Справа № 320/8081/22
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8081/22 Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Сорочка Є.О., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.03.2022 №42 щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити позивачу таку пенсію з часу звернення з заявою про призначення пенсії, нарахувати та сплатити наявну заборгованість по виплаті пенсії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2022 року позовну заяву було повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору по суті, просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого зазначено, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги позивача.

За приписами ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено десятиденний строк з моменту отримання ухвали суду для усунення недоліків шляхом подання до суду першої інстанції: 1) доказів сплати судового збору за дві вимоги немайнового характеру; 2) копії усіх сторінок трудової книжки.

20 вересня 2022 року позивачем на виконання ухвали суду від 09 вересня 2022 року було надано суду виправлений адміністративний позов, разом із копію трудової книжки.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, що вимоги ухвали суду від 09 вересня 2022 року не були виконані позивачем в повному обсязі, а саме не було надано доказів сплати судового збору, а також не було подано документів, що підтверджують періоди роботи позивача.

Так, відповідно до ч.1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Пунктом 1 ч. 4 ст. 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Як було встановлено вище, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було заявлено дві вимоги немайнового характеру, відтак останній має доплатити судовий збір у сумі 992,40 грн.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюється Законом України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 (далі - Закон №3674-VI).

На виконання пп.1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону №3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з позовної зави, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язати відповідача призначити позивачу таку пенсію.

За приписами ч. 3 ст. 6 Закону №3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За визначенням, що міститься у п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - це вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Отже, вказаними нормами на позивача було покладено обов`язок сплатити судовий збір за заявлені основні позовні вимоги у порядку та розмірах, встановлених Законом №3674-VI.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що за похідні позовні вимоги судовий збір не сплачується.

Перевіряючи правильність сплати відповідачем судового збору за подання позовної заяви, суду першої інстанції слід було врахувати, що вимога про визнання протиправними рішення, акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо), як способу усунення наслідків протиправності рішення, акта, дій чи бездіяльності, є однією вимогою.

Тобто вимога про визнання протиправним рішення є передумовою для застосування іншого способу захисту порушеного права - зобов`язати вчинити дії, як способу усунення наслідків протиправності такого рішення та фактично є однією позовною вимогою.

Відтак висновки суду першої інстанції про те, що позивачем було заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, та сплачено судовий збір лише за одну вимогу немайнового характеру є помилковими.

Водночас, судом першої інстанції зазначено, що позивачем не було надано документів, що підтверджують періоди роботи позивача, а саме: наказів про прийняття на роботу, призначення на посаду (переведення в межах підприємства), наказів про звільнення тощо; уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, у яких має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до страхового стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; не надано всіх сторінок трудової книжки ОСОБА_1 (відсутні сторінки 44-45, 50-57).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що визначення обставин справ, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів є завданням підготовчого провадження відповідно до ст. 173 КАС України.

Водночас, відповідно до приписів ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Колегія суддів звертає увагу, що механізм залишення позовної заяви без руху (стаття 169 КАС України), має на меті усунення обставин, що унеможливлюють відкриття провадження у справі.

Як було встановлено судом першої інстанції, 20 вересня 2022 року позивачем на виконання ухвали суду від 09 вересня 2022 року було надано копію трудової книжки, що на думку позивача є достатнім доказом в обґрунтування своїх вимог, а тому вказані судом першої інстанції недоліки, не можуть бути в даному випадку підставою для повернення позовної заяви.

Право особи на доступ до правосуддя гарантоване статтею 55 Основного Закону, положення якого є нормами прямої дії. Відповідно до наведеної статті Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань та посадових осіб.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі «Делькур проти Бельгії» висловлена позиція, що в демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 р. по справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням до суду першої інстанції, оскільки ухвала про повернення позовної заяви постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Керуючись статтями 311, 312, 320, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2022 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Є.О.Сорочко

суддя В.В.Файдюк