Справа № 823/382/18
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/382/18 Суддя (судді) першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря: Керімова К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Черкаській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.09.2017 року №, № та №.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Головне управління ДПС в Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 року у адміністративній справі №823/382/18, залишеним в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 29.11.2021 року рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У вказаній постанові Верховним Судом зазначено, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки тому, що пояснення (колективне звернення, заяви) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не можуть бути безумовним підтвердженням факту порушення позивачем податкового законодавства, оскільки вони носять суб`єктивний характер, містять посилання узагальнюючі обставини щодо характеру виконуваної роботи, періоду роботи, займаних посад та сум отриманої заробітної плати. Крім того, в акті перевірки зазначено про отримання усіма особами, зазначеними у колективному зверненні, визначених сум заробітної плати, проте не вказано, на підставі яких документів були встановлені такі обставини. При цьому, суди не встановили, чи здійснювався податковим органом під час проведення перевірки аналіз документів податкового, бухгалтерського та кадрового обліку на предмет їх відповідності та повноти відображення усіх показників на підприємцем. Також суди не надали належної правової оцінки первинним бухгалтерським документам, поданим позивачем на підтвердження його доводів щодо виду господарської діяльності та виду реалізованих товарів і послуг.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС в Черкаській області у період з 28.07.2017 року по 03.08.2017 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам заробітної плати за період діяльності з 01.01.2015 року по 01.03.2017 року фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Підставою для проведення позапланової невиїзної перевірки позивача стало звернення громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які повідомили, що з січня 2015 року перебували у трудових відносинах з позивачем та ОСОБА_8 без належного оформлення трудових відносин.

За наслідками проведеної перевірки Головним управлінням ДФС у Черкаській області складено акт від 10.08.2017 №330/23-00-13-0214/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення позивачем:

- пп.176.2 "б", п. 119.2 Податкового кодексу України, в результаті чого будуть застосовані штрафні санкції за не подання до ДПІ у м. Черкасах відомостей за формою №1-ДФ;

- порушення ст. 168, ст. 163, п. 16-1 Підрозділу 10 Інших перехідних положень Податкового кодексу України, у результаті чого донараховано військовий збір з нарахованих (виплачених) доходів на користь фізичних осіб-платників податків за 2015-2017 роки на суму 7758 грн.;

- пп.164.2.2 п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст. 167, пп.168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 "а" ст. 176 Податкового кодексу України, порушення вимог податкового законодавства щодо повноти та своєчасності перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 по 01.03.2017 не утримано та не перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 85194 грн. 72 коп.;

- п. 1 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.10.2010, в результаті чого донараховано єдиний соціальний внесок за період з 01.01.2015 по 01.03.2017 на суму 154852 грн. 80 коп.

Також, перевіркою достовірності та повноти включення доходів до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків за перевіряємий період встановлено, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , як податковим агентом, не включено до загального місячного оподатковуваного доходу нараховані ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суми винагороди за виконані роботи найманими працівниками, праця яких використовувалась в діяльності позивача, без належного оформлення трудових відносин.

До перевірки надані заяви де вказані особи, пояснили, що позивач використовувала їхню працю у господарській діяльності, за що вони отримували грошову винагороду, зокрема ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у сумі 4650 грн., щомісячно з січня 2015 року по лютий 2017 року, ОСОБА_6 у сумі 3200 грн., щомісячно з грудня 2016 року по лютий 2017 року, ОСОБА_7 у сумі 8000 грн., щомісячно з грудня 2016 року по лютий 2017 року.

На підставі акту перевірки 10.08.2017 року №330/23-00-13-0214/ Головним управлінням ДФС у Черкаській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.09.2017 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 грн., від 21.09.2017 року №, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та пеню на суму 15371 грн. 72 коп. та від 21.09.2017 року №, яким позивачу нараховано грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та пеню на суму 167404 грн. 92 коп.

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулась до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпунктом 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платником податку на доходи фізичних осіб є податковий агент.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно з абзацами 1, 2 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпунктів 164.1.1, 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Підпунктами 164.2.1, 164.2.2 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту); суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

При цьому, відповідно до підпункту 14.1.48 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Положеннями підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Відповідно до пункту 171.1 статті 171 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

За приписами підпунктів "а", "б" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Згідно з пунктами 1.1-1.6 пункту 161 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючий орган дійшов висновку щодо наявності трудових відносин без їх належного оформлення між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (бармен), ОСОБА_4 (офіціант), ОСОБА_5 (помічник кухара), ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (кухар), що на думку Головного управління ДФС у Черкаській області підтверджується письмовими заявами зазначених осіб.

Однак Верховний Суд звернув увагу, що пояснення (колективне звернення, заяви) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не можуть бути безумовним підтвердженням факту порушення позивачем податкового законодавства, оскільки вони носять суб`єктивний характер, містять посилання узагальнюючі обставини щодо характеру виконуваної роботи, періоду роботи, займаних посад та сум отриманої заробітної плати

Крім того, у колективному зверненні зазначених громадян вказано, що у період з січня 2015 року по лютий 2017 року вони працювали у двох підприємців - ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , роботодавці (не конкретизовано хто саме) не виплатили їм заробітну плату. Так, у заяві ОСОБА_2 вказано, що вона працювала у ФОП ОСОБА_1 у період з січня 2015 року по лютий 2017 року, отримувала заробітну плату у розмірі 4650 грн., проте не зазначено, на якій саме посаді вона працювала, вказана заява містить суттєві виправлення щодо роботодавця. У заяві ОСОБА_6 вказано, що вона працювала у приватних підприємців ( ОСОБА_1 ), отримувала заробітну плату у розмірі 3200 грн., проте не зазначено періоду роботи на займаній посаді. У заяві ОСОБА_7 вказано, що він працювала у ФОП ОСОБА_1 у період з грудня 2016 року по лютий 2017 року, отримував заробітну плату у розмірі 8000 грн., проте не зазначено, на якій саме посаді він працював, вказана заява містить суттєві виправлення щодо роботодавця; заяв, які б містили інформацію щодо періоду роботи та отриманої заробітної плати стосовно інших осіб, а саме - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , матеріали справи не містять.

Також із наявних в матеріалах справи первинних бухгалтерських документів вбачається, що ОСОБА_1 у період з 01.01.2015 року по 01.03.2017 року не використовувала найману працю інших осіб, оскільки у спірний період здійснювала особисто лише реалізацію групи підакцизних товарів - торгівлі алкогольними напоями, відповідно не здійснювала господарську діяльність у сфері харчування та ресторанної діяльності, що виключає необхідність використання нею праці офіціантів, кухарів, барменів.

Разом з цим, відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 02.01.2015 року №33, наявного в матеріалах справи, позивач орендувала частину нежитлового приміщення площею 56,72 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснювала господарську діяльність.

Відповідно до зазначеного договору оренди іншу частину нежитлового приміщення площею 56,72 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , орендував інший суб`єкт господарювання - ОСОБА_9 .

Вищезазначене може свідчити про використання ОСОБА_9 для своєї підприємницької діяльності найманої праці інших осіб (офіціант, кухар, бармен).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки матеріали справи не містять доказів дійсного використання ОСОБА_1 найманої праці ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тому відповідачем протиправно винесено оскаржувані рішення, у зв`язку з чим вони підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтами доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.

Повний текст постанови виготовлено - 20 березня 2023 року.