Справа № 456/4174/22
Суддя: Шрамко Р. Т.
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/4174/22
Провадження № 2-а/456/11/2023
РІШЕННЯ

іменем України

16 березня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т.

з участю секретаря: Дверій Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Стрий справу №456/4174/22 за позовом ОСОБА_1 до Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області в особі Чичерської Галини Михайлівни, лейтенанта поліції, інспектора Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Гаврильців Володимира Богдановича про визнання протиправною та скасування постанови інспектора Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Чичерської Г.М., -

встановив:

Позивач, уточнивши позовні вимоги, звернувся з позовом до Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області в особі Чичерської Галини Михайлівни, лейтенанта поліції, інспектора Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови інспектора Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Чичерської Г.М та в судовому засіданні пояснив, що 17.10.2022 року інспектором Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Чичерською Галиною Михайлівною складено постанову серії ЕГЛ № 825136 від 17Л0.2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

В судовому засіданні пояснив, що дійсно 17.10.2022 року він викликав поліцейських у зв`язку з тим, що його вітчим ОСОБА_2 вчинив відносно нього домашнє насильство, яке виразилося в тому, що вітчим, який тривалий час проживає в одному будинку із позивачем, в різних кімнатах та вважає себе господарем будинку в цей день вітчим виразив свою претензію з приводу того, що позивач повинен іти жити в свою кімнату де зробив ремонт і постійно змушує давати гроші за житло, а також в цей день стукав по стіні однак, фізично не погрожував.

Неправомірними діями вважає висловлювання вітчима ОСОБА_2 , який стверджує, що він є власником будинку, має право як власник виселити його оскільки, він нічого не платить за житло і цим постійно докоряє.

Поліцейська ОСОБА_3 , яка прибула на виклик не розмовляла з його вітчимом, не заходила в будинок, а розмовляла з ним через відчинене вікно однак, він їй не повідомив, що його хтось, можливо вітчим, закрили в кімнаті і не просив поліцейську допомогти йому вийти з кімнати.

Вітчим і раніше заявляв такі вимоги однак, він поліції про це не повідомляв.

Просить вимоги заяви задоволити.

Представник позивача доповнив, що дійсно, 17.10.2022 року ОСОБА_1 викликав поліцейських у зв`язку з тим, що його вітчим ОСОБА_2 вчинив відносно нього домашнє насильство. Однак, здійснюючи виклик поліції позивач був впевнений у тому, що його вітчим вчиняв відносно нього неправомірні дії, оскільки він постійно чіпляється до нього, застосовує фізичну силу та виражався на його адресу нецензурною лайкою. Таким чином, позивач був впевнений, що виклик поліції він здійснив правомірно. Прибувши за викликом, за адресою: АДРЕСА_1 , поліцейська поспілкувалася з ним, після чого поїхали. На той час позивач був впевненим, що працівники поліції прибули за його викликом та вжили необхідні заходи, а саме: склали відносно його вітчима ОСОБА_2 постанову про адміністративне правопорушення за фактом вчинення відносно нього домашнього насильства. Про винесену поліцейським інспектором Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Чичерською Галиною Михайлівною постанови серії ЕГЛ № 825136 від 17.10.2022 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., останній дізнався лише на початку січня 2023 року, коли отримав копію зазначеної постанови.

Поліцейська Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Чичерська Галина Михайлівна не перевірила та не надала оцінку обставинам які змусили позивача зателефонувати на лінію «102», тобто не вивчила фактичні обставини справи та винесла оскаржувану постанову, якою наклала на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

ОСОБА_1 не погоджується з вказаною постановою, вважає її незаконною, оскільки виклик поліції не був неправдивий, у зв`язку з тим, що відносно нього дійсно вчинялися протиправні дії з боку його вітчима, а тому працівники поліції, які прибули за його викликом повинні були його захистити, натомість винесли постанову про притягнення саме позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП тому, просить вимоги заяви задоволити.

Представник відповідача Стрийського РУП ГУНП у Львівській області в судове засідання не з?явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, у запропоновані судом строк та порядку відзиву на адміністративну позовну заяву про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення, не подав, свою позицію по справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навів.

Інспектор Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Чичерська Г.М. в судовому засіданні позовні вимоги заперечила та пояснила, що 17.10.2022р. , часу поступлення виклику не пригадує, на планшет поступив виклик про вчинення домашнього насильства в с.Дашава, а через декілька хвилин доповнення, що мама не пускає котів до будинку.

Прибувши екіпажем на місце виклику, факту домашнього насильства не було підтверджено, не було чутно ні криків, ні шуму, ні сварки і матері також не було.

З позивачем спілкувалася через вікно і він повідомив, що мама не дає йому тримати котів в будинку.

Позивачу було повідомлено, що дане питання не вирішується через виклик поліції, а відтак даний виклик є фальшивим і оскільки факт насильства не підтвердився, загрози здоров?я нічиєму не було тому, на позивача було складено протокол за ст..183 КУпАП.

Під час розмови з позивачем він не повідомляв поліцію про те, що його хтось закрив в кімнаті, чи йому необхідна допомога, а відтак вважає, що її дії були правомірні тому, в задоволенні позову слід відмовити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з?явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, у запропоновані судом строк та порядку відзиву на адміністративну позовну заяву про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення, не подав, свою позицію по справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навів.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд встановив.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамко Р.Т., від 10.01.2023 року вищевказану адміністративну позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у судовому засіданні.

Як вбачається з копії постанови серії ЕГЛ №825136 від 17.10.2022р. винесеної інспектором Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Чичерською Г.М., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст..183 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав,свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень збоку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з вищенаведеного, однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема й при притягненні особи до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Статтями 72-90 глави 5 «Докази та доказування» чинного КАС України наведені основні положення про докази, котрими в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і ці дані встановлюються вичерпними засобами. Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Важливим є той аспект, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ОСОБА_1 , за пред`явленими позовними вимогами, пов`язаними із притягненням його до адміністративної відповідальності та накладенням на нього адміністративного стягнення, встановив наступне.

Також, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав,свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень збоку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з вищенаведеного, однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема й при притягненні особи до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Статтями 72-90 глави 5 «Докази та доказування» чинного КАС України наведені основні положення про докази, котрими в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи , і ці дані встановлюються вичерпними засобами. Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Важливим є той аспект, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ОСОБА_4 , за пред`явленими позовними вимогами, пов`язаними із притягненням його до адміністративної відповідальності та накладенням на нього адміністративного стягнення, встановив наступне.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст..183 КУпАП, полягає в завідомо неправдивому виклику …… поліції.

В судовому засіданні позивач пояснив, що підставою виклику поліції були неправомірні висловлювання вітчима ОСОБА_2 , який стверджує, що він є власником будинку, має право як власник виселити його оскільки, він нічого не платить за житло і цим постійно докоряє, а відтак за вказані дії вітчима ОСОБА_2 поліція повинна була саме на нього скласти протокол про вчинення ним домашнього насильства.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

У свою чергу, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначає Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Законодавство про запобігання та протидію домашньому насильству складається з Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо недопущення насильства.

Статтями 21 та 24 Конституції України регламентовано, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі,етнічного та соціального походження,майнового стану,місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Рівність прав жінки і чоловіка забезпечується: наданням жінкам рівних з чоловіками можливостей у громадсько-політичній і культурній діяльності, у здобутті освіти і професійній підготовці, у праці та винагороді за неї; спеціальними заходами щодо охорони праці і здоров`я жінок, встановленням пенсійних пільг; створенням умов, які дають жінкам можливість поєднувати працю з материнством; правовим захистом, матеріальною і моральною підтримкою материнства і дитинства, включаючи надання оплачуваних відпусток та інших пільг вагітним жінкам і матерям.

За змістом пунктів 3, 6, 8, 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Особою, яка постраждала від домашнього насильства, є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, досліджених в судому засіданні та пояснень учасників справи, позивач та його представник не надали суду чіткого посилання на характер психологічного насильства у контексті наведених приписів Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», що мало місце 17.10.2022р. нібито вчиненого ОСОБА_2 і позивач судовому засіданні не назвав, відповідно до вищенаведеного, в яких конкретно діях кривдника полягало домашнє насильство, шкоди потерпілому та наслідків, які були спричинені чи могли бути спричинені цим правопорушенням, та в чому саме вони полягали, обставини, які б свідчили про умисел завдати шкоду потерпілому.

З пояснено позивача вбачається, що між ним та вітчимом ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки, які склались раніше і тривають у них певний період часу, в результаті чого враховуючи, що вони проживають у одному будинку призводять до з`ясування стосунків та конфліктів.

Інших доказів, які б вказували на вчинення правопорушення ОСОБА_2 позивач не навів, а відтак суд, з врахуванням вищенаведеного вважає, що дії поліцейської Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Чичерської Г.М. під час складення постанови серії ЕГЛ №825136 від 17.10.2022р. винесеної інспектором Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Чичерською Г.М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст..183 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 грн. були правомірними тому, в задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 16, 72-79, 132-143, 241-251 КАС України суд,

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області в особі Чичерської Галини Михайлівни, лейтенанта поліції, інспектора Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Гаврильців Володимира Богдановича про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕГЛ №825136 від 17.10.2022р. винесеної інспектором Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Чичерською Г.М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст..183 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене 21 березня 2023р.

Суддя Р. Т. Шрамко