Справа № 200/4890/22
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року Справа№200/4890/22

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Аканова О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Соборна, 3, ) про

визнання протиправною та скасування постанови про припинення виплат з 01 липня 2021 року;

зобов`язання відновити нарахування страхових виплат та виплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період починаючи з 01 липня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтований тим, що позивач перебуває на обліку та отримує страхові виплати у Костянтинівському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з 09 грудня 2019 та по теперішній час, як внутрішньо переміщена особа. З 01 серпня 2017 відділенням було припинено нарахування щомісячних страхових виплат у зв`язку із не підтвердженням місця проживання внутрішньо переміщеної особи. Страхові виплати поновлено з 01 грудня 2019 року. Заборгованість по виплатам за період з 01 серпня 2017 по 30 листопада 2019 включно позивачу управлінням не виплачено. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, тому звернувся до суду з вказаним позовом. Просив задовольнити позов.

Відповідачем надано до суду пояснення на позовну заяву, в яких зазначено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі №200/5648/21, яке залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2021 нараховано та виплачено позивачу щомісячні страхові виплати за період з 01 січня 2017 року по 30 червня 2021 року. З 01.07.2021 позивачу припинено щомісячні страхові виплати.

Ухвалою суду від 22 листопада 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрити провадження в адміністративній справі; розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні без повідомлення сторін).

Ухвалою суду від 17 січня 2023 року клопотання управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про заміну відповідача у справі № 200/4890/22 задоволено; замінено відповідача у справі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області () на Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (); розгляд справи почато спочатку.

Суд, перевірівши матеріали справи, надані докази, дійшов наступного висновку.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 , та внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 30 травня 2017 №000222066.

Згідно довідки МСЕК серії 10ААА №233781 позивач має ступінь втрати професійної працездатності, яку встановлено безстроково.

Згідно листа управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 09.11.2022 позивачу повідомлено, що Краматорським міським відділенням управління Фонду соціального страхування України в Донецькій області, на яке було покладено виконання рішення суду, постановою від 03.12.2021 №0526/13248/13248/11 були призначені щомісячні страхові виплати позивачу за період з 01 січня 2017 по 30 червня 2021 року. В грудні 2021 кошти перераховані на особовий рахунок потерпілого. Зазначено, що для подальшого поновлення страхових виплат позивачу необхідно звернутись до органу Фонду за місцем його перебування на підконтрольній території та подати необхідні документи.

Постановою Краматорського міського відділення управління Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 28.12.2021 №14018/92596/5514/13 затримано потерпілому ОСОБА_1 , номер справи 92596, номер випадку 5514, щомісячну страхову виплату в розмірі 5679, 93 грн. з липня 2021 року.

Як вбачається з відомостей про нараховані та виплачені страхові виплати відповідно до програмного забезпечення "Реєстр потерпілих" стосовно позивача загальна сума страхових виплат, що обліковується за період з 1 липня 2021 по 30 листопада 2022 становить 103715,52 грн. Суми за період з липня 2021 по листопад 2022 не нараховані та не виплачені.

Згідно ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

За приписами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно п. 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV від 23.09.1999 року (далі - Закон № 1105-XIV) особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 3 Закону №1105-XIV визначені принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав (пп. 1, 3 ч. 1 ст. 3).

Згідно ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Матеріалами справи, зокрема, відзивом відповідача підтверджується, що виплата страхових виплат позивачу припинена 01.07.2021 року.

Разом з тим, вичерпний перелік, визначений ст. 46 Закону № 1105-ХIV не містить таких підстав для припинення страхових виплат, а відмова особи від конституційних прав, до яких належить право на соціальний захист, є недійсною.

Отже, підстави зазначені відповідачем не є передбаченими законом підставами для припинення виплат.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Наведене визначення поняття внутрішньо переміщеної особи має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», а саме, п. 15 викладено в такій редакції: «Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України», п.18 доповнено реченням такого змісту: «Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України».

За змістом конституційних норм (ст.ст. 113, 116, 117 Конституції України) Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та № 2-рп-99 від 2 березня 1999 року висловив позицію, згідно з якою Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Суд зазначає, що зміни до Закону №1105-XIV з приводу особливостей виплати заборгованості з соціальних виплат особам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймались.

Згідно ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або «інші права», як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд зазначає, що положення постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335, якими внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки відповідних змін у Закон №1105-XIVвнесено не було.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Таким чином, відповідачем протиправно припинено нарахування та виплату соціальних виплат позивачу.

Враховуючи викладене, суд важає за необхідне задовольнити позов, шляхом визнання протиправною та скасування постанови Краматорського міського відділення управління Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 28.12.2021 №14018/92596/5514/13, якою затримано ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату та зобов`язання відповідача відновити нарахування та виплату позивачу щомісячні страхові виплати за період з 01 липня 2021 року по 30 листопада 2022 року.

Позивачем сплачено судовий збір за подачу позову в розмірі 992,40 грн. згідно квитанції від 14.11.2022 № 9287-4766-3915-8409.

А тому, судовий збір, відповідно до ст.139 КАС України, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Соборна, 3, ) про визнання протиправною та скасування постанови про припинення виплат з 01 липня 2021 року; зобов`язання відновити нарахування страхових виплат та виплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період починаючи з 01 липня 2021 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Краматорського міського відділення управління Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 28.12.2021 №14018/92596/5514/13, якою затримано ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Соборна, 3, ) відновити нарахування та виплату щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за період з 01 липня 2021 року по 30 листопада 2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Аканов