Справа № 320/672/22(ЗП/280/24/22)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2023 року м. Дніпросправа № 320/672/22(ЗП/280/24/22)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року

у справі № 320/672/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2022 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років №60 від 20.12.2021;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років, відповідно до пункту «а» ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 14.12.2021.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року у справі № 320/672/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Судом зазначено, що згідно з п. «а» ст. 54 Закону № 1788-ХII право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків i не менше 20 років у жінок. Судом встановлено, що позивач надав відповідачу документи, які містять інформацію про наліт годин та його повноваження, у зв`язку з чим, висновок відповідача про неможливість призначити позивачу пенсію за вислугу років є безпідставним, оскільки спеціальний стаж роботи, який дає право позивачу на пенсію за вислугу років, станом на момент його звернення із заявою про призначення пенсії складав 28 років, що є достатнім для призначення пенсії, відповідно до пункту «а» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З цих підстав, суд дійшов висновку, що позивач має право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 14.12.2021 (з моменту звернення із заявою про її призначення), у зв`язку з чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №60 від 20.12.2021 підлягає скасуванню, як протиправне.

Не погодившись з рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року у справі № 320/672/22, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник вказує, що на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають право працівники льотного і льотно-випробного складу при набутті вислуги років на цих посадах станом на 11.10.2017 не менше 26 років 6 місяців. Зазначає, що страховий стаж позивача становить 23 роки 6 місяців 11 днів, з них працівником льотного складу 14 років 5 місяців 15 днів станом на 11.10.2017. Вважає, що позивач набуде право на пенсію за віком на загальних умовах відповідно до ч.3 ст. 26 Закону №1058 за досягненням 65-річного віку. Скаржник зазначає, що ухвала суду про відкриття провадження у справі та позовна заява до нього не надходили, що позбавило скаржника можливості ознайомитись із позовом та надати заперечення проти позову. Вказує, що позивачем не надано документів про оплату витрат на правову допомогу.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 14.12.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років, яка після реєстрації, за принципом екстериторіальності, передана на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області.

До заяви від 14.12.2021 позивачем додано: довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; трудову книжку від 01.11.2000 серії НОМЕР_1 ; диплом від 08.07.1998 серії НОМЕР_2 ; військовий квиток від 21.12.2004 серії НОМЕР_3 ; довідку про нальотогодини у якості командира повітряного судна від 18.11.2021 №153; свідоцтво про народження дитини від 18.06.2009 серії НОМЕР_4 ; паспорт.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №60 від 20.12.2021 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 60 від 20.12.2021 дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 14.12.2021 №6317. Вік заявника 45 років. Страховий стаж становить 23 роки 6 місяців 11 днів, з них працівником льотного складу 14 років 5 місяців 15 днів (станом на 11.10.2017).

Зазначено, що позивач не має права на призначення пенсії за вислугу років згідно п.2 розділу XV Закону №1058, у зв`язку з відсутністю (станом на 11.10.2017), 26 років 6 місяців стажу на посаді працівника льотного складу.

Не погоджуючись із підставами прийнятого рішення, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Приписами Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» в редакції від 05 листопада 1991 року визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків i не менше 20 років у жінок.

Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

04 червня 2019 року Конституційним Судом України винесено рішення № 2-р/2019 по справі № 1-13/2018 (1844/16, 3011/16), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Таким чином, з 04 червня 2019 року - з дня ухвалення Конституційним Судом рішення, положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII є такими, що втратили чинність.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що ст. 54 Закону № 1788-ХII підлягає застосуванню у редакції від 05 листопада 1991 року, якою передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків i не менше 20 років у жінок.

З цих підстав, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника, що на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають право працівники льотного і льотного-випробного складу при набутті вислуги років на цих посадах станом на 11.10.2017 не менше 26 років 6 місяців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 лютого 2000 року № 264 «Про порядок обчислення заробітку для призначення пенсій особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації» встановлено, що особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханiкам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) i бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, заробіток для обчислення пенсії визначається згідно з пунктом 7 Порядку призначення i виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418 "Про затвердження нормативних актiв з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу".

Підпунктами «а», «б» пункту 1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льтного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418 "Про затвердження нормативних актiв з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу", передбачено, що при обчисленні строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу рахуються: а) кожнi 20 годин нальоту на літаках (крiм нальоту і робіт, передбачених пунктами "б"-"г" цього пункту) - за один місяць вислуги; б) кожнi 12 годин нальоту на вертольотах, в авіації спеціального застосування (санітарні польоти, авіахімічні роботи, аерофотозйомка, патрулювання, зондування атмосфери й інші види робіт), на посадах льотного складу груп супроводження іноземних повітряних суден (лідирувальники), на посада командно-льотного та льотно-інструкторського складу, в тому числі у навчальних закладах по підготовці й підвищенню кваліфікації кадрів льотного складу авіації, - за один місяць вислуги.

Згідно приписів п. 2, 3 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, обчислення строків вислуги відповідно до пунктів "а" і "б" пункту 1 провадиться шляхом ділення фактичного нальоту годин за весь час роботи на посадах льотного складу відповідно на 20 i 12. Вислуга у річному обчисленні визначається шляхом ділення числа повних місяців вислуги на 12.

Зі змісту трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач:

- з 01.09.1993 по 03.07.1998 курсант Державної льотної академії України місто Кіровоград;

- з 01.11.2000 по 26.08.2004 працював у ВАТ «Авіакомпанія «Константа» на посаді другого пілота літака Як-40;

- з 01.09.2004 по 07.04.2008 працював в Українській авіаційній компанії «Аеростар» на посаді другого пілота літака ЯК-40, командира літака Як-40;

- з 07.07.2008 по 24.02.2011 працював у ТОВ «Авіакомпанія «ІСД-АВІА» на посаді другого пілота літака Falcon- 20, командира літака Falcon-20;

- з 03.03.2011 по 06.05.2014 працював у ТОВ «Авіакомпанія «Челендж Аеро Юкрейн» на посаді командира ПС Фалкон-20 льотної служби;

- з 19.07.2016 по 19.07.2021 працював у ПрАТ «Мiжнародні Авіалінії України» на посаді другого пілота льотної служби;

- з 26.04.2021 по 18.11.2021 працював у ТОВ «Челендж Аеро Юкрейн» на посаді командира повітряного судна вертольота в льотну службу за сумісництвом;

- з 21.12.2012 по теперішній час працює у ТОВ «Челендж Аеро Юкрейн» на посаді командира повітряного судна вертольота в льотну службу.

Спеціальний стаж позивача підтверджується довідкою №153 від 18.11.2021 та льотною книжкою позивача.

Згідно довідки № 153 від 18.11.2021 наліт годин у цивільний авіації позивача з 01.09.1993 по 13.11.2021 складає 6473 год. 28 хв.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до приписів Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, позивач має спеціальний стаж - 28 років, з наступного розрахунку: 26+2, де 26 - наліт без врахування нальоту на вертольотах, 2 - наліт на вертольотах.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що висновок відповідача про неможливість призначити позивачу пенсію за вислугу років є безпідставним, оскільки спеціальний стаж роботи позивача, який дає право на пенсію за вислугу років, станом на момент його звернення із заявою про призначення пенсії складав 28 років, що є достатнім для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Доводи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за вислугу років №60 від 20.12.2021 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити позивачу пенсію за вислугу років, відповідно до пункту «а» ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 14.12.2021.

Стосовно доводів скаржника, що ухвала суду про відкриття провадження у справі та позовна заява йому не надходили.

Так, матеріали справи містять заяву скаржника від 10.08.2022 №0500-2203-7/49352, в якій останній підтвердив отримання ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08.2022 у справі №320/672/22.

Разом з тим, матеріали справи містять докази направлення 08.08.2022 судом першої інстанції на електронну адресу відповідача копій ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08.2022 у справі №320/672/22 та адміністративного позову з додатками.

Крім того, матеріали справи містять докази повторного направлення 11.08.2022 судом першої інстанції на електронну адресу відповідача копії адміністративного позову з додатками у справі №320/672/22.

З цих підстав, колегія суддів зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості ознайомитись зі змістом позовної заяви та доданими до неї документами, викласти свою позицію з приводу даного спору та надати суду докази, а зворотні доводи відповідача є безпідставними.

Стосовно доводів скаржника, що позивачем не надано документів про оплату витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн суду надано: договір № 48/21 про надання правової допомоги від 22.12.2021, додаткова угода № 1/21 від 22.12.2021 до вказаного договору, акт приймання-передачі від 27.12.2021 та квитанцію до касового прибуткового ордеру № 009 від 27.12.2021 на суму 10000,00 грн.

Так, згідно квитанції до касового прибуткового ордеру № 009 від 27.12.2021, адвокат Петренко В.І. прийняв від позивача 10000,00 грн. на підставі договору №48/21 про надання правової допомоги від 22.12.2021 та додаткової угоди №1/21 від 22.12.2021.

Отже, позивачем надано суду оформлені у встановленому законом порядку документи, які свідчать про оплату ним витрат на професійну правничу допомогу.

З цих підстав, колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що позивачем не надано документів про оплату витрат на правову допомогу.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, з огляду на що рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню. Позовні вимоги задоволені обґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року у справі № 320/672/22 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року у справі № 320/672/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко