Справа № 160/20149/22
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання наказу протиправними та стягнення середнього заробітку,-
21.12.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції №288 від 19.05.2022 року «Про застосування до працівників ВПП в АР Крим та м: Севастополі ДПП дисциплінарних стягнень», в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції №815 о/с від 01.06.2022 року «По особовому складу», в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»;
- поновити ОСОБА_1 на службі в Департаменті патрульної поліції на посаді інспектора відділу патрульної поліції в Автономній республіці Крим та м. Севастополі;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 02.06.2022 року по момент ухвалення рішення по справі;
- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, установлену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 24.02.2022 року по 18.07.2022 року включно у розмірі 30 000,00 грн. щомісячно;
- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду з 19.07.2022 року по 05.10.2022 року у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», №168 від 28.02.2022 року.
17.01.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
23.01.2023 року Департамент патрульної поліції звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що під час службового розслідування встановлено, що позивач з 23.04.2022 по 03.05.2022 була відсутня без поважних причин на службі, про що складено відповідний акт про відсутність на службі, що свідчить про вчинення нею дисциплінарного проступку, що тягне за собою накладення відповідного дисциплінарного стягнення. Позивач не виконала усного наказу начальника ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП підполковника поліції ОСОБА_4 про евакуацію підпорядкованих працівників вказаного підрозділу з членами їх сімей в напрямку міста Миколаїв, про причину невиконання наказу та не прибуття до УПП в Миколаївській області ДПП не повідомила, натомість маючи змогу та достатній період часу для того щоб прибути для несення служби до УПП в Миколаївській області ДПП або до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, відповідно до вимог наказу НПУ від 10.03.2022 року №190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» цього не зробила. В порушення Присяги поліцейського позивач самоусунулась від виконання основних та додаткових завдань, покладених на Департамент патрульної поліції в умовах правового режиму воєнного стану. Такі дії позивача дискредитують звання поліцейського, негативно впливають на оцінку діяльності поліцейських та підривають авторитет Національної поліції України. Відповідач наголосив, що позивач знаходиться на території тимчасово окупованої Херсонської області країною агресором, в якій перебувають їх військові та інші збройні формування у зв`язку із чим неможливе виконання позивачем завдань із підтримання оборони, відсічі і стримування збройної агресії, відсутні відповідні сили та засоби для цього, окрім того перебування поліцейського на тимчасово окупованій території суперечить вищевказаним наказам керівництва та унеможливлює виконання позивачем покладених законодавством обов`язків та ефективного несення служби. Самостійне несення служби поза місцем дислокації органу поліції, у якому перебуває на службі не передбачено діючим законодавством, відомчими нормативними актами та наказами Національної поліції України. При цьому відповідач зазначає, що більшості поліцейських, які проходили службу на території Херсонської області вдалося виїхати на територію Миколаївської області в період окупації Херсонської області. Також відповідач наголошує, що можливість виїхати з тимчасово окупованих громад Херсонської області підтверджується публікаціями в засобах масової інформації «Українській правді» від 24.05.2022 в статті Херсонську область та «Типичний Херсон». Таким чином посилання позивача щодо неможливості виїзду з тимчасово окупованої території Херсонської області спростовуються статистичними даними, відповідно до яких приблизно 50% населення Херсонської області залишило окуповані території РФ та виїхало на підконтрольну територію України. Пояснення позивача з приводу неможливості евакуюватися у зв`язку з відсутністю «зелених коридорів», відповідачем не розцінені такими як «поважність відсутності на службі в період дії воєнного стану» на підставі того, що станом на день звільнення позивача 71,2% поліцейських Управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП виконали наказ начальника про евакуацію в м. Миколаїв за відсутності так званих «зелених коридорів» та на сьогодні несуть службу на підконтрольній Україні території. Таким чином, відповідач вважає, що дисциплінарна комісія обґрунтовано прийшла до висновку про те, що позивачем вчинено дисциплінарний проступок, який полягає в порушенні службової дисципліни, не виконанні службових обов`язків поліцейського в період дії воєнного стану в Україні, в порушенні Присяги працівника поліції, та відсутності на службі без поважних причин. На підставі викладеного, відповідач заперечує щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, як зазначив відповідач, не виконавши вимоги наказу керівництва, враховуючи положення Закону України «Про Національну поліцію», постанову КМУ про «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 та Методичні рекомендацій щодо виплати додаткової винагороди поліцейським під час дії воєнного стану, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу заявленої щомісячної грошової допомоги. У зв`язку з чим відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
14.02.2023 року суд в судовому засіданні ухвалив перейти до розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження.
15.03.2023 року представник ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із клопотанням про долучення доказів.
У вказаному клопотанні представник позивача зазначив, що позивач направляла рапорт від 06.05.2022 року на електронні адреси Департаменту патрульної поліції та своїм колегам, зокрема, діловоду ОСОБА_3 , яка надіслала її рапорт на електронні адреси Департаменту патрульної поліції.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 з 10.08.2020 року проходила службу в поліції на посаді інспектора відділу патрульної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі у званні лейтенанта поліції.
24.02.2022 року указом Президента України №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
03.05.2022 року Департаментом патрульної поліції видано наказ №535 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки причин та обставин можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками відділу патрульної поліції в АРК Крим та м. Севастополі ДПП, що виразилося у невиході на службу без поважних причин з 23.04.2022 року по 03.05.2022 року в умовах воєнного стану.
17.05.2022 року за результатами службового розслідування Департаментом патрульної поліції складено висновок службового розслідування, яким встановлено наступне:
Під час проведення службового розслідування по зазначеному факту з метою надання оцінки правомірності дій окремих працівників ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП для всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, 03.05.2022 року за допомогою електронної комунікації (смс-повідомлення) до відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Миколаївській області ДПП запрошено для надання пояснення інспектора відділу патурльної поліції в АР Крим та м. Севастополі ДПП, лейтенанта поліції ОСОБА_1 , за номером телефону НОМЕР_1 , що зазначений в її особовій справі.
Однак, ОСОБА_1 не з`явилась 06.05.2022 року та не повідомила про наявність поважних причин свого неприбуття, а отже вважається такою, що відмовилась від надання пояснень.
06.05.2022 року заступником начальника ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, у присутності інспектора взводу №2 ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП старшого лейтенанта поліції Ципан В.С., поліцейського взводу №1 ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП капрала поліції Руди М.А., поліцейського взводу №1 ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП рядового поліції Дмитрука В.Ю., складено акт про відмову надати пояснення лейтенантом поліції ОСОБА_1 (вих. №2569/41/23-2022 від 06.05.2022).
Опитаний заступник начальника відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_2 пояснив, що з 24.02.2022 року за наказом начальника відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі Департаменту патрульної поліції підполковника поліції ОСОБА_4 про евакуацію особового складу підрозділу ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП, виїхав з м. Херсона у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану на території України. Підполковником поліції ОСОБА_4 повідомлено, що визначене місце евакуації та подальше несення служби буде відбуватись у м. Миколаїв. Також заздалегідь були підготовлені списки по особовому складу ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП та забезпечений транспорт для евакуації. Також вищезазначену інформацію доведено до особового складку поліцейських ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДІЛІ на шикуванні опитуваним.
Після евакуації до м. Миколаєва розроблений графік несення служби працівниками ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП, однак є співробітники, що не з`являються за місцем несення служби, яким неодноразово вказували про необхідність прибуття як безпосередніми командирами так і керівництвом ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП. Крім того, особовому складу управління доведено інформацію про виданий наказ НПУ «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 року №190, відповідно до якого працівники мали можливість закріпитись для несення служби за найближчим територіальним (відокремленим) підрозділом.
Опитаний заступник начальника відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі ДПП старший лейтенант поліції Ципан В.С. пояснив, що 24.02.2022 року за наказом начальника відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі Департаменту патрульної поліції підполковника поліції ОСОБА_4 про евакуацію особового складу підрозділу ВПП в АР Крим та м Севастополі ДПП, виїхав з м Херсона в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану па території України. Підполковником поліції ОСОБА_4 повідомлено, що визначене місце евакуації та подальше несення служби буде відбуватись у м. Миколаїв. Також заздалегідь були підготовлені списки по особовому складу ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП. Також вищезазначену інформацію доведено до особового складку поліцейських ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП. Після евакуації до м. Миколаєва розроблений графік несення служби працівниками ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП, однак є співробітники, що не з`являються за місцем несення служби, яким неодноразово вказували про необхідність прибуття як безпосередніми командирами так і керівництвом ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП. Крім того особовому складу управління доведено інформацію про виданий наказ НПУ «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 року №190, відповідно до якого працівники мали можливість закріпитись для несення служби за найближчим територіальним (відокремленим) підрозділом.
Опитаний поліцейський взводу №1 відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі ДПП капрал поліції Руда М.А. пояснила, що 24.02.2022 року близько 4.30 подзвонив командир та повідомив, що заступник начальника відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі ДПП об`явив збір по тривозі. Близько 09.00 прибула на визначеній точці збору у м. Херсоні по вул. Адмірала Сенявіна, 128 (УПП в Херсонській області ДПП). Підполковником поліції Лехновською Г.Г. через заступника начальника ОСОБА_2 повідомлено наказ, що визначене місце евакуації та подальше несення служби буде відбуватись у м. Миколаїв. Також заздалегідь були підготовлені списки по особовому складу відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі ДПП. Також вищезазначену інформацію доведено ОСОБА_2 до особового складу поліцейських ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП.
Після евакуації до м. Миколаєва розроблений графік несення служби працівниками ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП, однак є співробітники, що не з`являються за місцем несення служби, яким неодноразово вказували про необхідність прибуття як безпосередніми командирами так і керівництвом відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі ДПП. Крім того особовому складу управління доведено інформацію про виданий наказ НПУ «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 року №190, відповідно до якого працівники мали можливість закріпитись для несення служби за найближчим територіальним (відокремленим) підрозділом.
Опитаний поліцейський взводу №2 відділу патрульної поліції в ЛР Крим та м Севастополі ДПП сержант поліції Бухтій А.А. пояснив, що виїхав з окупованої території Херсонської області 27.04.2022 року. Раніше не було змоги це зробити у зв`язку з тим, що окупаційні війська не пропускали без будь-яких причин та пояснень. Керівник підрозділу неодноразово наголошував та наказував, що потрібно евакуюватися до м. Миколаїв так як там тимчасово дислокується підрозділ відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі Департаменту патрульної поліції. У свою чергу наказ про евакуацію опитуваний виконав, по мірі змоги виїзду. Крім того особовому складу управління доведено інформацію про виданий наказ НПУ «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 року №190, відповідно до якого працівники мали можливість закріпитись для несення служби за найближчим територіальним (відокремленим) підрозділом.
Опитаний поліцейський взводу №1 відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі ДПП рядовий поліції Дмитрук В.Ю. пояснив, що виїхав з окупованої території Херсонської області 16.04.2022 року. Раніше не було змоги це зробити у зв`язку з тим, що окупаційні війська не пропускали без будь яких причин та пояснень. Керівник підрозділу неодноразово наголошував та наказував, що потрібно евакуюватися до м. Миколаїв так як там тимчасово дислокується підрозділ відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі Департаменту патрульної поліції. У свою чергу наказ про евакуацію опитуваний виконав, по мірі змоги виїзду. Крім того особовому складу управління доведено інформацію про виданий наказ НПУ «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 року №190, відповідно до якого працівники мали можливість закріпитись для несення служби за найближчим територіальним (відокремленим) підрозділом.
Опитаний поліцейський взводу №2 відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі ДПП старший сержант поліції Каленик Д.В. пояснив, що виїхав з окупованої території Херсонської області 27.04.2022 року. Раніше не було змоги це зробити у зв`язку з тим, що окупаційні війська не пропускали без будь яких причин га пояснень. Керівник підрозділу неодноразово наголошував та наказував, що потрібно евакуюватися до м. Миколаїв так як там тимчасово дислокується підрозділ відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі Департаменту патрульної поліції, У свою чергу наказ про евакуацію опитуваний виконав, по мірі змоги виїзду. Крім того особовому складу управління доведено інформацію про виданий наказ НПУ «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 року №190, відповідно до якого працівники мали можливість закріпитись для несення служби за найближчим територіальним (відокремленим) підрозділом.
Опитаний поліцейський взводу №1 відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі ДПП капрал поліції Порубльов М.С. пояснив, що виїхав з окупованої території Херсонської області 09.04.2022 року. Раніше не було змоги це зробити у зв`язку з тим, що окупаційні війська не пропускали без будь яких причин та пояснень. Керівник підрозділу неодноразово наголошував та наказував, що потрібно евакуюватися до м. Миколаїв так як там тимчасово дислокується підрозділ відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі Департаменту патрульної поліції. У свою чергу наказ про евакуацію опитуваний виконав, по мірі змоги виїзду. Крім того особовому складу управління доведено інформацію про виданий наказ НПУ «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 року №190, відповідно до якого працівники мали можливість закріпитись для несення служби за найближчим територіальним (відокремленим) підрозділом.
Опитаний поліцейський взводу №1 відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі ДПП капрал поліції Собакіна С.О. пояснила, що виїхала з окупованої території Херсонської області 09.04.2022 року. Раніше не було змоги це зробити у зв`язку з тим, що окупаційні війська не пропускали без будь яких причин та пояснень. Керівник підрозділу неодноразово наголошував та наказував, що потрібно евакуюватися до м. Миколаїв так як там тимчасово дислокується підрозділ відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі Департаменту патрульної поліції. У свою чергу наказ про евакуацію опитувана виконала, по мірі змоги виїзду. Крім того особовому складу управління доведено інформацію про виданий наказ НПУ «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 року №190, відповідно до якого працівники мали можливість закріпитись для несення служби за найближчим територіальним (відокремленим) підрозділом.
Всупереч зазначеному, в порушення Присягу поліцейського ОСОБА_1 самоусунулась від виконання основних та додаткових завдань, покладених на Департамент патрульної поліції в умовах правового режиму воєнного стану, оголошеного на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Такі дії інспектора ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дискредитують звання поліцейського, негативно впливають на оцінку діяльності поліцейських та підривають авторитет Національної поліції України.
ОСОБА_1 не повідомила про відсутність можливості виконати наказ про прибуття до УПП в Миколаївській області ДПП та не обґрунтувала причини невиконання наказу.
Таким чином, під час службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 з 23.04.2022 року по 03.05.2022 року була відсутня без поважних причин на службі, про що складено відповідний акт про відсутність на службі, що свідчить про вчинення нею дисциплінарного проступку, що тягне за собою накладення відповідного дисциплінарного стягнення.
ОСОБА_1 не виконала усного наказу начальника ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП підполковника поліції ОСОБА_4 про евакуацію підпорядкованих працівників вказаного підрозділу з членами їх сімей в напрямку міста Миколаїв, про причину невиконання наказу та не прибуття до УПП в Миколаївській області ДПП не повідомила, натомість маючи змогу та достатній період часу для того щоб прибути для несення служби до УПП в Миколаївській області ДПП або до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, відповідно до вимог наказу НПУ від 10.03.2022 року №190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» цього не зробила.
19.05.2022 року наказом Департаменту патрульної поліції №288 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 4, 5, 8 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців другого та третього пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року №1179, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до інспектора ВПП в АР Крим та м. Севастополі до лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції (п.1 наказу).
01.06.2022 року наказом Департаменту патрульної поліції №815 о/с відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» звільнено зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0166215), інспектора, з 01.06.2022 року.
Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, врегульовано Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №580-VIII).
Відповідно до ч.1 ст.59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Статтею 2 Закону №580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах:
1) забезпечення публічної безпеки і порядку;
2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;
3) протидії злочинності;
4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Згідно з пунктами 1, 2, 6 частини 1 статті 18 Закону №580-VIII, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Згідно з п.13 ч.4 ст.9 Закону України «Про критичну інфраструктуру» до життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України, належать, зокрема: правопорядок, здійснення правосуддя, тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.
Згідно ч.2, 3 ст.24 Закону №580-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.
Таким чином, проаналізувавши вищенаведене можна дійти висновку, що працівники поліції мають спеціальний статус, і приймаючи присягу працівника поліції беруть на себе підвищені вимоги, які пред`являються до працівників поліції при проходженні служби і яких вони повинні дотримуватися, в свою чергу за порушення вимог Закону №580-VIII передбачена дисциплінарна відповідальність згідно Дисциплінарного статуту.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч.1, 3 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;
8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;
9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;
10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;
11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;
12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;
13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;
14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Згідно з статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до ч.1-4 та 6 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Згідно ч.1,2 ст.16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.
Відповідно до ч.1-11 ст.19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.
Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.
У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.
У разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893 (надалі - Порядок №893).
Згідно з пунктом 1, 2, 3, 4, 5 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження).
У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні.
В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.
В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.
У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.
У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції України і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Вирішуючи спір, суд враховує, що обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.
Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: - чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; - чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; - чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; - чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.
Аналогічні висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом у своїх рішеннях та, зокрема, у постанові від 06.02.2020 року у справі №826/1916/17.
Відповідно до ч.1 ст.26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Так, суд встановив, що підставою для проведення службового розслідування був невихід на службу позивача, невиконання усного наказу начальника ВПП в АР Крим та м. Севастополі підполковника поліції ОСОБА_4 про евакуацію підпорядкованих працівників вказаного підрозділу з членами їх сімей в напрямку міста Миколаїв та невиконання наказу Національної поліції України №190 від 10.03.2022 року про деякі питання проходження служби поліцейськими на період воєнного стану.
Позивач посилається на те, що накази не були доведені до її відома, гуманітарні коридори були відсутні, відсутній транспорт, відсутність безпечних виїздів з окупованої території.
Надаючи правову оцінку вказаним доводам позивача, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ч.1 ,2, 4 ст.2 Дисциплінарного статуту, за своїм службовим становищем поліцейські можуть бути керівниками або підлеглими стосовно інших поліцейських.
Керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.
Під час виконання службових обов`язків поліцейський підпорядковується лише своєму безпосередньому та прямому керівникові.
Відповідно до ч.1, 2, 3, 4 ст.4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.
Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень (ч. 2 ст. 4 Дисциплінарного статуту).
Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
Наказ віддається (видається), як правило, у порядку підпорядкованості. За потреби прямий керівник може віддати (видати) наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього керівника, про що він повідомляє безпосередньому керівнику підлеглого або підлеглий сам доповідає про отримання нового наказу своєму безпосередньому керівнику.
Таким чином, проаналізувавши статтю 4 Дисциплінарного статуту можна дійти висновку, що наказ необов`язково має бути відданий у письмовій формі, також допускається форма його віддання усно та з використанням технічних засобів зв`язку.
10.03.2022 року Національна поліція України видала наказ № 190 «Про деякі питання проходження поліцейськими служби в період дії воєнного стану», яким зобов`язала всіх поліцейських, які перебувають на тимчасово окупованих територіях протягом 1 доби виїхати на підконтрольну Україні територію для реєстрації та постановки на облік.
Статтею 5 Дисциплінарного статуту передбачено порядок виконання наказу.
Так, відповідно до ч. 1 цієї статті, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.
За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу (ч. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту). Однак, позивач не повідомила негайно про відсутність можливості виконати наказ.
Позивач у позовній заяві зазначила, що громадяни України, які залишилися в окупації не мали можливості виїхати з регіону, так як не було створено безпечних умов, не було організовано транспорту та гарантій безпеки ні для виїзду поліцейських та їх родин, ні для цивільних осіб. При цьому позивач зазначає, що вона не намагалася покинути окуповану територію України та як зазначає, вона весь час перебувала за місцем проживання та на вулицю не виходила через стурбованість за своє життя.
У висновку службового розслідування дисциплінарною комісією в ході опитування поліцейських ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП встановлено, що частина особового складу виїхала на підконтрольну територію з урахуванням обставин бойових дій. Решта залишились за місцем мешкання. Через декілька тижнів частково бойові дії в Херсонській області зменшили активність та з`явилась можливість виїзду особовим складом з окупованої Херсонської області на підконтрольну територію до м. Миколаєва.
При цьому, відповідно до довідки ВКЗ Управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП від 03.08.2022 року в період, з 10 березня до 17 травня 2022 року, з тимчасово окупованої території Херсонської області, виїхало 163 поліцейських управління патрульної поліції в Херсонської області Департаменту патрульної поліції.
Крім того, відповідно до довідки УКЗ ГУНП в Херсонській області №1037/2/02-2022 від 31.05.2022 року станом на 24.02.2022 штатна чисельність поліцейських в ГУНП в Херсонській області складала 2419 одиниць, некомплект складав 302 посади, фактична чисельність поліцейських складала 2117 працівників. Станом на 18.04.2022 з тимчасово окупованої території України, зокрема м. Херсона та Херсонської області на підконтрольну Україні територію всього евакуювався (передислокувався) 781 поліцейський. Станом на 09.05.2022 - 1467 поліцейських. Станом на 31.05.2022 - 1525 поліцейських.
З листа Херсонської обласної військової адміністрації №01-01-66-2708/0/22/346 від 25.07.2022 року вбачається, що для евакуації співробітників обласної державної адміністрації, а також для сімей територіальних органів і інших структур Херсонської області 24.02.2022 року було поставлено 4 автобуси до будівлі Херсоноської обласної державної адміністрації.
За інформацією Херсонської обласної військової адміністрації, станом на 30.05.2022 року, за даними операторів мобільного зв`язку тимчасово окуповану територію Херсонської області покинуло 178 224 особи жителів Херсонської області.
Суд зазначає, що служба в поліції вимагає наявність у її працівників додаткових психологічних якостей, зокрема таких як: відчуття відповідальності, здатність логічно мислити і дотримуватися спокою в складних ситуаціях, здатність приймати рішення у складних ситуаціях.
При цьому позивачем не заперечується факт відсутності її на службі в період з 23.04.2022 року по 03.05.2022 року, та насамперед позивач підвереджує її фактичне перебування за місцем мешкання. В той же час, позивач у своїх поясненнях зазначає, що вона продовжувала перебувати в тому місці несення служби, яке їй було визначено до моменту окупації і законних підстав покидати це місце в неї не було.
Фактично позивач, починаючи з 24.02.2022 року та до моменту звільнення зі служби, перебувала на окупованій території Херсонської області та про жодні спроби прибути до місця дислокації підрозділу у місті Миколаїв керівництву не повідомляла. Натомість зважала на відсутність можливості виїхати, що суперечить встановленим судом обставинам.
В свою чергу, позивач зазначає, що вона намагалася подати рапорт до Департаменту патрульної поліції за допомогою електронної пошти Департаменту патрульної поліції та зазначала, що повідомляла в.о. начальника ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП про неможливість виїзду до міста Миколаєва.
Суд зазначає, що позивачем надано докази надсилання рапорту від 06.05.2022 року, в якому позивачем зазначено, що їй 03.05.2022 року на мобільний телефон надійшло повідомлення з інформацією про призначення службового розслідування та необхідність надання пояснень. Також у вказаному рапорті зазначено про відсутність можливості у позивача виїхати до міста Миколаєва.
В свою чергу, позивачем надано докази, які підтверджують, що вказаний рапорт не було доставлено до Департаменту патрульної поліції.
Таким чином з вказаного випливає, що позивач 03.05.2022 року була обізнана про необхідність прибуття до управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції для надання пояснень щодо обставин справи.
Крім цього, суд звертає увагу, що надіслання рапорту, який фактично не було доставлено Департаменту патрульної поліції, не може вважатися належним повідомленням відповідача про неможливість виконання позивачем наказу про евакуацію.
В свою чергу, пояснення позивача про повідомлення в.о. начальника ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП ОСОБА_2 про неможливість виїзду до міста Миколаєва та надіслання на його особистий номер рапорту про неможливість виїзду до міста Миколаєва, не можуть вважатися доказами в адміністративному судочинстві та не можуть підтвердити або спростувати фактичні обставини справи.
Крім цього, в своїх поясненнях позивач зазначає, що діловодом ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП ОСОБА_3 направлялось на електронну адресу Управління документального забезпечення ДПП та Департаменту патрульної поліції рапорти про неможливість виїзду та про ознайомлення з наказом №535 від 03.05.2022 року відповідно.
Проте суд зазначає, що доказів доставлення (отримання) Управлінням документального забезпечення ДПП та Департаментом патрульної поліції файлів, які містять назву рапортів матеріали справи не містять. Крім цього, з наданих доказів не можливо встановити змісту направлених рапортів.
Також суд звертає увагу, що у висновку службового розслідування від 17.05.2022 року зазначено, що позивач не повідомила про відсутність можливості виконати наказ про прибуття до УПП в Миколаївській області ДПП та не обґрунтувала причини невиконання вказаного наказу.
Крім цього, висновок службового розслідування не містить пояснень діловода ОСОБА_3 до ВПП в АР Крим та м. Севастополі про подання позивачем означених рапортів та в.о. начальника ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП ОСОБА_2 про надіслання на його особистий номер рапорту про неможливість виїзду.
Таким чином, вказані пояснення позивача не можуть підтвердити фактичне повідомлення позивачем керівництва про неможливість виконання наказу про евакуацію та наказу №190 від 10.03.2022 року, а також надання пояснень по службовому розслідуванню.
Суд також враховує, що зазначені позивачем підстави для залишення на окупованій території Херсонської області не є для поліцейського поважною причиною для самовільного залишення місця служби та дислокації підрозділу, де служила позивач.
Суд зазначає, що служба в поліції вимагає наявність у її працівників додаткових психологічних якостей, зокрема таких як: відчуття відповідальності, здатність логічно мислити і дотримуватися спокою в складних ситуаціях, здатність приймати рішення у складних ситуаціях.
Позивач, як поліцейський, який склав присягу на вірність Українському народові та сумлінність виконання службових обов`язків, з моменту офіційного опублікування Указу Президента України «Про введення в України воєнного стану», мала вживати всіх можливих заходів з метою виконання повноважень необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Проте, позивача була відсутня на робочому місці за адресою місця дислокації підрозділу, не вжила заходів щодо прибуття до місця дислокації підрозділу у місті Миколаїв, тобто самоусунулась від виконання службових обов`язків як поліцейського від захисту Українського народу, територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам.
Натомість суд звертає увагу, що поліцейському не надано повноважень самостійного, вільного визначення ним місця несення служби, зміну підрозділу, самостійного усунення поліцейським від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу прямого керівника.
Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил встановлено, що вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція).
Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Пунктом 3 Розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
Суд наголошує, що дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Правил є обов`язком кожного поліцейського не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.
Крім того, з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.03.2020 року по справі №815/4478/16.
Також, суд зазначає, що чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.
Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, суд дійшов до висновку, що вони тісно пов`язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Отже під вчинками, що дискредитують звання працівника Національно поліції України та власне органи національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.
З огляду на вказане, з точки зору стороннього розсудливого спостерігача, порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава.
Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.
Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 року у справі №816/604/17).
Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 року по справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів Національної поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Крім цього, суд звертає на висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 06.09.2018 року по справі №805/1209/17-а, відповідно до якого служба в правоохоронному органі за своєю суттю пов`язана з наявністю підвищеного ризику для життя та здоров`я, враховуючи неординарність і неунормованість ситуації, що склалася в зоні проведення АТО, та співставляючи її із завданнями міліції щодо охорони громадського порядку. Верховний Суд вважає обґрунтований висновок щодо звільнення працівника правоохоронного органу, який протягом більш як двох років не вжив жодних заходів, направлених на подальше проходження служби в органах внутрішніх справ.
Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що висновок службового розслідування сформований у межах компетенції та з врахуванням реального військового стану на території України. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.
Відповідно до ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно з п.8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку.
Відповідачем доведено та підтверджено наявність скоєння позивачем дисциплінарного проступку, який полягав у вчиненні нею прогулу.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Суд вважає, що накладене дисциплінарне стягнення є співмірним із виявленим проступком позивача, та є необхідним засобом підтримання службової дисципліни, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказу Департаменту патрульної поліції №288 від 19.05.2022 року та наказу Департаменту патрульної поліції №815 о/с від 01.06.2022 року в частині, що стосується позивача.
Як наслідок - відсутні підстави для задоволення і решти позовних вимог як таких, що є похідними.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Вирішуючи правовідносини щодо виплати позивачу додаткової доплати, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно статті 2 Закону України «Про національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах:
1) забезпечення публічної безпеки і порядку;
2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;
3) протидії злочинності;
4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Статтею 94 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
За поліцейськими, які тимчасово проходять службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.
Поліцейські, відряджені до інших органів державної влади, установ, організацій та прикомандировані відповідно до цього Закону, отримують грошове забезпечення, враховуючи посадовий оклад за посадою, яку вони займають в органі, установі чи організації, до якої вони відряджені, а також інші види грошового забезпечення, визначені цим Законом.
Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» №988 від 11.11.2015 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - постанова №988) установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №260) ці Порядок та умови визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).
Згідно п.3 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять:
2) оклад за спеціальним званням;
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);
5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до п.6, 9 Порядку №260 підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ЗВО про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.
При виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Пунктом 1 Постанови №168 (в редакції від 28.02.2022 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування застосовується з 24.02.2022 року.
Постановою Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022 року до згаданої постанови №168 від 28.02.2022 року були внесені зміни, згідно з якими абзац перший пункту 1 після слів "та поліцейським" доповнено словами ", а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка",".
При цьому, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022 року передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.
Отже, за змістом вказаних нормативно-правових актів, з 24.02.2022 року у поліцейських, які проходять службу у підрозділах, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно. А у тих поліцейських, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Суд зазначає, що згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №204-р від 06.03.2022 року Херсонська та Миколаївська області включені до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка".
Як встановлено судом з довідки про доходи №468 від 01.03.2023 року позивачу не виплачувалось за період з 24.02.2022 року по момент звільнення зі служби в поліції додаткову доплату, передбачену постановою КМУ №168.
В свою чергу, висновком службового розслідування від 17.05.2022 року встановлено фактичну відсутність позивача на службі в період з 23.04.2022 року по 06.05.2022 року.
Крім цього, суд звертає увагу, що суд не наділений повноваженнями в розумінні постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року обчислювати додаткову доплату, зокрема, поліцейським, з урахуванням їх фактично відпрацьованого часу та виходу на роботу.
Таким чином, з огляду на той факт, що позивач як поліцейський наділена правом на отримання додаткової доплати, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, враховуючи той факт, що позивача звільнено зі служби в поліції з 01.06.2022 року, враховуючи те, що пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, передбачена доплата як у розмірі 30 000,00 грн. так і у розмірі 100 000,00 грн., відповідно до району та характеру здійснюваних заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, суд, з метою відновлення порушеного права позивача, дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової доплати, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року.
З огляду на зазначене, підлягає задоволенню похідна позовна вимога щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткової доплати, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року, з урахуванням висновків суду, наведених в даному рішенні суду.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання наказу протиправними та стягнення середнього заробітку.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової доплати, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року.
Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову доплату, передбачену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський