Справа № 160/8067/21
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2023 року м. Дніпросправа № 160/8067/21
(суддя Турова О.М., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Панченко О.М., Іванова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Давіденко Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 160/8067/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20 травня 2021 року звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, згідно з яким, просить визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем 09.12.2020 року податкові повідомлення-рішення форми «Ф»: №12020-0412-0464/1, №12020-0412-0464, №11791-0412-0461/1, №11791-0412-0461, №11790-0412-0461/1, №11790-0412-0461.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказані податкові повідомлення-рішення повинні бути скасовані, оскільки їх було прийнято не у передбачений законом спосіб та з порушенням встановленої Податковим кодексом України (далі ПК України) процедури, а саме: без проведення податкової перевірки. Також контролюючим органом не враховано, що ОСОБА_1 з 2003 року є фізичною особою-підприємцем та платником єдиного податку, а земельні ділянки за адресами провадження підприємницької діяльності: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , по яким податковим органом проведено нарахування орендної плати, використовуються позивачем безпосередньо для провадження господарської діяльності, відтак, визначення грошових зобов`язань з плати за землю позивачеві має здійснюватися останнім самостійно шляхом подання податкової декларації, як це передбачено п. 286.2 ст. 286 ПК України, при цьому, перевірка правильності обчислення позивачем сум плати за землю може бути проведена контролюючим органом у формі податкової перевірки. Разом з цим, будь-яких перевірок позивача, які б були покладені в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, відповідачем не проведено.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у задоволені позову відмовлено повністю.

Суд дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог, оскільки доводи позивача викладені в позові не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Оскаржені рішення прийнято відповідачем правомірно.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його в апеляційному порядку, з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не повного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає про неврахування судом першої інстанції фактичної зміни цільового призначення земельних ділянок, а саме: №:04:150:0050 та №:01:503:0004 та відсутності чинних договорів оренди на них.

Посилається на те, що мало місце набуття позивачем права власності на об`єкти нерухомого майна при не оформленні права користування на земельні ділянки на яких вони знаходяться та як наслідок наявності у позивача обов`язку зі сплати земельного податку, а не орендної плати за землю.

Стверджує про відсутність обов`язку у позивача, як платника єдиного податку, що використовує власне нежиле приміщення у своїй господарській діяльності, щодо сплати земельного податку.

З посиланням на позицію Великої палати Верховного Суду висловлену у Постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20 зазначає, що лист не може бути належним доказом на обґрунтування нормативної грошової оцінки землі.

Посилається на безпідставне не витребування судом першої інстанції в органі Держгеокадастру відомості щодо цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером №:01:6506:0055.

Не погоджується з позицією суду про правомірність нарахування позивачу грошового зобов`язання за процедурою передбаченою для фізичних осіб, оскільки позивач здійснює підприємницьку діяльність, а тому відповідач мав би провести перевірку правильності обчислення сум плати за землю у формі податкової перевірки.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач зазначаючи про її необґрунтованість та відтворюючи зміст акта перевірки, просить у задоволені скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача, який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суду першої інстанції судом з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до Витягу з Реєстру платників єдиного податку від 24.02.2017р. №350 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку третьої групи та здійснює такі види господарської діяльності як: код згідно з КВЕД 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту та код згідно з КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; місцем провадження господарської діяльності позивача є: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 .

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційні довідки №156187918 від 13.02.20219р., №62397263 від 30.06.2016р. та №157390568 від 25.02.2019р.) ОСОБА_1 на праві приватної власності (1/1) належать наступні об`єкти нерухомого майна:

- нежитлова будівля, об`єкт нежитлової нерухомості, загальною площею 737,8 кв. м., опис: будівля спортивно-оздоровчого комплексу літ. Б, розташована за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), державна реєстрація від 29.04.2014р., номер запису про право власності: 5584282;

- будівлі та споруди, об`єкт нежитлової нерухомості, розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , додаткові відомості: автостоянка, будівля охорони літ.А-1, навіси, №1-2-споруди (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), державна реєстрація від 23.06.2016р., номер запису про право власності: 15168922;

- нежитлові будівлі та споруди, об`єкт нежитлової нерухомості, опис об`єкта: нежитлові будівлі та споруди тимчасової автостоянки, які складаються з: ліг.А-1 - будівля охорони загальною площею 2,9 кв. м. із сходами літ. а; літ. Б - навіс, літ. В - навіс, ліг. Г вбиральня, поз.№1,2 - ворота, поз.№3 огорожа, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), державна реєстрація від 15.08.2016р., номер запису про право власності: 15975519.

Судом також з`ясовано, що між ОСОБА_1 , як орендарем, та Дніпропетровською міською радою, як орендодавцем, було укладено наступні договори оренди земельних ділянок, які були посвідчені нотаріально та зареєстровані в реєстрі за такими номерами:

- №1190 від 27.02.2004р., відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування на умовах оренди земельну ділянку загальною площею 0,1952га (площа частки складає 0,0505га), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 і зареєстрована в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером :01:503:0004 для будівництва автостоянки; земельна ділянка передається до 08.10.2004р., після закінчення терміну оренди дія договору припиняється; по закінченню терміну дії цього договору орендар має право на поновлення цього договору на новий термін з урахуванням умов, визначених чинним законодавством; грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору складає згідно з довідкою про грошову оцінку земельної ділянки на момент укладення договору: 243806,83грн.; орендар зобов`язаний повернути орендодавцю земельну ділянку протягом одного місяця після припинення дії даного договору з обов`язковим підписанням акта прийому-передачі;

- №4217 від 01.06.2006р., відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування земельну ділянку, площею 0,2462га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , яка зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером №:01:506:0055, цільове використання земельної ділянки 1.11.6 (інша комерційна діяльність); нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час укладення цього договору складає 1876187,95грн.; договір укладено на п`ять років, після закінчення терміну дії договору орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору; повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі; при цьому, відповідно до додаткової угоди до договору оренди землі №1076 від 15.09.2014р. строк дії договору оренди цієї земельної ділянки продовжено на 5 років, починаючи з 16.08.2011р., з правом пролонгації; крім цього, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка №157390568 від 25.02.2019р.) строк дії вказаного договору становить до 07.02.2027р., з правом пролонгації, оскільки рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2017р. поновлено договір оренди строком на 10 років з моменту набрання чинності судовим рішенням на умовах, визначених додатковою угодою до договору оренди землі від 01.06.2006р.;

- №1387 від 21.08.2013р., відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для проектування та будівництва автомийки, площею 0,0372га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки: :04:150:0050, цільове призначення земельної ділянки: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, код УКЦВЗ: 1.11.1 (автотехобслуговування); договір укладено на два роки, після закінчення терміну дії договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк, повідомивши про це письмово не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору орендаря; повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі.

Також судом першої інстанції з`ясовано, що протягом 2018-2020р.р. ОСОБА_1 подавалися податкові декларації з плати за землю (орендна плата), відповідно до яких декларувалися грошові зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за користування однією з вищевказаних земельних ділянок, а саме: за земельну ділянку. площею 0,2462га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером №:01:506:0055, в наступних розмірах:

- за 2018 рік розмір річної орендної плати 3% від нормативної грошової оцінки 110162,19грн.;

- за 2019 рік розмір річної орендної плати 3% від нормативної грошової оцінки 110162,19грн.;

- за 2020 рік розмір річної орендної плати 3% від нормативної грошової оцінки 110162,19грн.

Відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 15 липня 2015 року №4/65 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Дніпропетровська», нормативну грошову оцінку (далі НГО) земель м. Дніпропетровська затверджено із базовою вартістю 1 кв.м землі 306,35 грн. (пункт 1.2) та введено її в дію з 1 січня 2016 року.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 27 квітня 2016 року №5/7 «Про внесення змін до рішення міської ради від 15 липня 2015 року №4/65 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Дніпропетровська» вирішено внести зміни до вказаного рішення, виклавши пункт 1.2 в такій редакції: « 1.2. Нормативну грошову оцінку земель м. Дніпропетровська базовою вартість 1 кв. м землі 306,305 грн., визначену станом на 1 січня 2013 року».

Листом від 26.03.2018р. за вих.№8-4-0.38-577/107-18 «Про надання інформації» Відділ у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повідомив ГУ ДФС у Дніпропетровській області у відповідь на його запит від 19 лютого 2018 року №2291/04-36-13-19, що строк дії договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером: :04:150:0050, що розташована за адресою: вулиця Щербини, 10, сплинув 21.08.2015р., примірники документів, що посвідчують права на земельні ділянки, зареєстровані з 01.01.2013р., не надходять до управління, тому визначитися із значенням коефіцієнту функціонального використання земельної ділянки та надати нормативну грошову оцінку зазначеної земельної ділянки за 2015-2017 р.р. немає можливості, у разі комерційного використання цієї земельної ділянки нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки буде складати : в 2015 році 2266,87грн., в 2016 році 3793,48грн. Нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки з кадастровим номером: :04:150:0050 у 2017 році буде складати 3216,88 грн, із застосуванням Кф =2,0, згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про затвердження Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів» від 25.11.2016р. №489, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.12.2016р. за №1647/29777.

Листом від 22.05.2020р. за вих.№8-4-0.38-438/107-20 «Про надання інформації» Відділ у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повідомив ГУ ДПС у Дніпропетровській області у відповідь на його запит від 19 лютого 2020 року №17861/10/04-36-52-40, що відповідно до даних Державного земельного кадастру наразі цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером №:01:506:0055, що розташована за адресою: вулиця академіка Образцова, 10-А, згідно з УКЦВЗ 1.11.16 (інша комерційна діяльність); щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:503:0004 (вулиця Богомаза, 187-А), то до Державного земельного кадастру були внесені зміни до відомостей по коду КВЦПЗ в наступній послідовності: 17.11.2016р. 12.08 для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій (Кф = 1,00); 20.06.2018р. 12.11 для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу (Кф = 2,50), а тому, згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про затвердження Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів» від 25.11.2016р. №489, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.12.2016р. за №1647/29777, з урахуванням коефіцієнту індексації:

нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером №:01:506:0055 (вул. академіка Образцова, 10-А) із застосуванням зонального коефіцієнту (Км2) = 2,61; сукупного локального коефіцієнту (Км3) = 1,05 становить:

- за 2018 рік :

станом на 01.07.2018р. із застосуванням Кф = 2,00 складає 7842964,14грн.;

станом на 01.01.2019р., із застосуванням Кф = 3,00 складає 11764446,21грн.;

- за 2019 рік із застосуванням Кф = 3,00 складає 11764446,21грн.;

- за 2020 рік із застосуванням Кф = 3,00 складає 11764446,21грн.;

нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :01:503:0004 (вулиця Богомаза, 187-А), із застосуванням зонального коефіцієнту (Км2) = 2,62; сукупного локального коефіцієнту (Км3) = 0,90 становить:

- за 2018 рік:

з 01.01.2018р. 20.06.2018р., із застосуванням Кф = 1,00 складає 2675198,38грн.;

з 20.06.2018р. 01.01.2019р., із застосуванням Кф = 2,50 складає 6687995,95грн.;

- за 2019 рік складає 6687995,95грн.;

- за 2020 рік складає 6687995,95грн.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області, з урахуванням вищевказаних рішень Дніпропетровської міської ради «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Дніпропетровська» та інформації, наданої Відділом у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, винесено наступні податкові повідомлення-рішення (форма «Ф») від 09.12.2020р., яким ОСОБА_1 згідно з п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 ПК України визначено наступні суми податкових зобов`язань за платежем «орендна пата з фізичних осіб»:

- №12020-0412-0464/1 на загальну суму 77086,10грн., з яких за 2018 рік 35800,66грн., за 2019 рік 41285,44грн. (за земельну ділянку по АДРЕСА_3 );

- №12020-0412-0464 на загальну суму 41285,44грн. за 2020 рік (за земельну ділянку по АДРЕСА_3 );

- №11791-0412-0461/1 на загальну суму 264320,75грн., з яких за 2018 рік 110496,84грн., за 2019 рік 153823,91грн. (за земельну ділянку по АДРЕСА_4 );

- №11791-0412-0461 на загальну суму 153823,91грн. за 2020 рік (за земельну ділянку по АДРЕСА_4 );

- №11790-0412-0461/1 на загальну суму 647044,53грн., з яких за 2018 рік 294111,15грн., за 2019 рік 352933,38грн. (за земельну ділянку по АДРЕСА_2 );

- №11790-0412-0461 на загальну суму 352933,38грн. за 2020 рік (за земельну ділянку по АДРЕСА_2 ).

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та відмовляючи у задоволені позову повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірні рішення відповідачем прийнято правомірно.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Отже, законодавець розмежовує поняття «земельний податок» та «орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності» в залежності від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу (далі ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

При цьому в силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Отже, обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

За правилами пункту 286.1 статі 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються статтею 120 Земельного кодексу України та статтею 377 Цивільного кодексу України.

Зазначеними нормами встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Як з`ясовано судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи

між ОСОБА_1 , як орендарем, та Дніпропетровською міською радою, як орендодавцем, було укладено наступні договори оренди земельних ділянок, які були посвідчені нотаріально та зареєстровані в реєстрі за такими номерами:

- №1190 від 27.02.2004р., відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування на умовах оренди земельну ділянку загальною площею 0,1952га (площа частки складає 0,0505га), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 і зареєстрована в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером :01:503:0004 для будівництва автостоянки; земельна ділянка передається до 08.10.2004р., після закінчення терміну оренди дія договору припиняється; по закінченню терміну дії цього договору орендар має право на поновлення цього договору на новий термін з урахуванням умов, визначених чинним законодавством; грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору складає згідно з довідкою про грошову оцінку земельної ділянки на момент укладення договору: 243806,83грн.; орендар зобов`язаний повернути орендодавцю земельну ділянку протягом одного місяця після припинення дії даного договору з обов`язковим підписанням акта прийому-передачі;

- №4217 від 01.06.2006р., відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування земельну ділянку, площею 0,2462га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , яка зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером №:01:506:0055, цільове використання земельної ділянки 1.11.6 (інша комерційна діяльність); нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час укладення цього договору складає 1876187,95грн.; договір укладено на п`ять років, після закінчення терміну дії договору орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору; повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі; при цьому, відповідно до додаткової угоди до договору оренди землі №1076 від 15.09.2014р. строк дії договору оренди цієї земельної ділянки продовжено на 5 років, починаючи з 16.08.2011р., з правом пролонгації; крім цього, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка №157390568 від 25.02.2019р.) строк дії вказаного договору становить до 07.02.2027р., з правом пролонгації, оскільки рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2017р. поновлено договір оренди строком на 10 років з моменту набрання чинності судовим рішенням на умовах, визначених додатковою угодою до договору оренди землі від 01.06.2006р.;

- №1387 від 21.08.2013р., відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для проектування та будівництва автомийки, площею 0,0372га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки: :04:150:0050, цільове призначення земельної ділянки: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, код УКЦВЗ: 1.11.1 (автотехобслуговування); договір укладено на два роки, після закінчення терміну дії договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк, повідомивши про це письмово не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору орендаря; повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі.

Підпунктом 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

При цьому в силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Отже, обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються статтею 120 Земельного кодексу України та статтею 377 Цивільного кодексу України.

Зазначеними нормами встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Як з`ясовано судом апеляційної інстанцій згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційні довідки №156187918 від 13.02.20219р., №62397263 від 30.06.2016р. та №157390568 від 25.02.2019р.) ОСОБА_1 на праві приватної власності (1/1) належать наступні об`єкти нерухомого майна:

- нежитлова будівля, об`єкт нежитлової нерухомості, загальною площею 737,8 кв. м., опис: будівля спортивно-оздоровчого комплексу літ. Б, розташована за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), державна реєстрація від 29.04.2014р., номер запису про право власності: 5584282, що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :04:150:0050;

- будівлі та споруди, об`єкт нежитлової нерухомості, розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , додаткові відомості: автостоянка, будівля охорони літ.А-1, навіси, №1-2-споруди (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), державна реєстрація від 23.06.2016р., номер запису про право власності: 15168922, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :01:503:0004;

- нежитлові будівлі та споруди, об`єкт нежитлової нерухомості, опис об`єкта: нежитлові будівлі та споруди тимчасової автостоянки, які складаються з: ліг.А-1 - будівля охорони загальною площею 2,9 кв. м. із сходами літ. а; літ. Б - навіс, літ. В - навіс, ліг. Г вбиральня, поз.№1,2 - ворота, поз.№3 огорожа, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), державна реєстрація від 15.08.2016р., номер запису про право власності: 15975519, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :01:6506:0055.

Також судом з`ясовано, що позивач користувався земельною ділянкою з кадастровим номером :04:150:0050, на підставі договору оренди №1387 від 21.08.2013р (т.1 а.с.28). Після закінчення дії цього договору, 16 грудня 2015 року позивачем до Дніпропетровської міської ради було подано клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яке по теперішній час не вирішено (т.1 а.с.29).

Користування позивачем земельною ділянкою з кадастровим номером :01:503:0004 відбулось на підставі договору оренди від 27.02.2004 року, термін дії якого закінчився 08.10.2004 року (т.1 а.с. 30-33).

А відтак, незважаючи на те, що позивач не зареєструвала право власності чи користування земельною ділянкою під належній їй на праві власності нежилими приміщеннями, виходячи з принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, у позивача, з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно, виник обов`язок зі сплати земельного податку.

Аналогічний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.06.2022 року у справі № 804/5714/17.

Таким чином твердження відповідача про необхідність нарахування позивачу орендної плати за користування вказаними земельними ділянками, а не земельного податку є помилковим.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що з`ясовані обставини справи та наведені законодавчі норми свідчать про необґрунтованість нарахування контролюючим органом позивачу орендної плати за земельні ділянки замість земельного податку згідно з оскаржуваними податковими повідомлення-рішення форми «Ф» від 09.12.2020 року: №12020-0412-0464/1, №12020-0412-0464, №11791-0412-0461/1, №11791-0412-0461.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина друга статті 33 зазначеного Закону).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина третя статті 33 цього Закону).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 вказаного Закону).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (частина восьма статті 33 цього Закону).

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина дев`ята статті 33 вказаного Закону).

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (частина десята статті 33 зазначеного Закону).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що статтею 33 Закону України «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Разом з чим у цій справі встановлено, що позивач по земельним ділянкам кадастровий номер :04:150:0050 та :01:503:0004 не повідомляв орендодавця до закінчення строку дії договору про намір його поновити.

Отже враховуючи викладене та правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №159/5756/18 щодо обов`язковості такого повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди для подальшого поновлення дії договору оренди землі, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені обставини справи та наведені законодавчі норми свідчать про необґрунтованість висновків контролюючого органу про продовження дії договорів оренди землі: №1387 від 21.08.2013р., щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:150:0050 та №1190 від 27.02.2004р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:503:0004 та протиправності нарахування контролюючим органом орендної плати за земельні ділянки згідно з оскаржуваними податковими повідомлення-рішення форми «Ф» від 09.12.2020 року: №12020-0412-0464/1, №12020-0412-0464, №11791-0412-0461/1, №11791-0412-0461.

Щодо податкових повідомлень-рішень форми «Ф» від 09.12.2020 року: №11790-0412-0461/1, №11790-0412-0461 суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Як з`ясовано судом апеляційної інстанцій позивач користувався земельною ділянкою з кадастровим номером :01:6506:0055, на підставі договору оренди №4217 від 01.06.2006р., відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування земельну ділянку, площею 0,2462га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , цільове використання земельної ділянки 1.11.6 (інша комерційна діяльність); нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час укладення цього договору складає 1876187,95 грн; договір укладено на п`ять років.

Відповідно до додаткової угоди до договору оренди землі №1076 від 15.09.2014р. строк дії договору оренди цієї земельної ділянки продовжено на 5 років, починаючи з 16.08.2011р., з правом пролонгації; крім цього, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка №157390568 від 25.02.2019р.) строк дії вказаного договору становить до 07.02.2027р., з правом пролонгації, оскільки рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2017р. поновлено договір оренди строком на 10 років з моменту набрання чинності судовим рішенням на умовах, визначених додатковою угодою до договору оренди землі від 01.06.2006р.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції вважає правомірними дії відповідача щодо нарахування позивачу саме орендної плати за землю за вказаними податковими повідомленнями рішеннями.

Щодо доводів позивача про те, що податковим органом при проведенні розрахунку орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер :01:6506:0055 вказані рішення суду в частині віднесення цієї земельної ділянки до категорії «землі автомобільного транспорту» з коефіцієнтом функціонального використання землі « 0,8» враховано не було слід зазначити наступне.

Як з`ясовано судом апеляційної інстанції відповідач не був стороною спірних правовідносин у справах на прийняті рішення по яким посилається позивач, вказані рішення суду або рішення прийняті у зв`язку з їх виконанням контролюючим органом не отримувалися, а отже і не могли бути враховані під час прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень форми «Ф» від 09.12.2020 року: №11790-0412-0461/1, №11790-0412-0461.

Між тим, згідно з п. 288.7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України платники плати за землю мають право письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) звернутися до контролюючого органу за своїм місцем реєстрації у контролюючих органах або за місцем знаходження земельних ділянок, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), для проведення звірки даних щодо: розміру площ та кількості земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 і 281.5 цієї статті;

розміру ставки земельного податку;

нарахованої суми плати за землю.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів або належним чином засвідчених копій таких документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган, до якого звернувся платник плати за землю, проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Отже, вказані правові норми свідчать про наявність у позивача права на усунення виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі судових рішень або інших рішень прийнятих у зв`язку з їх виконанням.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем передчасно оскаржено податкові повідомлення-рішення форми «Ф» від 09.12.2020 року: №11790-0412-0461/1, №11790-0412-0461, оскільки передбачене п. 286.5 ст. 286 ПК України право на усунення виявлених розбіжностей він не втратив.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи позивача щодо неправомірності нарахування позивачу грошового зобов`язання за процедурою передбаченою для фізичних осіб, оскільки хоча позивач і здійснює підприємницьку діяльність, проте договори оренди земельних ділянок укладені ним саме як фізичною особою, а не фізичною особою підприємцем, тому у відповідача не виник обов`язок щодо проведення перевірки правильності обчислення позивачем сум плати за землю у формі податкової перевірки.

Також колегія суддів вважає безпідставним посилання позивача на позицію Великої палати Верховного Суду висловлену у Постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20 в контексті того, що лист не може бути належним доказом на обґрунтування нормативної грошової оцінки землі, оскільки в цій справі суд дійшов висновку про помилковість висновки судів, «які застосовують приписи статей 20, 23 Закону України «Про оцінку земель» у спосіб тлумачення витягу про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки - як єдиного належного доказу на підтвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати чи повернення безпідставно збережених грошових коштів фактичним землекористувачем без оформлення орендного договору».

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначений обов`язок відповідач виконав лише частково.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для його скасування та прийняття нової постанови, якою позов слід задовольнити частково.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 160/8067/21 скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати прийняті 09.12.2020 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкові повідомлення-рішення форми «Ф»: №12020-0412-0464/1, №12020-0412-0464, №11791-0412-0461/1, №11791-0412-0461.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 16 березня 2023 року.

Повне судове рішення складено 21 березня 2023 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов