Справа № 640/5088/22
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5088/22 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Авен-Єзєр» до Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання недійсними окремих положень адміністративних договорів, зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Авен-Єзєр» звернулось з позовом до Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у якому просило суд:

- визнати недійсними пункти: 2.2.2.; 2.3.32.; 2.3.37.; 2.3.39.; 4.2.-4.16.; 4.18 - 4.23.; 5.5.- 5.17., 5.19.-5.22.; 7.8. договорів №№ 13/15, 20/15, 22/15, 35/15, 49/15, 62/15 від 19 серпня 2015 року про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва, укладених між Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та приватним підприємством «Авен-Єзєр»;

- визнати недійсними пункти: 2.2.2.; 2.3.31.; 2.3.36.; 2.3.38.; 4.2.-4.16.; 4.18 -4.22., 5.5. 5.16., 5.18.-5.22., 7.8. договорів №№ 106-18, 107-18 від 15 травня 2018 року про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва, укладених між Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та приватним підприємством «Авен-Єзєр»;

- зобов`язати Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) внести зміни до пункту 4.1 договорів: №№ 13/15, 20/15, 22/15, 35/15, 49/15, 62/15 від 19 серпня 2015 року; №№ 106-18, 107-18 від 15 травня 2018 року про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва, укладених з приватним підприємством «Авен-Єзєр», виклавши його в наступній редакції: « 4.1. Контроль за виконанням умов Договору здійснюється Організатором на підставі п. 56 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2008 р. № 1081, шляхом звернення до Державної служби України з безпеки на транспорті для здійснення заходів державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про автомобільний транспорт».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Зокрема, відповідач в апеляційній скарзі вказує на те, що він як організатор перевезень, має право відповідно до умов Договору про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва, проводити організацію перевірок дотримання іншою стороною - перевізником умов цього Договору.

Крім того, Відповідач звертає увагу на те, що він діє не в якості суб`єкта контролю відповідно до положень Закону України «Про автомобільний транспорт», а реалізує свої права як учасник (сторона) договору.

Також, у прохальній частині апеляційної скарги відповідач просить здійснювати розгляд справи за участі його представника.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2022 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Щодо клопотання Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про розгляд цієї справи за його участю, колегія суддів зазначає наступне.

Оскаржуване апелянтом рішення суду першої інстанції у цій справі ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Отже, у даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для розгляду судом апеляційної інстанції цієї справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що з клопотання апелянта не вбачається, які конкретно обставини, на його переконання, потребують детального аналізу та висвітлення саме в судовому засіданні.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що незалежно від виду провадження (письмового або відкритого судового засідання) судом здійснюється аналіз та надається оцінка всім доводам учасників справи, перевіряється рішення суду згідно з приписами статті 308 КАС України.

Водночас, учасники справи, зокрема апелянт, не позбавлені можливості скористатися своїми відповідними процесуальними правами, регламентованими статтею 44 КАС України, зокрема щодо можливості надати додаткові докази та/або письмові пояснення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про розгляд справи за його участі задоволенню не підлягає.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПП «Авен-Єзєр» та Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за результатом проведених конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування укладено наступні договори про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва:

№ 13/15 від 19 серпня 2015 року (маршрут № 211 «Ж/м «ДВРЗ» - Центральний автовокзал»), строком дії до 19 серпня 2025 року.

№ 20/15 від 19 серпня 2015 року (маршрут № 233 «Ст.м. «Лісова» - вул. Лисківська»), строком дії до 19 серпня 2025 року.

№ 22/15 від 19 серпня 2015 року (маршрут № 240 «Ст.м. «Лісова» - Ст.м. «Лісова»), строком дії до 19 серпня 2025 року.

№ 35/15 від 19 серпня 2015 року (маршрут № 423 «Ринок «Лісовий» - вул. Довбуша), строком дії до 19 серпня 2025 року.

№ 49/15 від 19 серпня 2015 року (маршрут № 520 «Музей ВВВ - вул. Залізничне шосе (зал. Платформа «Видубичі»), строком дії до 19 серпня 2025 року.

№ 62/15 від 19 серпня 2015 року (маршрут № 578 «Ст.м. «Лівобережна» - вул. Вершигори»), строком дії до 18 серпня 2025 року.

№ 106-18 від 15 травня 2018 року (маршрут № 193 «Ж/м «Корчувате» - Ж/м «Корчувате»), строком дії до 04 червня 2023 року.

№ 107 -18 від 15 травня 2018 року (маршрут № 250 «Ст.м. «Позняки» - вул. Олени Пчілки»), строком дії до 04 червня 2023 року.

Умовами Договорів №№ 13/15, 20/15, 22/15, 35/15, 49/15, 62/15 від 19 серпня 2015 року передбачено наступне:

Пунктом 2.2.2. надано відповідачу право «Забезпечувати організацію перевірок щодо дотримання Перевізником умов цього Договору, в т.ч. із залученням представників державних органів, членів конкурсного комітету з визначення перевізників пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Києві, представників робочого органу конкурсного комітету, міських служб та інших уповноважених Організатором представників».

П. 2.3.32. «Допускати уповноважених Організатором представника(ів) до перевірок роботи автобусів на маршруті, випуску автомобілів на лінію з місць зберігання транспортних засобів відповідно до договору оренди або власного автогосподарства, надавати всі необхідні для проведення перевірки документи».

П. 2.3.37. «З`явитися для підписання Акту перевірки дотримання умов Договору (далі - Акт) за адресою і в строк, вказаний в повідомленні про проведення перевірки або у повідомленні про необхідність прибуття для підписання Акту».

П. 2.3.39. «Особисто виконувати та зобов`язати водіїв транспортних засобів виконувати вимоги представників Організатора, які стосуються перевірки виконання Перевізником умов Договору, при умові пред`явлення ними відповідного посвідчення або довіреності при проведенні перевірок дотримання умов Договору».

Розділом 4 Договорів визначено процедуру здійснення контролю за виконанням умов договору, згідно якого встановлено наступне:

П.4.2. «Організатор має право здійснювати чергові та позачергові перевірки дотримання умов Договору».

П.4.3. «Чергові перевірки дотримання умов Договору здійснюються Організатором (уповноваженими представниками Організатора) на підставі графіку перевірок виконання умов Договорів, затвердженого Організатором. Графік перевірок виконання умов Договорів затверджується Організатором на кожен квартал поточного року. Перевізник також може бути включений до графіку перевірок дотримання умов Договорів щодо готовності роботи у весняно-літній та/або осінньо-зимовий період, про яку Перевізник повідомляється у порядку, передбаченому п.4.4. Договору».

П.4.4. «Про проведення чергової перевірки виконання умов Договору Організатор попереджає у порядку, передбаченому п. 4.17 Договору, Перевізника не пізніше як за 10 (десять) календарних днів до передбачуваної дати проведення перевірки».

П.4.5. «Про проведення позачергової перевірки Перевізник заздалегідь не попереджається».

П.4.6. «Позачергові перевірки дотримання умов Договору здійснюються Організатором (уповноваженими представниками Організатора) у випадках:

П.4.6.1. «подання Перевізником заяви Організатору про здійснення перевірки дотримання умов Договору, в тому числі заяви про призначення тимчасовим перевізником на іншому маршруті, заяви про зміну умов Договору, заяви про зміну інтервалу руху кількості рухомого складу»;

П.4.6.2. «виявлення подання Перевізником недостовірних або не в повному обсязі даних, які Перевізник зобов`язаний подавати відповідно до умов Договору»;

П.4.6.3. «перевірка виконання Перевізником листів-повідомлень про усунення виявлених порушень умов Договору, виданих за результатами проведених чергових, позачергових перевірок та перевірок дотримання умов Договорів щодо готовності роботи у весняно-літній та/або осінньо-зимовий період»;

П.4.6.4. «надходження звернень фізичних та/або юридичних осіб, та/або органів державної влади або місцевого самоврядування про порушення Перевізником умов Договору»;

П.4.6.5. «неподання у встановлений термін Перевізником документів, обов`язок подання яких передбачений умовами цього Договору без поважних причин»;

П.4.6.6. «отримання від Перевізника листа про розірвання Договору або направлення Перевізнику листа-повідомлення про розірвання Договору, перевірка в даному випадку здійснюється до дати закінчення строку дії Договору відповідно до листа (повідомлення) про розірвання Договору»;

П.4.6.7. «настання дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю транспортного засобу Перевізника під час перевезень пасажирів на маршруті»;

П. 4.6.8. «у випадку не надходження GPS даних від GPS/GPRS систем транспортних засобів Перевізника визначених в п.п. 1.1. Договору протягом 12 (дванадцяти) годин»;

П. 4.6.9. «в інших випадках, при яких не здійснення негайного втручання Організатора може призвести до погіршення надання послуг пасажирського автомобільного транспорту в м. Києві».

Пунктом 4.7. визначено «Для проведення перевірки Перевізника Організатор видає представникам направлення, форма якого затверджується організатором».

Пунктом 4.8. визначено, що «Під час здійснення перевірки Перевізник (уповноважені представники) має право знайомитися з направленням на перевірку, робити з нього копію, бути присутнім при проведенні перевірки, давати пояснення по суті перевірки, підписати або відмовитись від підписання Акту».

Пункт 4.9. «Строк проведення перевірки не може бути більшим, ніж п`ять робочих днів».

Пункт 4.10. «Перевірки дотримання умов цього Договору здійснюється Організатором (уповноваженими представниками): у місцях зберігання транспортних засобів Перевізника та їх випуску на маршрут (власних або орендованих виробничо- технічних баз); на маршруті; безпосередньо у транспортних засобах під час здійснення перевезень пасажирів; за допомогою єдиного диспетчерського центру моніторингу роботи транспорту та збору інформації».

Відповідно до п. 4.11. «Виявлені під час перевірок порушення умов Договору (невиконання або неналежне виконання зобов`язань Перевізника за цим договором) фіксуються Організатором (уповноваженим представником (ами)) у Акті».

Згідно п. 4.12. «Акт складається у 2 (двох) примірниках в останній день проведення перевірки. Кожен з примірників Акта підписується уповноваженим представником (- ами) організатора, який проводив перевірку та представником Перевізника. Представник Перевізника має право письмово викласти свої пояснення та зауваження щодо змісту Акта. Ці пояснення і зауваження додаються до Акту і його невід`ємною частиною».

Відповідно до п. 4.13. «Сторони домовились, що:

- у разі відмови Перевізника від ознайомлення з Актом або від його підписання уповноважений представник (і) Організатора, який проводив перевірку, робить про це запис в Акті;

- один примірник Акта передається представнику Перевізника чи надсилається поштою за місцезнаходженням (юридичною адресою) Перевізника у порядку, передбаченому п. 4.17 Договору, інший зберігається у Організатора;

- не підписаний представником Перевізника Акт вважається дійсним і зберігає юридичну силу у випадку його не менше як двома представниками Організатора;

- для підписання Акту уповноважений представник Перевізника зобов`язаний з`явитися за адресою і в строк, вказаний в повідомленні про проведення перевірки або у повідомленні про необхідність прибуття для підписання Акту.

Відповідно до п. 4.14. «У 20 (двадцяти) денний строк з дня проведення перевірки організатор надсилає примірник Акту Перевізнику з пропозиціями про усунення виявлених порушень умов договору у випадку виявлення першого або другого порушення, допущеного протягом 365 (трьохсот шестидесяти п`яти) днів з дати складання першого акту».

Відповідно до п. 4.15. «У разі виявлення 3 (третього) порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язань Перевізника за цим договором Договору зафіксованого актом допущеного протягом 365 (трьохсот шестидесяти п`яти) днів з дати складання першого акту, організатор має право розірвати договір в односторонньому порядку шляхом направлення листа-повідомлення про розірвання договору».

Відповідно до п. 4.16. «У випадку, якщо за результатами проведеної перевірки Організатором буде виявлено, що Перевізник не обслуговує маршрут (перевезення здійснюють менше ніж 50 % кількості транспортних засобів, визначених умовами договору), Організатор має право розірвати Договір в односторонньому порядку, відповідно до п. 5.10. Договору».

Пунктом 4.18. визначено, що «Контроль виконання Перевізником інвестиційних зобов`язань здійснюється шляхом перевірки Організатором фактичної наявності автобусів, які відповідають умовам конкурсу, затвердженим наказом № Н-27 від 08 квітня 2015 року Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), задіяння вказаних автобусів на маршруті, визначеному в п. 1.1. Договору, оформлення Перевізником права власності (придбання відповідно до договору фінансового лізингу) на автобуси у строки, визначені в п.п. 3.1.1.-3.1.5. Договору відповідно».

Пунктом 4.19. визначено, що «У випадку невиконання Перевізником інвестиційних зобов`язань, передбачених розділом 3 Договору, Організатор має право розірвати Договір в односторонньому порядку відповідно до п. 5.20. Договору».

Пунктом 4.20. визначено наступне «Невиконанням Перевізником інвестиційних зобов`язань, передбачених розділом 3 Договору вважається один або декілька фактів у сукупності:

П.4.20.1. «Не придбання Перевізником автобусів, які відповідають умовам конкурсу, у строки та в кількості визначенні в п.п. 3.1.1-3.1.5. Договору відповідно;».

П.4.20.2. «Не використання на маршруті, який визначений в п. 1.1. Договору, автобусів, які відповідають умовам конкурсу в строки та в кількості визначені у в п.п. 3.1.1-3.1.5. Договору відповідно».

П.4.21.»Перевірки виконання Перевізником інвестиційних зобов`язань можуть здійснюватися Організатором у будь-який з періодів, починаючи з дати, вказаної в п.п. 3.1.1. Договору до терміну закінчення дії Договору, визначеного в п. 8.1. Договору без попередження Перевізника про перевірку».

П 4.22. «У випадку виявлення за результатами перевірки невиконання Перевізником інвестиційних зобов`язань, уповноваженими особами Організатора складається Акт, що є підставою для розірвання Договору, в порядку, визначеному п. 5.20. Договору.

П. 4.23. «Перевірки виконання Перевізником інвестиційних зобов`язань можуть здійснюватися Організатором у будь-який з періодів, починаючи з дати, вказаної в п.п. 3.1.1.-3.1.5.»

П.7.8. «Контроль за дотримання умов цього Договору здійснюється у порядку, передбаченому розділом 4 цього Договору».

Розділом « 5» Договору визначено порядок зміни умов договору, відповідальність сторін, умови і порядок дострокового розірвання договору.

Так, пунктом 5.5. визначено наступне: «Сторони домовились, що Організатор та Перевізник мають право достроково розірвати цей Договір в односторонньому порядку, у випадках і в порядку, передбачених цим Договором і законодавством України».

П.5.6. «Підставою для розірвання Договору Організатором в односторонньому порядку є 3 (третє) порушення (невиконання або неналежне виконання) Перевізником зобов`язань за цим договором, допущене протягом 365 днів з дати складання першого акту».

П. 5.7. «У разі розірвання Договору за п. 5.6. цього Договору, Організатор не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до дати його розірвання надсилає Перевізнику лист-повідомлення про розірвання Договору. До листа додаються копії 2 (двох) попередніх Актів та примірник акту в якому зафіксовано третє порушення (невиконання або неналежне виконання) Перевізником зобов`язань за цим договором, допущене протягом 365 днів з дати складання першого акту. Цей Договір вважається розірваним Організатором достроково в односторонньому порядку через 30 (тридцять) календарних днів з дати відправки Організатором, у порядку, передбаченому п. 4.17 Договору, листа-повідомлення про розірвання Договору».

П.5.8. «У випадку, якщо за результатами проведеної перевірки, Організатором буде виявлено, що Перевізник не обслуговує маршрут (перевезення здійснюють менше ніж 50% кількості транспортних засобів, визначених умовами Договору), Організатор направляє Перевізнику лист-пропозицію про усунення порушень умов Договору».

П.5.9. «Перевізник зобов`язаний не пізніше ніж за три календарних дні, з дати відправлення листа, визначеного п. 5.8. Договору, Організатором, забезпечити випуск на маршрут рухомого складу, у кількості, визначеній у п. 1.1. Договору».

П. 5.10. «У випадку невиконання Перевізником зобов`язань, передбачених п. 5.9. Договору, Організатор має право в односторонньому порядку розірвати Договір, попередивши про це Перевізника не пізніше як за 5 (п`ять) календарних днів до передбачуваної дати розірвання Договору, шляхом направлення перевізнику листа- повідомлення про розірвання Договору. Цей Договір вважається розірваним Організатором достроково в односторонньому порядку через 5 (п`ять) календарних днів з дати відправки Організатором, у порядку, передбаченому п. 4.17. Договору, листа-повідомлення про розірвання Договору».

П.5.11. «Перевізник має право вимагати дострокового розірвання Договору. З метою забезпечення можливості організації Організатором перевезень на безперервній основі, для реалізації даного права Перевізник зобов`язаний направити Організатору лист-попередження про розірвання Договору не пізніше ніж за 60 (шістдесят) календарних днів до передбачуваної дати припинення дії Договору. Про припинення дії Договору Сторони підписують відповідний договір про розірвання. Дія Договору вважається припиненою з дати підписання договору про розірвання. Перевізник зобов`язаний виконувати умови Договору до дати підписання Сторонами договору про розірвання. Припинення Договору з цієї підстави буде вважатися припиненням Перевізником перевезень пасажирів».

П. 5.12. «У випадку невиконання Перевізником зобов`язання щодо здійснення перевезення відповідно до умов п. 5.11. Договору до дати підписання Сторонами договору про розірвання, Перевізник сплачує Організатору штраф у розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн. 00 коп. за кожен встановлений факт невиконання Договору з дати отримання відповідного листа-попередження. Факт невиконання умов Договору фіксується в Акті, в порядку передбаченому розділом 4 Договору».

П.5.13. Даний Договір укладений на підставі форми договору про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва, затвердженої в установленому порядку наказом Головного управління транспорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), з огляду на це Організатор має право в односторонньому порядку розірвати договір, у разі визнання судом окремих положень цього Договору або його частини недійсним за заявою перевізника або третьої особи, так 'к такий договір буде суперечити затвердженій формі договору. При цьому Організатор направляє перевізникові лист-повідомлення про розірвання договору. Договір вважається розірваним через 30 (тридцять) календарних днів з дати направлення Організатором листа про розірвання Договору».

П. 5.14. «Після направлення Перевізнику, в порядку передбаченому цим Договором, листа-повідомлення про розірвання Договору, перевізник зобов`язаний виконувати умови Договору до дати, вказаної в листі-повідомленні про розірвання Договору».

П. 5.15. «У випадку невиконання зобов`язання, передбаченого п. 5.14. Договору, Перевізник сплачує Організатору штраф в розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн. 00 коп. за кожен встановлений факт невиконання Договору з дати відправки відповідного листа-повідомлення. Факт невиконання умов Договору фіксується в Акті, в порядку передбаченому розділом 4 Договору».

П. 5.16. «Організатор має право в односторонньому порядку розірвати Договір у випадку наявності протягом одного кварталу трьох порушень Закону України «Про автомобільний транспорт» та/або Правил перевезень пасажирів автомобільним транспортом, виявлених і оформлених протоколом в установленому порядку Державною інспекцією на автомобільному транспорті Мінтрансзв`язку України. Організатор має право в односторонньому порядку розірвати Договір у випадку наявності протягом одного місяця трьох порушень Правил дорожнього руху виявлених і оформлених протоколом в установленому порядку ДАІ ГУ МВС України в м. Києві та, які кваліфікуються за ст. ст. 121, 121-2, 122-4, 126, 129, 130, 133-1 КпАП України».

П.5.17. «У випадках, передбачених п. 5.16. Договору та/або невиконання Перевізником зобов`язань, передбачених п.п. 2.3.40., та/або п.п. 2.3.43., та/або п.п. 2.3.44. Договору, Організатор має право в односторонньому порядку розірвати Договір, шляхом направлення листа-повідомлення про розірвання договору. Договір вважається розірваним Організатором в односторонньому порядку через 30 календарних днів з дати відправлення листа-повідомлення про розірвання Договору, в порядку передбаченому п. 4.17. Договору».

П.5.19. «У випадку не підписання Перевізником додаткового договору, який повинен бути підписаний Сторонами в зв`язку зі змінами законодавства, яке регулює правовідносини Перевізника та Організатора, у строк, передбачений п. 5.1. Договору, Організатор має право в односторонньому порядку розірвати Договір, шляхом направлення Перевізнику листа-попередження про розірвання Договору. Договір вважається розірваним Організатором в односторонньому порядку через 30 календарних днів з дати відправлення листа-повідомлення про розірвання Договору, в порядку передбаченому п. 4.17. Договору».

П.5.20. «У випадку виявлення за результатами контролю дотримання умов Договору не виконання Перевізником інвестиційних зобов`язань, визначених в п. 3.1. Договору, Організатор має право в односторонньому порядку розірвати Договір, попередивши про це Перевізника не пізніше як за 5 (п`ять) календарних днів до передбачуваної дати розірвання Договору, шляхом направлення перевізнику листа повідомлення про розірвання Договору. Цей Договір вважається розірваним Організатором достроково в односторонньому порядку через 5 (п`ять) календарних днів з дати відправки Організатором, у порядку, передбаченому п. 4.17. Договору, листа-повідомлення про розірвання Договору».

П.5.21. «У випадку затвердження Київською міською радою або виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською держаною адміністрацією) Стратегії розвитку транспортної інфраструктури міста Києва або транспортної моделі міста Києва, згідно з якими маршрут, визначений в п. 1.1. Договору, має бути змінений більше ніж на тридцять відсотків або підлягає закриттю, Організатор має право в односторонньому порядку розірвати Договір, попередивши про це Перевізника не пізніше як за 30 (тридцять) календарних днів до передбачуваної дати розірвання Договору, шляхом направлення перевізнику листа повідомлення про розірвання Договору. Цей Договір вважається розірваним Організатором достроково в односторонньому порядку через 30 (тридцять) календарних днів з дати відправки Організатором, у порядку, передбаченому п. 4.17. Договору, листа-повідомлення про розірвання Договору».

