресторанного господарства; приміщення об`єктів культурного призначення; приміщення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ; стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів тощо.

Опосередковано громадські місця також визначаються у статті 178 КУпАП, а саме: вулиці, закриті спортивні споруди, сквери, парки, всі види громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення).

Перелік громадських місць може бути розширений органами місцевої влади.

Тобто, громадський транспорт та приміщення магазину є громадськими місцями.

Отже, позивач, перебуваючи у громадському транспорті (тролейбусі №10) та магазині «ТРОПІК», які є громадським місцем, був зобов`язаний перебувати із вдягнутими засобами індивідуального захисту, зокрема респіратором або захисною маскою, про що йому було роз`яснено як кондуктором тролейбуса (що знайшло своє місце під час дослідження матеріалів справи), так і працівниками поліції безпосередньо перед вирішенням питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні доказами доведено обставини, викладені в оскаржуваних постановах та наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Відповідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.44-3 КУпАП, відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому, твердження позивача про протиправність оскаржуваних постанов та визнання дій поліцейських при винесенні оскаржуваних постанов протиправними є необґрунтованими та безпідставними.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідачів та наявності підстав для скасування оскаржуваних постанов позивачем суду наведено не було.

Статтею 3 Конституції України задекларовано, як найвищу соціальну цінність, здоров`я та безпеку людини, наявність у держави позитивного обов`язку охороняти життя людини та громадянина, у т.ч. з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини справи у повному обсязі спростовують наведені в позовній заяві доводи позивача.

Крім того, статтею 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Судом встановлено, що позивачу були роз`яснені положення ст.268 КУпАП щодо прав та обов`язків та ст.63 Конституції України, а саме взято до уваги його пояснення.

Крім того, слід звернути увагу на наступні обставини, які знайшли своє підтвердження в судовому засідання та не були спростовані позивачем, а саме те, що з дослідженої в судовому засіданні копії протоколу про адміністративне правопорушення про затримання ОСОБА_1 , вбачається, що поліцейськими було повідомлено безоплатну правову допомогу 02 квітня 2021 року о 15 год. 30 хв. (номер повідомлення №83) про події, які мали місце 02 квітня 2021 року. В подальшому, до відділу прибув представник безоплатної правової допомоги, в присутності якого, було винесено оскаржувану позивачем постанову серії ГАА №415993. Від підписання даної постанови та отримання її копії позивач відмовився. В подальшому, відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення АПР18 №495833 від 02.04.2021 року, у відповідності до вимог ч.5 ст.258 КУпАП, яка передбачає, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративно відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У протоколі АПР18 №495833 від 02.04.2021 в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» позивач особисто зазначив «в громадському місці перебував у масці, що підтверджується відеореєстратором». Крім того, оскільки у позивача не було документів, що підтверджують особу, тому відносно нього було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії АА №054179 від 02.04.2021 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП. У поясненнях до даного протоколу позивач в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» особисто зазначив «в громадському місці перебував у масці, що підтверджується відеореєстратором».

Тобто, в обох протоколах наявні пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, будь-яких заперечень щодо не роз`яснення процесуальних прав позивачем не зазначено, натомість під час винесення вказаних протоколів був присутній представник з безоплатної правової допомоги.

Крім того, з дослідженої в судовому засіданні постанови Рівненського міського суду від 04 червня 2021 року по справі №569/7641/21 вбачається, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з малозначністю, обмежившись щодо нього усним зауваженням. Вказаною постановою зокрема встановлено, що «Дослідивши матеріали справи та оглянувши копію відеозапису подій складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення доводиться доказами, які містяться в матеріалах справи… Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд враховує його відношення до вчиненого, відсутність тяжких наслідків від його дій, а також те, що до адміністративної відповідальності він притягується вперше, а тому суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.44-3 КУпАП і обмежитись оголошенням усного зауваження.».

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Слід звернути увагу, на те, що хоча КАС України і покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідача однак це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

Тому, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото -, кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України, докази суду надають особи, які беруть участь у справі. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідачами було детально з`ясовано всі обставини справи, належним чином було роз`яснено позивачу його процесуальні права, якими позивач скористався, було запрошено позивачу представника з безоплатної правової допомоги, вказані обставини не були спростовані позивачем належними та допустимими доказам, тому суд вважає, що відповідачі поліцейський взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Рівненській області ДПП сержант поліції Бойко О.О. та командир взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП сержант поліції Пословський Ю.В. довели правомірність свого рішення, тому з цих підстав у задоволенні позову позивачу слід відмовити.

Оскільки у задоволені позовних вимог позивачу відмовлено, тому не підлягає до задоволення і вимога про стягнення понесених судових витрат, а саме сплаченого судового збору та витрат за надану правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,19,77,241-246,255,295 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на звернення до суду.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Рівненській області Пословського Юрія Васильовича, поліцейського Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП Бойко Олександра Олександровича, Департаменту патрульної поліції про поновлення процесуального строку на звернення до суду, визнання протиправними дій, скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, стягнення понесених судових витрат по сплаті судового збору та витрат за надану правову допомогу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , проживаючий АДРЕСА_4

Відповідач: поліцейський Управління патрульної поліції в Рівненській області Пословський Юрій Васильович, м.Рівне, вул.Ст.Бандери, 14а

Відповідач: поліцейський Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП Бойко Олександр Олександрович, м.Рівне, вул.Ст.Бандери, 14а

Відповідач: Департамент патрульної поліції, м.Київ, вул.Ф.Ернста, 3

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов