Справа № 240/1131/22
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Житомир справа № 240/1131/22

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) із позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи з 19 серпня 2021 року внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що оформлена листом за №1/47-994 від 29.11.2021;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду III групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом 1 січня 2021 року з урахуванням раніше виплаченої суми.

У позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що після встановлення ІІІ групи інвалідності звернувся до відповідача із питання виплати одноразової грошової допомоги, однак отримав відмову у виплаті допомоги, у зв`язку з тим, що з часу первинного встановлення відсотка втрати працездатності до встановлення групи інвалідності пройшло понад два роки. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин не існувало норми, що обмежувала двохрічним терміном підставу для виплати грошової допомоги (а.с. 1-3).

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

18.08.2022 до Житомирського окружного адміністративного суду за вх. №40479/22 надійшов відзив на адміністративний позов, у якому відповідач проти позовних вимог заперечує, просить відмовити у їх задоволенні. У відзиві зазначено про те, що станом як на час первинного встановлення ОСОБА_1 відсотка втрати працездатності так і на час встановлення групи інвалідності була чинною норма законодавства щодо обмеження дворічним терміном встановлення вищої групи інвалідності або збільшення відсотка втрати працездатності після первинного встановлення інвалідності або відсотка втрати працездатності. Верховним Судом вже розглядалися подібні правовідносини, у яких Верховний Суд дійшов висновку про необхідність застосування двохрічного терміну при розгляді питання про виплату одноразової грошової допомоги (а.с. 14-16).

30.08.2022 до Житомирського окружного адміністративного суду за вх. №41727/22 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач не погоджується із доводами відповідача, зазначеними у відзиві, оскільки рішенням Конституційного Суду України визнано такою, що не відповідає Конституції України норму про обмеження двохрічним терміном права на виплату грошової допомоги у разі збільшення відсотка працездатності або встановлення вищої групи інвалідності при повторному огляді. (а.с. 18-20).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ, у редакції, що була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон України №2011-ХІІ) та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній гвардії України, має статус ветерана війни, особи з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим 19.11.2021 Департаментом соціальної політики Житомирської міської ради (а.с. 4 на звороті).

У 2014 році позивачем отримано травму при виконанні обов`язків військової служби. 25.12.2015 під час первинного огляду Житомирським обласним МСЕК №2 ОСОБА_1 встановлено 25% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 8).

02.07.2016 позивачу виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 24115,00 грн.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.09.2021 №42 о/с позивача звільнено у запас (за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час) (а.с. 6).

16.11.2021 ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності з 19.08.2021 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААВ за №588390 від 16.11.2021 (а.с. 7).

У зв`язку із встановленням інвалідності позивач 25.11.2021 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, передбаченої Законом України №2011-ХІІ.

Листом від 29.11.2021 за №1/47-994 відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги. Відмову мотивовано тим, що групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня непрацездатності (а.с. 6).

Вирішуючи спір, що виник між сторонами суд зазначає наступне.

Згідно з частиною четвертою статті 16-3 Закону України №2011-ХІІ, яка набрала чинності з 01 січня 2014 року, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

За таких умов норми частини четвертої статті 16-3 Закону України №2011-ХІІ застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2014 року.

Надалі, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII (який набрав чинності з 01 січня 2017 року) пункт четвертий статті 16-3 Закону України №2011-XII доповнено абзацом другим, яким було передбачено: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється". Змістовно абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону України №2011-XII був конкретизацією правової норми, яка містилася в абзаці першому. Якщо в абзаці першому було передбачено умови, коли здійснювалася виплата допомоги, то абзац другий передбачав умови, за відсутності яких виплата допомоги не здійснювалася.

Обидві ці норми (абзац перший та другий пункту 4 статті 16-3 Закону України 2011-XII) передбачали обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності могли бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, дворічним строком. Дворічний строк обчислювався з часу первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

Згідно з пунктом 8 Порядку №975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

З огляду на вищевикладене, право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду. Передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону України №2011-XII обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності застосовуються починаючи з 01 січня 2014 року, а зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 01 січня 2014 року чи після).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 240/10153/19.

Верховний Суд у постанові від 02.12.2020 у справі №1.380.2019.006957 дійшов висновку, що дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту рішення компетентного органу (МСЕК), яким вперше встановлено ступінь ушкодження здоров`я особи (незалежно від його виду: інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності), внаслідок травми або захворювання.

У справі, що розглядається, позивачу 25.12.2015 первинно встановлено 20% втрати працездатності. Надалі 19.08.2021, тобто після встановлення часткової втрати працездатності, було встановлено ІІІ групу інвалідності.

Таким чином, на час первинного встановлення ступеня втрати професійної працездатності позивачу (25.12.2015) правова норма, яка обмежувала право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла. Оскільки з дня встановлення ступеня втрати професійної працездатності позивачу 25.12.2015) до дня встановлення ІІІ групи інвалідності 19.08.2021) минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суду у постанові від 02.12.2020 у справі №1.380.2019.006957, зазначивши також про те, що немає підстав для відступу від висновків, викладених раніше у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №806/714/18, від 04 березня 2020 року у справі №240/5688/18 та від 17 червня 2020 року у справі №0640/3968/18.

Щодо посилання відповідача на рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 №1-р(ІІ)/2022, то пункт 4 статті 16-3 Закону України №2011-XII втратив чинність лише з 06.04.2022, а станом на час виникнення спірних правовідносин був чинним і підлягав застосуванню до спірних правовідносин.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору та не поніс судових витрат, у зв`язку з чим, а також у зв`язку із відмовою у задоволенні адміністративного позову, суд не стягує судові витрати із відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 139, 143, 243-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін