Справа № 160/18304/22
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, та з урахуванням зменшення позовних вимог, які прийняті судом протокольною ухвалою від 24.01.2023, просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану щорічну оплачувану чергову відпустку за період 2016-2022 роки у кількості 45 діб за кожний рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби, тобто - 10 729, 57 грн;
- зобов`язати Головне управління МВС України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну оплачувану чергову відпустку за період з 2016 року по 2020 року у кількості 45 діб за кожний рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби, тобто - 10 729, 57 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за період з 2016 по 2020 роки відповідачем протиправно не було проведено виплату компенсації за невикористані щорічні основні оплачувальні відпустки після звільнення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено здійснювати розгляд та вирішення справи в порядку загального позовного провадження.
У відзиві на позов, відповідач зазначив, що на теперішній час усі законодавчі та нормативно-правові акти, які регулюють питання структури, розмірів, порядку нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу територіальних органів внутрішніх справ втратили чинність, а тому відсутні правові підстави для визначення позивачу складових (видів) грошового забезпечення та їх розміру станом на день його звільнення з органів внутрішніх справ - 23.11.2020, зокрема надання ОСОБА_1 чергових та додаткових відпусток за 2016-2020 роки, а також визначити розмір грошової компенсації за дні відпусток у зазначений період неможливо.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2023 із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.02.2023.
У зв`язку із тим, що суддя Калугіна Н.Є. у період з 20.02.2023 по 24.02.2023 брала участь у підготовці для підтримання кваліфікації судове засідання призначене 21.02.2023 знято з розгляду, сторін повідомлено, що наступне судове засідання відбудеться 16.03.2023.
В судовому засіданні призначеному на 16.03.2023 оголошено технічну перерву, у зв`язку із втратою інтернет зв`язку та неможливістю подальшого з`єднання.
Сторін повідомлено, що наступне судове засідання відбудеться 21.03.2023.
Від позивача та відповідача надійшли заяви про проведення судового засідання 21.03.2023 за їх відсутністю.
Частинами 1, 9 статті 205 КАС України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
На підставі наведених норм, та з урахуванням відсутності дійсної потреби у заслуховуванні позицій сторін у судовому засіданні, з огляду на викладення ними своїх позицій у завах по суті справи, суд розглядає дану справу по суті у письмовому провадженні.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
21.08.2014 наказом МВС України №1639 о/с ОСОБА_1 призначений на посаду першого заступника начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області - начальника слідчого управління.
Згідно з наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 1 липня 2015 року № 272 о/с ОСОБА_1 звільнений з посади першого заступника начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області - начальника слідчого управління відповідно до частини 3 статті 1, пункту 8 статті 3 Закону України «Про очищення влади».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 у справі №804/7653/15 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області від 01 липня 2015 року № 272 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 та поновлено його на посаді першого заступника начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області - начальника слідчого управління з 02 липня 2015 року.

Також цим рішенням суду вирішено стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.07.2015 по 08.09.2020 у розмірі 449609,88 грн без урахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

На виконання вказаного рішення суду голова ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області видав наказ від 14.09.2020 №4о/с по особовому складу, відповідно до якого пункт наказу ГУМВС України в Дніпропетровській області від 1 липня 2015 року №272 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 скасований, та позивач вважається працюючим на попередній посаді з 2 липня 2015 року.

23.11.2020 Головним управлінням МВС України в Дніпропетровській області виданий наказ №7 о/с, відповідно до якого згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідно до пунктів 10 та 11 розділу XI Закону України «Про національну поліцію» полковника міліції ОСОБА_1 , першого заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника слідчого управління, звільнено у запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік) за п. 64 «г» (через скорочення штатів) з 23.11.2020. Відповідно до вказаного наказу від 23.11.2020 вислуга років позивача на день звільнення складає: 27 років 08 місяців 17 днів, у пільговому обчисленні: 27 років 10 місяців 06 днів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 у справі № 160/1139/21 зобов`язано Головне управління МВС України в Дніпропетровській області та Державну установу «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» зарахувати до вислуги років позивача час вимушеного прогулу в період з 02.07.2015 до 23.11.2020 та направити відповідні документи до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області для призначення пенсії за вислугу років. Отже остаточно вислуга років в календарному обчисленні складає: 33 років 1 місяць 8 днів.

Як зазначає позивач, у період з 15 вересня по 23 листопада 2020 року, після поновлення його судом на посаді, перебував на службі 2 місяця та 8 днів та мав бути забезпечений грошовим забезпеченням встановленим відповідно до наказу МВС України щодо призначення на посаду, однак, грошове забезпечення в указаний період йому не виплачувалось.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 у справі № 160/16203/21 стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь позивача грошове забезпечення з 14.09.2020 року по 23.11.2020 у сумі 24228,10 грн та одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 177 037,09 грн.

Як зазначає позивач, грошової компенсації за невикористані щорічні основні оплачувані відпустки за період з 2016 року по 2020 роки він не отримав.

20.10.2022 позивач звернувся до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області з вимогою про здійснення нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані щорічні основні оплачувані відпустки за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року у кількості 45 діб за кожний рік, всього за шість років - 270 діб, у розмірі виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, тобто - 10 729,57 гри.

07.11.2022 відповідач листом №1/М-4089/103/Лк-2022 повідомив про відсутність правових підстав для визначення сум грошової компенсації за дні невикористаних відпусток станом на день звільнення з ОВС - 23.11.2020, у зв`язку із втратою чинності норм законодавства, які регулювали структуру, умови та порядок нарахування грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішній справ.

Зазначені обставини стали підставою звернення позивача з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 45 Конституції України кожному хто працює, гарантовано право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи, встановлені Законом України від 15.11.1996 №504/96-ВР "Про відпустки" (Закон №.504/96-ВР).

Статтею 4 Закону №.504/96-ВР визначені такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).

Частиною 1 ст. 24 Закону №504/96-ВР передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 83 КЗпП України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України від 02.07.2015 "Про Національну поліцію" (Закон №580-VIII).

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону №580-VIII).

Згідно ч. 1 ст. 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Частинами 1-4 ст. 93 Закону №580-VIII встановлено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.

Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

За приписами частин 9-11 ст. 93 Закону №580-VIII поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Станом на дату звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначало Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 ( Положення №114).

Відповідно до п. 49. Положення №114 (в редакції від 07.11.2015 -на час звільнення особи) особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки: а) чергові; б) короткострокові; в) через хворобу; г) канікулярні; д) у зв`язку із закінченням навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ; є) додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв`язку з навчанням.

Обчислення тривалості відпусток - подобове. Святкові дні, встановлені законодавством неробочими, до тривалості відпусток не включаються.

Тривалість відпустки осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від вислуги років (у календарному обчисленні), обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій працівникам органів внутрішніх справ, і передбачається тим, які мають вислугу: менше 10 років - 30 діб щорічно; від 10 до 15 років - 35 діб щорічно; від 15 до 20 років - 40 діб щорічно; від 20 років і більше - 45 діб щорічно (п. 51 Положення №114).

Згідно матеріалів справи та встановлених судом обставин, позивач станом як на 2016 так і на 2020 роки мав вислугу більш ніж 20 років, тому мав право на відпустку тривалістю 45 днів..

Пунктом 56 Положення №114 передбачено, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров`я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористані дні відпусток, а також додаткової відпустки, особам рядового і начальницького складу, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

У випадках надання працівникам щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати їм компенсації за невикористані відпустки застосовується Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (Порядок №100).

Відповідно до п. 2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень ч. 2, 3 ст. 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

Верховний Суд у постанові від 19.01.2021 у справі № 160/10875/19 зауважив, що у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону № 580-VIII та Порядку № 260, питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України та Закону № 504/96-ВР. Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону № 504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Одночасно, не передбачене позбавлення поліцейського права на відпустку, яку він уже отримав в попередньому календарному році. При цьому, за бажанням поліцейського, він може використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року. Тобто, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), не використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Так, у період з 2016 по 2020 роки позивач не перебував у відпустках, сторонами зазначене не оспорюються.

Відповідно до довідки ГУМВС України в Дніпропетровській області №1029 від 04.06.2020 грошове забезпечення позивача на 01.07.2015 в місячному розмірі становило 10 729, 57 грн.; середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.07.2015 становило 346,12 грн.

Отже, при звільненні зі служби з органів внутрішніх справ (23.11.2020), позивач мав право на отримання грошової компенсації за невикористані щорічні основні оплачувані відпустки за 2016 - 2020 роки виходячи із місячного грошового забезпечення у розмірі 10 729, 57грн.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини у справі, оцінивши докази надані сторонами, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача та задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем у рамках даного позову сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн згідно квитанції 7969-7664-7358-0493 від 14.11.2022.

Таким чином, з урахуванням прийнятого судом рішення, суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суми сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану щорічну оплачувану чергову відпустку за період 2016-2022 роки у кількості 45 діб за кожний рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби у розмірі 10 729, 57 грн.

Зобов`язати Головне управління МВС України в Дніпропетровській області (, адреса місцезнаходження: 49001, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20-А) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію за невикористану щорічну оплачувану чергову відпустку за період з 2016 року по 2020 року у кількості 45 діб за кожний рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби у розмірі 10 729, 57 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління МВС України в Дніпропетровській області (, адреса місцезнаходження: 49001, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20-А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 21.03.2023.

Суддя Н.Є. Калугіна