Справа № 380/25075/21
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Желік О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ), у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо нездійснення перерахунку та виплати грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 , з військової служби за 14 років з урахуванням усіх щомісячних додаткових грошових винагород та індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 , з військової служби, яка передбачена ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення, тобто за 14 років служби з урахуванням усіх щомісячних додаткових грошових винагород (передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889) та індексації грошового забезпечення (за період з 01.01.2016 по 26.12.2017), з урахуванням раніше виплаченої суми та із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач до 26.12.2017 проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент звільнення з військової служби календарна вислуга позивача становила 10 років 04 місяці 28 дні, загальна вислуга становила 14 років 04 місяці 24 дні. При звільненні з військової служби позивачу було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні лише за 10 календарних років. Позивач вважає, що одноразова грошова допомога при звільненні обчислюється за кожний повний календарний рік служби. Право ж на отримання такої допомоги передбачене за умови наявності вислуги 10 років і більше. Вислуга років у даному випадку не обчислюється календарними роками служби, а може включати різні періоди, в тому числі і пільгове обчислення строку вислуги. Окрім цього, позивач вказує, що перерахунок одноразової грошової винагороди при звільненні з військової служби за 14 років повинна здійснюватись з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №988.

Ухвалою судді від 28.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 18.03.2022 в справі було зупинено провадження до припинення перебування сторін у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Ухвалою суду від 06.10.2022 в справі було поновлено провадження.

Відповідач правом на подання відзиву, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив.

Частиною 6 ст. 162 статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_2 до 26.12.2017 проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 та на момент звільнення займав посаду начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІІ категорії (місце дислокації АДРЕСА_1 ) оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_5 »).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 23.11.2017 №419-ОС ОСОБА_2 звільнено у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини 6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» з урахуванням підпункту «ї».

Згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по строковій частині) від 26.12.2017 №461-ОС, ОСОБА_2 з 26.12.2017 виключено із списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Вислуга років станом на 26.12.2017 становить:

календарна: 10 років 04 місяця 28 днів;

пільгова: 03 роки 11 місяців 26 днів;

загальна: 14 років 04 місяця 24 дні.

Згідно цього ж витягу з наказу від 26.12.2017 №461-ОС, позивачу необхідно виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 10 календарних років.

Згідно зворотнього боку особистої картки заробітної плати ф.10 №13155 з січня 2017 року по грудень 2017 року, ОСОБА_1 була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в сумі 38629,50 грн.

Позивач 15.11.2021 та 14.12.2021 звертався до відповідача із запитами щодо перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 14 календарних років з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №988, проте станом на момент звернення до суду відповіді не отримав.

Вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо нездійснення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 14 років з урахуванням усіх щомісячних додаткових грошових винагород та індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» установлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.

Згідно з положеннями пункту 4.10.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 травня 2008 року № 425, військовослужбовцям, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

На підставі системного аналізу наведених правових норм, судів дійшов висновку про те, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».

Таким чином, в частині другій статті 15 Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №806/2104/17.

Як встановлено судом з матеріалів справи, вислуга років позивача на час його звільнення із військової служби становила: календарна: 10 років 04 місяця 28 днів; пільгова: 03 роки 11 місяців 26 днів; загальна: 14 років 04 місяця 24 дні.

Відтак умова про наявність 10 і більше років вислуги дотримана.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо не здійснення перерахунку та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, виходячи із загальної вислуги військової служби ОСОБА_1 14 років.

З метою належного захисту та поновлення прав позивача слід зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, виходячи із загальної вислуги військової служби ОСОБА_1 14 років, а також здійснити її виплату з урахуванням вже виплачених сум.

Щодо вимог позивача в частині здійснення нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 14 років служби з урахуванням усіх щомісячних додаткових грошових винагород та індексації грошового забезпечення суд зазначає таке.

Право на захист це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом» (ст.55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Вказане свідчить про те, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Суд зазначає, що на виконання даного рішення суду відповідачем ще не проведено перерахунок сум відповідної грошової допомоги, виходячи з 14 років служби, а відтак ще не здійснено її виплату. Зважаючи на це, вимоги позивача в цій частині є передчасними та задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, такий не підлягає стягненню на його користь за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, виходячи із загальної вислуги військової служби ОСОБА_1 14 років.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, виходячи із загальної вислуги військової служби ОСОБА_1 14 років, а також здійснити її виплату з урахуванням вже виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.