Справа № 160/6545/21
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 березня 2023 року

м. Київ

справа №160/6545/21

адміністративне провадження № К/990/7463/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н. В.,

суддів: Мацедонської В. Е., Данилевич Н. А.,

перевіривши касаційну скаргу Фонду державного майна України на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року у справі №160/6545/21 за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській, Запорізькій і Кіровоградській області про стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення суду,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, Фонду Державного майна України, в якому просила:

- визнати протиправними дії Фонду державного майна України, які виразилися у безпідставній та тривалій затримці щодо виконання судового рішення про поновлення на роботі позивача відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року по справі № 804/2684/16;

- визнати протиправними дії Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській, Запорізькій і Кіровоградській областей, які виразилися у порушенні статей 49,116 та 117 КЗпП України у вигляді не надання позивачу довідок про нараховані суми, належні працівникові в день звільнення станом на 11 квітня 2016 року та на 19 жовтня 2020 року та не проведення повного та своєчасного розрахунку при звільненні;

- стягнути з солідарно з Фонду державного майна України та Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській, Запорізькій і Кіровоградській областей на користь позивача середній заробіток (середню заробітну плату) за час безпідставного невиконання судового рішення за період з 11 квітня 2016 року та на 19 жовтня 2020 року включно.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з Фонду державного майна України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 20 вересня 2016 року по 07 жовтня 2020 року включно у розмірі 1418383,17 грн. (сума вказана без урахування податків і зборів).

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року апеляційну скаргу Фонду державного майна України задоволено частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року скасовано в частині стягнення з Фонду державного майна України суми середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення та прийняти нову постанову в цій частині про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто з Фонду державного майна України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 12 квітня 2016 року по 07 жовтня 2020 року включно у розмірі 510070,60 грн. (сума вказана без урахування податків і зборів).

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року залишено без змін.

На зазначені рішення суду першої та постанову суду апеляційної інстанції Фонду державного майна України втретє подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 02 березня 2023 року.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Проаналізувавши матеріали касаційної скарги та оскаржувані дії справі судові рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Предметом спору у цій справі є стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року у справі №804/2684/16.

У касаційній скарзі відповідачем зазначено, що вона подана на підставі пунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

На обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження заявник касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права, а саме статей 233, 236 КЗпП України та статей 48, 122 КАС України, без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №522/13736/15, Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 та Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2021 року у справі №461/1303/19, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 808/892/17.

Разом з тим, щодо незастосування судом апеляційної інстанції вказаних висновків судів цивільної юрисдикції Суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №75512623/19, з`ясовуючи питання про те, чи можна вважати середній заробіток за час вимушеного прогулу складовою заробітної плати та чи поширюється на вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу положення частини першої статті 233 КЗпП України про тримісячний строк звернення до суду, з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 відступила від висновку Об`єднаної палати Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19), задля формування єдиної судової практики щодо застосування частини другої статті 233 КЗпП України, оскільки середній заробіток за час вимушеного прогулу є, по суті, неотриманою заробітною платою за невиконання трудової функції не з вини працівника, на яку поширюються норми законодавства про оплату праці.

Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2022 року у справі №501/4019/21-ц наголосив, що до вимушеного прогулу прирівнюється затримка роботодавцем виконання рішення про поновлення на роботі (стаття 236 КЗпП України). Середній заробіток за своїм змістом також є державною гарантією, право на отримання якої виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Отже, право на заробітну плату не обмежується будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з указаної норми.

Крім того, слід зазначити, що у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду неодноразово викладалися висновки у справах з подібними правовідносинами щодо питання стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, зокрема у постановах від 27 листопада 2019 у справі №802/1183/16-а, від 05 березня 2020 року у справі №280/360/19, від 31 липня 2019 року у справі №813/593/17, що також спростовує доводи заявника касаційної скарги про наявність підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Таким чином, за встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено наявності підстави для відкриття касаційного провадження, визначених пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, з огляду на сформовану Верховним Судом сталу практику щодо застосування норм права у спірних правовідносинах. Крім того, відсутні постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Аналізуючи рішення суду апеляційної інстанції, Суд дійшов до висновку, що Третій апеляційний адміністративний суд переглянув судове рішення у справі №160/6545/21 відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фонду державного майна України на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року у справі №160/6545/21 за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській, Запорізькій і Кіровоградській області про стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Шевцова

Судді В. Е. Мацедонська

Н. А. Данилевич