П. 5.22. «У випадку невиконання зобов`язання, передбаченого п. 2.3.6. Договору, Перевізник сплачує Організатору штраф в розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн. 00 коп. за кожен встановлений факт невиконання Договору. Факт невиконання умов Договору фіксується в Акті, в порядку передбаченому розділом 4 Договору».

Умовами Договорів №№ 106-18, 107-18 від 15 травня 2018 року передбачено наступне:

Пунктом 2.2.2. надано відповідачу право «Забезпечувати організацію перевірок щодо дотримання Перевізником умов цього Договору, в т.ч. із залученням представників державних органів, членів конкурсного комітету з визначення перевізників пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Києві, представників робочого органу конкурсного комітету, міських служб та інших уповноважених Організатором представників».

Пунктом 2.3.31. передбачено обов`язок перевізника «Допускати уповноважених організатором представників до перевірок роботи автобусів на маршруті, випуску автомобілів на лінію з місць зберігання транспортних засобів, надавати всі необхідні для проведення перевірки документи».

П. 2.3.36. «З`явитися для підписання Акту перевірки дотримання умов Договору за адресою і в строк, вказаній в повідомленні про проведення перевірки або у повідомленні про необхідність прибуття для підписання Акту».

П. 2.3.38. «Особисто виконувати та зобов`язати водіїв транспортних засобів виконувати вимоги представників Організатора, які стосуються перевірки виконання Перевізником умов Договору при умові пред`явлення ними документу, що посвідчує особу та відповідної довіреності Організатора».

П.4.2. «Організатор має право здійснювати чергові та позачергові перевірки дотримання умов Договору».

П.4.3. «Чергові перевірки дотримання умов Договору здійснюються Організатором (уповноваженими представниками Організатора) на підставі графіку перевірок виконання умов Договорів, затвердженого Організатором. Графік перевірок виконання умов Договорів затверджується Організатором на кожен квартал поточного року. Перевізник також може бути включений до графіку перевірок дотримання умов Договорів щодо готовності роботи у весняно-літній та/або осінньо-зимовий період, про яку Перевізник повідомляється у порядку, передбаченому п.4.4. Договору».

П.4.4. «Про проведення чергової перевірки виконання умов Договору Організатор попереджає у порядку, передбаченому п. 4.17 Договору, Перевізника не пізніше як за 10 (десять) календарних днів до передбачуваної дати проведення перевірки».

П.4.5. «Про проведення позачергової перевірки Перевізник заздалегідь не попереджається».

П.4.6.»Позачергові перевірки дотримання умов Договору здійснюються Організатором (уповноваженими представниками Організатора) у випадках:

П.4.6.1. «подання Перевізником заяви Організатору про здійснення перевірки дотримання умов Договору, в тому числі заяви про призначення тимчасовим перевізником на іншому маршруті, заяви про зміну умов Договору, заяви про зміну інтервалу руху кількості рухомого складу»;

П.4.6.2. «виявлення подання Перевізником недостовірних або не в повному обсязі даних, які Перевізник зобов`язаний подавати відповідно до умов Договору»;

П.4.6.3. «перевірки виконання Перевізником листів-повідомлень про усунення виявлених порушень умов договору виданих за результатами проведення чергових позачергових перевірок та перевірок дотримання умов договорів щодо готовності роботи у весняно-літній та/або осінньо-зимовий період».

П. 4.6.4. «надходження звернень фізичних та/або юридичних осіб, та/або органів державної влади або місцевого самоврядування про порушення Перевізником умов Договору»;

П.4.6.5. «неподання у встановлений термін Перевізником документів, обов`язок подання яких передбачений умовами цього Договору без поважних причин»;

П. 4.6.6. «отримання від перевізника листа про розірвання договору або направлення перевізнику листа-повідомлення про розірвання договору перевірка в даному випадку здійснюється до дати закінчення строку дії договору відповідно до листа (повідомлення) про розірвання договору».

П.4.6.7.»настання дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю транспортного засобу Перевізника під час перевезень пасажирів на маршруті»

П.4.6.8. «у випадку не надходження GPS даних від GPS/GPRS систем транспортних засобів Перевізника визначених в п.п. 1.1. Договору протягом 12 (дванадцяти) годин» або сигналів валідаторів;

П.4.6.9. «в інших випадках, при яких не здійснення негайного втручання Організатора може призвести до погіршення надання послуг пасажирського автомобільного транспорту в м. Києві».

Пунктом 4.7. визначено «Для проведення перевірки Перевізника Організатор видає представникам направлення».

Пунктом 4.8. визначено, що «Під час здійснення перевірки Перевізник (уповноважені представники) має право знайомитися з направленням на перевірку, робити з нього копію, бути присутнім при проведенні перевірки, давати пояснення по суті перевірки, підписати або відмовитись від підписання Акту».

Пункт 4.9. «Строк проведення перевірки не може бути більшим, ніж п`ять робочих днів для 1 маршруту».

Пункт 4.10. «Перевірки дотримання умов цього Договору здійснюється Організатором (уповноваженими представниками): у місцях зберігання транспортних засобів Перевізника та їх випуску на маршрут (власних або орендованих виробничо- технічних баз); на маршруті; безпосередньо у транспортних засобах під час здійснення перевезень пасажирів; за допомогою єдиного диспетчерського центру моніторингу роботи транспорту та збору інформації».

Відповідно до п. 4.11. «Виявлені під час перевірок порушення умов Договору (невиконання або неналежне виконання зобов`язань Перевізника за цим договором) фіксуються Організатором (уповноваженим представником (ами)) у Акті».

Згідно п. 4.12. «Акт складається у 2 (двох) примірниках в останній день проведення перевірки. Кожен з примірників Акта підписується уповноваженим представником (- ами) організатора, який проводив перевірку та представником Перевізника. Представник Перевізника має право письмово викласти свої пояснення та зауваження щодо змісту Акта. Ці пояснення і зауваження додаються до Акту і його невід`ємною частиною».

Відповідно до п. 4.13. «Сторони домовились, що:

- у разі відмови Перевізника від ознайомлення з Актом або від його підписання уповноважений представник (і) Організатора, який проводив перевірку, робить про це запис в Акті;

- один примірник Акта передається представнику Перевізника чи надсилається поштою за місцезнаходженням (юридичною адресою) Перевізника у порядку, передбаченому п. 4.17 Договору, інший зберігається у Організатора;

- не підписаний представником Перевізника Акт вважається дійсним і зберігає юридичну силу у випадку його не менше як двома представниками Організатора;

- для підписання Акту уповноважений представник Перевізника зобов`язаний з`явитися за адресою і в строк, вказаний в повідомленні про проведення перевірки або у повідомленні про необхідність прибуття для підписання Акту.

Відповідно до п. 4.14. «У 7 (семиденний) денний строк з дня проведення перевірки організатор надсилає примірник Акту Перевізнику з попередженнями про недопущення порушень умов договору.

П.4.15. «У разі виявлення фактів порушення Перевізником умов Договору, зафіксованого актом, Організатор має право розірвати Договір в односторонньому порядку. Розірвання договору відбувається після невиконання надісланого організатором попередження такому Перевізникові про недопущення порушення умов договору, шляхом направлення листа-повідомлення про розірвання договору».

П.4.16. «У випадку, якщо за результатами проведеної перевірки Організатором буде виявлено, що Перевізник не обслуговує маршрут (перевезення здійснюють менше ніж 60 % кількості транспортних засобів, визначених умовами договору), Організатор має право розірвати Договір в односторонньому порядку, відповідно до п. 5.10. Договору».

Пунктом 4.18. визначено, що «Контроль виконання Перевізником інвестиційних зобов`язань здійснюється шляхом перевірки Організатором фактичної наявності автобусів, які відповідають умовам конкурсу, затвердженим наказом № Н-9 від 29 січня 2018 року Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), задіяння вказаних автобусів на маршруті, визначеному в п. 1.1. Договору, оформлення Перевізником права власності (придбання відповідно до договору фінансового лізингу) на автобуси у строки, визначені в п.п. 3.1.1.-3.1.5. Договору відповідно».

Пунктом 4.19. визначено, що «У випадку невиконання або неналежного виконання Перевізником інвестиційних зобов`язань, передбачених розділом 3 Договору, Організатор має право розірвати Договір в односторонньому порядку відповідно до п. 5.17. Договору».

Пунктом 4.20. визначено наступне «Невиконанням Перевізником інвестиційних зобов`язань, передбачених розділом 3 Договору вважається один або декілька фактів у сукупності:

П.4.20.1. «Не придбання Перевізником автобусів, які відповідають умовам конкурсу, у строки та в кількості визначенні в п.п. 3.1.1-3.1.5. Договору відповідно;».

П.4.20.2. «Не використання на маршруті, який визначений в п. 1.1. Договору, автобусів, які відповідають умовам конкурсу в строки та в кількості визначені у в п.п. 3.1.1-3.1.5. Договору відповідно».

П.4.21.»Перевірки виконання Перевізником інвестиційних зобов`язань можуть здійснюватися Організатором у будь-який з періодів, починаючи з дати, вказаної в п.п. 3.1.1. Договору до терміну закінчення дії Договору, визначеного в п. 8.1. Договору без попередження Перевізника про перевірку».

П 4.22. «У випадку виявлення за результатами перевірки невиконання Перевізником інвестиційних зобов`язань, уповноваженими особами Організатора складається Акт, що є підставою для розірвання Договору, в порядку, визначеному п. 5.20. Договору.

П.7.8. «Контроль за дотримання умов цього Договору здійснюється у порядку, передбаченому розділом 4 цього Договору».

Розділом « 5» Договору визначено порядок зміни умов договору, відповідальність сторін, умови і порядок дострокового розірвання договору.

Так, пунктом 5.5. визначено наступне: «Сторони домовились, що Організатор та Перевізник мають право достроково розірвати цей Договір в односторонньому порядку, у випадках і в порядку, передбачених цим Договором і законодавством України».

Пунктом 5.6. визначено, що «Підставою для розірвання Договору Організатором в односторонньому порядку є невиконання надісланого Організатором попередження Перевізнику про недопущення порушення умов Договору, зафіксоване Актом, відмови Перевізника від подальшого обслуговування маршруту, визначеному п. 1.1.».

П. 5.7. «У разі розірвання Договору за п. 5.6. цього Договору, Організатор не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до дати його розірвання надсилає Перевізнику повідомлення про розірвання Договору разом з примірником Акту в якому зафіксовано факт не усунення Перевізником раніше виявленого порушення умов Договору».

П.5.8. «У випадку, якщо за результатами проведеної перевірки, Організатором буде виявлено, що Перевізник не обслуговує маршрут (перевезення здійснюють менше ніж 60% кількості транспортних засобів, визначених умовами Договору), Організатор направляє Перевізнику попередження про недопущення порушення умов Договору».

П.5.9. «Перевізник зобов`язаний не пізніше ніж за сім календарних дні, з дати відправлення листа, визначеного п. 5.8. Договору, Організатором, забезпечити випуск на маршрут рухомого складу, у кількості, визначеній у п. 1.1. Договору».

П. 5.10. «У випадку невиконання перевізником зобов`язань передбачених п. 5.9 Договору Організатор має право в односторонньому порядку розірвати Договір попередивши про це Перевізника не пізніше як за 15 календарних днів до передбачуваної дати розірвання договору шляхом направлення перевізнику листа- повідомлення про розірвання Договору. Цей Договір вважається розірваним Організатором достроково в односторонньому порядку через 15 календарних днів з дати відправки організатором у порядку передбаченому п. 4.17 Договору листа-повідомлення про розірвання договору».

П.5.11. «Перевізник має право вимагати дострокового розірвання Договору. З метою забезпечення можливості організації Організатором перевезень на безперервній основі, для реалізації даного права Перевізник зобов`язаний направити Організатору лист-попередження про розірвання Договору не пізніше ніж за 60 (шістдесят) календарних днів до передбачуваної дати припинення дії Договору. Про припинення дії Договору Сторони підписують відповідний договір про розірвання. Дія Договору вважається припиненою з дати підписання договору про розірвання. Перевізник зобов`язаний виконувати умови Договору до дати підписання Сторонами договору про розірвання. Припинення Договору з цієї підстави буде вважатися припиненням Перевізником перевезень пасажирів».

П. 5.12. «У випадку невиконання перевізником зобов`язання щодо здійснення перевезення відповідно до умов п. 5.11. Договору до дати підписання Сторонами договору про розірвання Перевізник сплачує Організатору штраф в розмірі 10 000 грн 00 коп за кожен встановлений факт невиконання Договору з дати отримання відповідного листа-попередження. Факт невиконання умов Договору фіксується в акті в порядку передбаченому розділом 4 Договору».

П. 5.13. «Після направлення Перевізнику, в порядку передбаченому цим Договором, листа-повідомлення про розірвання Договору, перевізник зобов`язаний виконувати умови Договору до дати, вказаної в листі-повідомленні про розірвання Договору».

П. 5.14. «У випадку невиконання зобов`язання, передбаченого п. 5.13. Договору, Перевізник сплачує Організатору штраф в розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн. 00 коп. за кожен встановлений факт невиконання Договору з дати відправки відповідного листа-повідомлення. Факт невиконання умов Договору фіксується в Акті, в порядку передбаченому розділом 4 Договору».

П. 5.15. «Організатор має право в односторонньому порядку розірвати Договір у випадку наявності протягом одного кварталу трьох порушень Закону України «Про автомобільний транспорт» та/або Правил перевезень пасажирів автомобільним транспортом, виявлених і оформлених протоколом в установленому порядку Державною інспекцією на автомобільному транспорті Мінтрансзв`язку України. Організатор має право в односторонньому порядку розірвати Договір у випадку наявності протягом одного місяця трьох порушень Правил дорожнього руху виявлених і оформлених протоколом в установленому порядку ДАІ ГУ МВС України в м. Києві та, які кваліфікуються за ст. ст. 121, 121-2, 122-4, 126, 129, 130, 133-1 КпАП України».

П. 5.16. «У випадках, передбачених п. 5.16. Договору та/або невиконання Перевізником зобов`язань, передбачених п.п. 2.3.40., та/або п.п. 2.3.43., та/або п.п. 2.3.44. Договору, Організатор має право в односторонньому порядку розірвати Договір, шляхом направлення листа-повідомлення про розірвання договору. Договір вважається розірваним Організатором в односторонньому порядку через 30 календарних днів з дати відправлення листа-повідомлення про розірвання Договору, в порядку передбаченому п. 4.17. Договору».

П. 5.18. «У випадку не підписання Перевізником додаткового договору, який повинен бути підписаний Сторонами в зв`язку зі змінами законодавства, яке регулює правовідносини Перевізника та Організатора, у строк, передбачений п. 5.1. Договору, Організатор має право в односторонньому порядку розірвати Договір, шляхом направлення Перевізнику листа-попередження про розірвання Договору. Договір вважається розірваним Організатором в односторонньому порядку через 30 календарних днів з дати відправлення листа-повідомлення про розірвання Договору, в порядку передбаченому п. 4.17. Договору».

П. 5.19. «У випадку виявлення за результатами контролю дотримання умов Договору не виконання Перевізником інвестиційних зобов`язань, визначених в п. 3.1. Договору, Організатор має право в односторонньому порядку розірвати Договір, попередивши про це Перевізника не пізніше як за 5 (п`ять) календарних днів до передбачуваної дати розірвання Договору, шляхом направлення перевізнику листа повідомлення про розірвання Договору. Цей Договір вважається розірваним Організатором достроково в односторонньому порядку через 5 (п`ять) календарних днів з дати відправки Організатором, у порядку, передбаченому п. 4.17. Договору, листа-повідомлення про розірвання Договору».

П. 5.20. «У випадку затвердження Київською міською радою або виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською держаною адміністрацією) Стратегії розвитку транспортної інфраструктури міста Києва або транспортної моделі міста Києва, згідно з якими маршрут, визначений в п. 1.1. Договору, має бути змінений більше ніж на тридцять відсотків або підлягає закриттю, Організатор має право в односторонньому порядку розірвати Договір, попередивши про це Перевізника не пізніше як за 30 (тридцять) календарних днів до передбачуваної дати розірвання Договору, шляхом направлення перевізнику листа повідомлення про розірвання Договору. Цей Договір вважається розірваним Організатором достроково в односторонньому порядку через 30 (тридцять) календарних днів з дати відправки Організатором, у порядку, передбаченому п. 4.17. Договору, листа-повідомлення про розірвання Договору».

П. 5.21. «У випадку невиконання зобов`язання, передбаченого п. 2.3.6. Договору, Перевізник сплачує Організатору штраф в розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн. 00 коп. за кожен встановлений факт невиконання Договору. Факт невиконання умов Договору фіксується в Акті, в порядку передбаченому розділом 4 Договору».

П. 5.22. «У разі розірвання в односторонньому порядку Договору про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування міста Києва за невиконання перевізником додаткових умов конкурсу останній зобов`язується добровільно сплатити на рахунок організатора штрафні санкції у розмірі 100 000, 00 грн».

Аналіз наведених пунктів Договору дає змогу дійти висновку про те, що ними врегульовано питання проведення чергових і позачергових перевірок господарської діяльності позивача при виконанні даного договору в частині, що стосується законодавства про автомобільний транспорт, а також передбачено обставини розірвання Договору в односторонньому порядку організатором, у разі виявлення таких порушень.

Позивач вважає, що законодавець не наділив організатора правом самостійно здійснювати контроль виконання договору про перевезення в частині дотримання перевізником законодавства про автомобільний транспорт, внаслідок чого звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що положеннями Договорів №№ 13/15, 20/15, 22/15, 35/15, 49/15, 62/15 від 19 серпня 2015 року та

№№ 106-18, 107-18 від 15 травня 2018 року порушуються охоронювані законом права та інтереси позивача у сфері публічно правових відносин у формі необґрунтованого втручання суб`єкта владних повноважень в його господарську діяльність, а тому такі порушені права підлягають судовому захисту. Також, з метою усунення невідповідності п. 4.1 Договорів №№ 13/15, 20/15, 22/15, 35/15, 49/15, 62/15 від 19 серпня 2015 року та №№ 106-18, 107-18 від 15 травня 2018 року вимогам Закону України «Про автомобільний транспорт», суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язати відповідача внести зміни до пункту 4.1 договорів №№ 13/15, 20/15, 22/15, 35/15, 49/15, 62/15 від 19 серпня 2015 року та №№ 106-18, 107-18 від 15 травня 2018 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, стаття 3 Закону України «Про автомобільний транспорт» установлює, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території, запроваджують автоматизовану систему обліку оплати проїзду та встановлюють порядок її функціонування, а також види, форми носіїв, порядок обігу та реєстрації проїзних документів; визначають особу, уповноважену здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про автомобільний транспорт» забезпечення організації пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту, а на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Автономної Республіки Крим чи області (внутрішньообласні маршрути), - на Раду міністрів Автономної Республіки Крим або обласні державні адміністрації.

Вказані повноваження виконавчого органу сільської, селищної, міської ради кореспондуються з повноваженнями, зазначеними у підпунктах 10 та 12 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Зокрема, за змістом підпунктів 10 та 12 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

- затвердження маршрутів і графіків руху, правил користування міським пасажирським транспортом незалежно від форм власності, узгодження цих питань стосовно транзитного пасажирського транспорту у випадках, передбачених законодавством;

- залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій, що не належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, до участі в обслуговуванні населення засобами транспорту і зв`язку.

Частина перша статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачає, що організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частин 1, 4 статті 31 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

У договір можуть бути включені інші питання за згодою сторін.

Отже, перелік обов`язкових обставин, які мають бути зазначені у відповідному договорі перевезення є вичерпним, при цьому, закон не передбачає встановлення в договорі умов та процедури контролю Організатором дотримання Перевізником законодавства про транспорт.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем згоди на розширення змісту договору не надавалось.

Тобто, на органи місцевого самоврядування покладені повноваження із забезпечення обслуговування населення засобами транспорту, в тому числі із залученням з цією метою на договірних засадах підприємств, установ, та організацій незалежно від форм власності.

Відповідно до підпункту «г» пункту 16 статті 4 КАС України, адміністративний договір - це спільний правовий акт суб`єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону замість видання індивідуального акта.

Договір на організацію перевезення пасажирів є публічно-правовим договором, який передбачає: обов`язки перевізника забезпечити певний парк автомобілів, їх технічний стан, умови щодо тарифів, тощо. Таким чином договір визначає умови, за яких перевізнику дозволяється здійснювати господарську діяльність з перевезення пасажирів.

При цьому відносини замовника перевезень та перевізника у різних випадках оформлюються різними документами - у певних випадках оформлюються договором, а в інших - дозволом (ч. 2 ст. 31 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Водночас значення як дозволу, так і договору одне й те саме - встановлення вимог до перевізника щодо здійснення ним господарської діяльності. Тому і правова природа як дозволу, так і договору щодо організації перевезень - однакова.

Таким чином, якщо відповідно до законодавства оформлюється не дозвіл, а договір, то такий договір має природу адміністративного.

Разом з тим, за змістом п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Отже, аналіз наведених правових норм дає змогу дійти висновку про те, що оскільки адміністративний договір укладається замість індивідуального акта, є правовим актом за участі суб`єкта владних повноважень, укладається на підставі закону, тобто направлений на реалізацію владних управлінських функцій суб`єкта владних повноважень, стосується прав і обов`язків другої сторони договору, яка не є суб`єктом владних повноважень, то адміністративний договір має ознаки акта індивідуальної дії, а при його укладенні суб`єкт владних повноважень має право діяти виключно у законодавчо визначений спосіб, не допускаючи при цьому вільного тлумачення та дій на власний розсуд, як то можливо у випадку укладення цивільних або господарських договорів, які при укладенні мають лише не суперечити закону, а не бути укладеними на підставі закону (в даному випадку Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Аналогічний висновок можна також зробити з буквального тлумачення положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, укладення договору про перевезення між позивачем і відповідачем має здійснюватися у спосіб, передбачений згадуваними вище частинами 1, 4 статті 31 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Колегія суддів звертає увагу, що розділом 4 зазначених вище Договорів передбачено порядок здійснення Організатором контролю за виконанням умов цих договорів на підставі п. 56 Порядку та у порядку згідно умов Договору.

Відповідно до п. 4.2 Договорів контроль Департамент здійснює шляхом проведення чергових та позачергових перевірок.

Пунктом 2.2.2 Договору передбачено право Департаменту забезпечувати організацію перевірок щодо дотримання Перевізником умов цього Договору із залученням представників державних органів, членів конкурсного комітету, робочого органу конкурсного комітету, міських служб та інших уповноважених Організатором представників.

Пунктами 2.3.31, 2.3.36 і 2.3.38 Договорів визначено, що обов`язки Перевізника під час здійснення вищезазначених перевірок, а саме: допускати уповноважених представників Організатора до перевірок, надавати всі необхідні для проведення перевірок документи, з`являтися для підписання актів, складених за результатами таких перевірок, виконувати всі вимоги представників Організатора, які стосуються перевірок.

Також, пунктами 5.7-5.10 Договорів передбачено підстави для розірвання Договору відповідно до результатів вищезазначених перевірок у випадку наявності фактів порушення перевізником умов Договору, незважаючи на усунення і виконання перевізником виявлених під час перевірок порушень.

Крім цього, пунктами 5.19-5.22 передбачена відповідальність та штрафні санкції, які стягуються з перевізника, у разі виявлення порушень умов договору.

Як правильно зазначено судом першої інстанції: « станом на час укладення договору, так і станом на час вирішення спору по суті заявлених позовних вимог, на законодавчому рівні не передбачено порядку здійснення контролю за виконанням умов договору на здійснення перевезення пасажирів зі сторони безпосередньо Організатора».

Натомість, відповідно до зазначеної вище норми пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить лише залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій, що не належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, до участі в обслуговуванні населення засобами транспорту і зв`язку».

Так, процедура підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі області (внутрішньообласний маршрут), автобусному маршруті, що не виходить за межі території району (внутрішньорайонний маршрут), автобусному маршруті, що проходить у межах населеного пункту (міський маршрут), та автобусному маршруті, що проходить у межах об`єднаної територіальної громади (далі - конкурс), а також процедура визначення автомобільного перевізника для роботи на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут), визначені Порядком проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 року № 1081.

Пунктом 56 Порядку № 1081 передбачено, що контроль за виконанням умов договору (дозволу) здійснює організатор та інші органи виконавчої влади згідно з компетенцією, за наявності відповідного звернення або доручення організатора. Іншого даний порядок не містить.

При цьому, Закону України «Про місцеве самоврядування» не наділяє Організатора компетенцією на здійснення контролю виконання умов договору шляхом проведення перевірок Перевізника.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що типова форма договору про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва, як станом на дату укладення спірного договору, так і станом на час вирішення спору по суті заявлених позовних вимог, не затверджена жодним нормативно-правовим актом.

Єдиним документом, яким врегульовано процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, є Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567.

Пунктами 2-4 даного Порядку передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

Наразі, аналогічні за змістом норми наведено в Законі України «Про автомобільний транспорт», на виконання якого власне і було прийнято Порядок № 1567.

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти. Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмові формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства (ч.ч. 14 - 16 ст. 6 Закону).

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з пищань безпеки на наземному транспорті.

За змістом ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Отже, з системного аналізу наведених вище правових норм, в контексті спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, а саме:

Автомобільні перевізники, які відповідно договорів із органами місцевого самоврядування здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, є суб`єктами господарювання які здійснюють господарську діяльність шляхом надання послуг з перевезення пасажирів. Право на надання такої послуги у суб`єкта господарювання виникає лише після укладення договору, у якому встановлюються умови надання послуги з перевезення, визначені ст.31 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршрутів, тарифи, тощо.

Здійснення контролю за виконанням умов договору про організацію перевезень є контролем якості і відповідності вимогам законодавства та положенням договору послуги з перевезення пасажирів, що надається автомобільним перевізником під час здійснення господарської діяльності, тобто є заходом державного нагляду (контролю) в розумінні Закону № 877-V.

Єдиний орган, який має компетенцію здійснювати державний контроль (нагляд) на автомобільному транспорті, в тому числі і під час надання автомобільними перевізниками послуги з перевезення пасажирів, є Укртрансбезпека.

Організатор не наділений правом проводити перевірки (чергові або позачергові) автомобільних перевізників. Право контролю за виконанням умов договору про організацію перевезень пасажирів, яке визначено у пункті 56 Порядку, Департамент реалізує шляхом звернення до Державної служби України з безпеки на транспорті - єдиного органу, який уповноважений здійснювати контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту.

Наразі, до аналогічних висновків дійшло Міністерство інфраструктури України в листі від 01.11.2019 року вих. № 283 щодо надання роз`яснення позивачу з питань застосування Порядку № 1081 від 03.12.2008 року, в якому зазначено, що відповідно до пункту 56 Порядку, контроль за виконанням умов договору (дозволу) здійснює організатор та інші органи виконавчої влади згідно з компетенцією, за наявності відповідного звернення або доручення організатора, шляхом звернення до Державної служби України з безпеки на транспорті для здійснення заходів державного нагляду та контролю дотриманням законодавства про автомобільний транспорт.

Отже, включення відповідачем до Договорів №№13/15, 20/15 ,2/15, 35/15, 49/15, 62/15 від 19 серпня 2015 року, пунктів 2.2.2.; 2.3.32.; 2.3.37.; 2.3.39.; 4.2.-4.16.; 4.18 - 4.23.; 5.5.-5.10 та до Договорів №№106-18, 107-18 від 15 травня 2018 року пунктів 2.2.2.; 2.3.31.; 2.3.36.; 2.3.38.; 4.2.-4.16.; 4.18 -4.22., 5.5.-5.10, які надають право Організатору самостійно здійснювати контроль за виконанням умов договору у шляхом проведення перевірок, не можна вважати правомірним, оскільки Законом України «Про місцеве самоврядування» і Законом України «Про автомобільний транспорт» такого не передбачено.

Відтак, в порушення вимог ст. 31 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідач не отримував та не намагався отримати згоди позивача на включення до договору інших положень, окрім тих, які чітко визначені даною статтею.

При цьому, пунктами 4.19, 4.22 та 5.16-5.17, 5.19-5.22 (Договорів №13/15, 20/15 ,2/15, 35/15, 49/15, 62/15 від 19 серпня 2015 року) 5.11-5.16, 5.18-5.22 (Договорів №106-18, 107-18) передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання Перевізником інвестиційних зобов`язань, передбачених розділом 3 Договору, організатор має право розірвати Договір в односторонньому порядку відповідно до п. 5.20 Договору. У випадку виявлення за результатами перевірки невиконання Перевізником інвестиційних зобов`язань, уповноваженими особами Організатора складається Акт, що є підставою для розірвання Договору, в порядку, визначеному п. 5.20. Договору.

Проте, п. 55 Порядку № 1088 передбачено обов`язок Організатора розірвати договір після невиконання надісланого організатором попередження такому перевізникові про недопущення порушення умов договору (дозволу), що свідчить на користь невідповідності 4.19, 4.22 та 5.16-5.17, 5.19-5.22 (Договорів №13/15, 20/15 ,2/15, 35/15, 49/15, 62/15 від 19 серпня 2015 року) 5.11-5.16, 5.18-5.22 (Договорів №106-18, 107-18) Договорів вимогам п.55 Порядку №1088.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказаними вище положеннями Договору порушуються охоронювані законом права та інтереси Позивача у сфері публічно правових відносин у формі необґрунтованого втручання суб`єкта владних повноважень в його господарську діяльність, а тому такі порушені права підлягають судовому захисту.

Відтак, вирішуючи питання щодо належності обраного позивачем способу захисту порушеного права в частині визнання недійсними оскаржуваних в частині договорів, суд першої інстанції виходив з наступного.

Як роз`яснив в своєму Інформаційному листі від 26.12.2005 року № 3.2.-2005 Верховний Суд України, адміністративний договір - це дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов`язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб`єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди. Якщо ж суб`єкти (в тому числі орган державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи), хоча б і на реалізацію своїх повноважень, вільно укладають договір відповідно до норм ЦК України, під час укладання такого договору його сторони вільно домовляються про зміст та обсяг прав і обов`язків за договором, можуть відмовитись від його укладання, то такий договір може бути цивільним (господарським), але не адміністративним, оскільки в змісті цього договору відсутні відносини влади і підпорядкування, що є обов`язковими для адміністративного договору, а кожний суб`єкт такого договору виступає як рівний один до одного.

Наразі, з цього роз`яснення вбачається, що від укладення адміністративного договору його сторони відмовитись не можуть, а його умови визначаються законодавством; укладення такого договору відбувається на виконання закону для задоволення публічних інтересів, а правовий режим цього договору містить адміністративно-правові елементи, що виходять за рамки приватного права.

Визнання адміністративного договору недійсним на перший погляд можна ототожнити із визнанням правочину/договору недійсним, як то передбачено в цивільному та господарському праві, із застосуванням всіх наслідків недійсності. Тобто, в такому випадку правовідносини (права і обов`язки), що виникли на підставі такого договору, анулюються з моменту укладення договору (вважаються такими, що не виникли), а у сторін виникають зобов`язання повернути одна одній все отримане за договором.

Водночас, на відміну від ст. 203 Цивільного кодексу України, яка визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, Кодекс адміністративного судочинства України, Закон України «Про автомобільний транспорт» не містять в собі положень, які б визначали вимоги, додержання яких є необхідним для чинності (дійсності) адміністративного договору, а отже, застосування способу захисту у формі визнання нечинним/недійсним адміністративного договору суперечить КАСУ і Закону (такого не передбачено), відтак, позивачем в цій частині позовних вимог обрано невірний спосіб захисту.

В той же час, за змістом п. 4 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Отже, передбачена законодавцем процесуальна можливість адміністративного суду розглядати спори у справах щодо визнання нечинними адміністративних договорів, нерозривно пов`язана з визначеними конкретним законом правовими наслідками певних дій / рішень сторін адміністративного договору, за існування яких (дій / рішень сторін договору) такий договір може бути визнаний нечинним.

Тобто, якщо Законом України «Про місцеве самоврядування» та Законом України «Про автомобільний транспорт» не передбачено можливості визнання договору на перевезення нечинним, то суд в розумінні ч. 2 ст. 19 Конституції України позбавлений можливості застосувати такий спосіб захисту, як визнання недійсним/нечинним адміністративного договору на перевезення, оскільки в такому випадку суд при офіційному з`ясуванні обставин справи не зможе фізично послатись на норму права, якою передбачено недійсність / не чинність досліджуваного в рамках даної справи адміністративного договору.

Разом з тим, частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Наразі, аналіз наведеної норм процесуального закону також дає змогу дійти висновку про те, що КАС України прямо не передбачено такого способу захисту порушеного права, як визнання протиправним та скасування адміністративного договору.

Разом з тим, частиною 2 статті 5 КАС України визначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про захист порушених прав Приватного підприємства «Авен-Єзєр» шляхом визнання протиправними та скасування пунктів: 2.2.2.; 2.3.32.; 2.3.37.; 2.3.39.; 4.2.-4.16.; 4.18 - 4.23.; 5.5.- 5.17., 5.19.-5.22.; 7.8. договорів №№ 13/15, 20/15, 22/15, 35/15, 49/15, 62/15 від 19 серпня 2015 року та 2.2.2.; 2.3.31.; 2.3.36.; 2.3.38.; 4.2.-4.16.; 4.18 -4.22., 5.5. 5.16., 5.18.-5.22., 7.8. договорів №№ 106-18, 107-18 від 15 травня 2018 року.

Аналогічна позиція щодо скасування адміністративного договору висловлена Верховним Судом в постанові від 23 грудня 2019 року по справі № 806/1536/18 (провадження № К/9901/22734/19).

Щодо позовної вимоги про внесення зміни до пункту 4.1 Договорів №№ 13/15, 20/15, 22/15, 35/15, 49/15, 62/15 від 19 серпня 2015 року; №№ 106-18, 107-18 від 15 травня 2018 року, виклавши його в наступній редакції: « 4.1. Контроль за виконанням умов Договору здійснюється Організатором на підставі п. 56 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2008 р. № 1081, шляхом звернення до Державної служби України з безпеки на транспорті для здійснення заходів державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про автомобільний транспорт.», то суд першої інстанції правомірно виходив з наступного.

Так, пунктом 4.1 Договорів №№ 13/15, 20/15, 22/15, 35/15, 49/15, 62/15 від 19 серпня 2015 року та №№ 106-18, 107-18 від 15 травня 2018 року визначено, що контроль за виконанням умов Договору, здійснюється Організатором (уповноваженими представниками) на підставі п. 56 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2008 року № 1081 у порядку, передбаченому цим Договором.

Однак, контроль за виконанням договору законодавчо визначено шляхом звернення Організатора до Державної служби України з безпеки на транспорті для здійснення заходів державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про автомобільний транспорт, а відповідач не наділений компетенцією визначати порядок проведення такого контролю в самому договорі, який (адміністративний договір) має бути складений виключно відповідно до вимог закону.

Отже, з метою усунення невідповідності п. 4.1 Договорів вимогам Закону України «Про автомобільний транспорт», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобов`язати відповідача внести зміни до пункту 4.1 Договорів №№ 13/15, 20/15, 22/15, 35/15, 49/15, 62/15 від 19 серпня 2015 року та №№ 106-18, 107-18 від 15 травня 2018 року, виклавши його в наступній редакції:

« 4.1. Контроль за виконанням умов Договору здійснюється Організатором на підставі п. 56 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2008 р. № 1081, шляхом звернення до Державної служби України з безпеки на транспорті для здійснення заходів державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про автомобільний транспорт.».

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення адміністративного.

Щодо посилань відповідача на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 826/13869/17 (провадження № К/9901/47633/18), то колегія суддів вважає, що висновки викладені в цій справі не є подібними, оскільки предметом спору є правомірність дій суб`єкта владних повноважень під час проведення перевірок і прийняття рішення про розірвання договору, а пункти договорів недійсними не визнавалися.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 17.03.2023р.)