Справа № 420/11261/22
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/11261/22
Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицька Н.В.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю:

представника апелянта Зуєвої І.І.

представника відповідача Алексєєнко Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління МВС України в Одеській області від 08.02.2022 року №1 в частині звільнення ОСОБА_1 , з органів внутрішніх справ; зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії видати наказ про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з переходом на службу до Національної поліції України; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області видати наказ щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію України»; зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії нарахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення в період з 13.09.2021 року по день звільнення 14.02.2022 року; стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії грошового забезпечення починаючи з 13.09.2021 року по час поновлення на посаді з урахуванням компенсації за несвоєчасну виплату; стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати у розмірі 4798 гривень 59 копійок.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 року по справі №420/14791/20, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2022 року скасовано наказ ГУМВС України в Одеській області від 30.10.2020 року №14 та наказом №10 від 29.10.2021 року поновлено позивача на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого відділу дорожньо-транспортних пригод слідчого Управління ГУМВС в Одеській області з 09.11.2020 року. 12 серпня 2022 року нею отримано лист, за підписом Голови ліквідаційної комісії Олександра Кутняка про те, що наказом від 08.02.2022 року №1 її звільнено з 14.02.2022 року у запас Збройних сил України за пунктом 64 «г» через скорочення штатів у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів №730 від 16 вересня 2015 року. Таким чином, поновивши її на посаді, відповідач позбавив її можливості працювати та одержувати заробітну плату, що є грубим порушенням конституційних прав. При звільнені в порушені вимог Закону України «Про національну поліцію України», Положення «Про проходження служби рядовим і навчальницьким складом органів внутрішніх справ» не було виконано зобов`язання про її працевлаштування, як працівника ліквідованої установи. Ліквідаційною комісією, при звільнені не виконані висновки судових рішень по справах №815/1909/17, №815/207/18, №420/6852/18, якими задоволені аналогічні позовні вимоги та визнано протиправними і скасовано накази про звільнення через скорочення штату. Крім того, відповідачі не розглянули її заяви стосовно бажання проходити службу в органах поліції. При цьому, поновивши її на посаді наказом від 29.10.2021 року з 09.11.2020 року, відповідач не встановив посадовий оклад з моменту поновлення. Таким чином, з 13.09.2021 року та по день звільнення 14.02.2022 року, їй взагалі посадовий оклад не нараховувався, незважаючи на численні прохання. При цьому, грошове забезпечення повинно бути не менше за мінімальну заробітну плату, що відповідає вимогам ст.3-1 Закону України «Про оплату праці». Крім того, вона не отримала стягнутий за рішенням суду середній заробіток за період з 28.06.2019 року по 13.09.2021 року. Несвоєчасна виплата заробітної плати тягне за собою наслідки, передбачені КЗпП України та Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат».

Представником відповідача Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії надано відзив, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що наказом від 29.10.2021 року №10о/с було поновлено позивача на посаді з 09.11.2022 року. В подальшому, враховуючи те, що штатним розкладом ГУМВС України в Одеській області не передбачено будь-яких посад внаслідок ліквідації органу наказом від 08.02.2022 року №1 о/с позивача звільнено зі служби. При цьому, підставою для прийняття особи на службу до поліції є прояв бажання проходити службу в поліції за умови відповідності вимогам до поліцейських. Однак, позивачем жодним чином з моменту попередження про наступне звільнення не було виявлено бажання проходити службу в поліції, тому така особа є такою, що відмовилась від проходження служби в поліції та підлягала звільненню через скорочення штатів. Тобто, враховуючи відсутність будь-яких заяв з боку ОСОБА_1 щодо прийняття її до лав НП України, вимога щодо зобов`язання видати наказ про її звільнення у зв`язку з переходом на службу до Національної поліції є безпідставною та необґрунтованою. При цьому, усі посади, передбачені штатним розкладом Головного управління МВС в Одеській області були скорочені у зв`язку з ліквідацією. Вирішення питання подальшого проходження працівниками міліції ГУМВС в Одеській області, поновленими на службі в органах внутрішніх справ за рішеннями судів, не відноситься до ліквідаційної комісії цього ГУ МВС. Таким чином, наказ від 08.02.2022 року №1 о/с є законним. Крім того, в період за який позивач просить виплатити заробітну плану вона не виконувала жодну роботу, а тому підстав для нарахування та виплати заробітної плати немає, як само як немає підстав для виплати середнього заробітку. Станом на теперішній час ГУМВС в Одеській області перебуває у стані ліквідації та фінансування не здійснюється, а тому було направлено запит на отримання грошових коштів. Після находження асигнувань позивачу було здійснено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28.06.2019 року по 13.09.2021 року в розмірі 23 873,59 грн. на її картковий рахунок. Крім того, чинним законодавством, що регулює спірні правовідносини, не передбачена виплата компенсації за несвоєчасне нарахування коштів за рішенням суду.

Представником відповідача Головного управління Національної поліції в Одеській області надано відзив, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що Національна поліція є окремим самостійним центральним органом виконавчої влади, який не входить до структури будь-якого міністерства чи відомства. При цьому, повноваження ГУНП щодо прийому на службу до Національної поліції і безпосередньо на службу до Головного управління є дискреційними повноваженнями, і реалізуються на власний розсуд за наявності такої необхідності, з урахуванням потреб у персоналі тощо.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії (, адреса місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12), Головного управління Національної поліції в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-А) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів, - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 08.02.2022 року №1 о/с.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в Одеській області з 15.02.2022 року.

Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії надати ОСОБА_1 пропозицію щодо вакантних посад для працевлаштування в органах поліції та вирішити питання щодо можливості подальшого використання ОСОБА_1 на службі в органах поліції.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 13.09.2021 року по 14.02.2022 року.

Зобов`язано Головне управління МВС України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 13.09.2021 року по 14.02.2022 року.

Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 9384,18 грн. грн. (дев`ять тисяч триста вісімдесят чотири гривні 18 копійок), з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Визнано протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 25.02.2022 року по 26.07.2022 року, у зв`язку з порушенням термінів виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 23 873,59 грн. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі № 420/14791/20.

Зобов`язано Головне управління МВС України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 25.02.2022 року по 26.07.2022 року, у зв`язку з порушенням термінів виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 23 873,59 грн. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №420/14791/20, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в Одеській області з 15.02.2022 року та в частині стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 900,00 грн. (дев`ятсот гривень 00 копійок), з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року в частині відмови в позовних вимогах про зобов`язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії видати наказ про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з переходом на службу до Національної поліції України та видати наказ щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію України». Постановити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії видати наказ про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з переходом на службу до Національної поліції України та видати наказ щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію України». Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в позовних вимогах не відповідає вимогам закону та висновок суду не відповідає обставинам справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення в цій частині.

Також, на зазначене рішення суду Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області подана апеляційна скарга, в якій апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року - залишено без руху, надано апелянту десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: надання доказів сплати судового збору.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання Головному управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про відстрочення сплати судового збору. Продовжено Головному управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року, надавши апелянту десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: надання доказів сплати судового збору. Роз`яснено, що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, відповідно до ст.169 КАС України апеляційна скарга буде повернута скаржнику.

23.02.2023 року (вх.№3790/23) на адресу суду апеляційної інстанції від Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Того ж дня, (вх.№3759/23) на адресу суду апеляційної інстанції від Головного управління Національної поліції в Одеській області також надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року -без задоволення.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року повернуто апелянту.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом начальника ГУМВС України в Одеській області №1356 від 20.04.2015 року старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в Одеській області підполковника міліції ОСОБА_1 звільнено з посади.

Наказом ГУМВС України в Одеській області №1802 від 27.05.2015 року ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Наказом ГУМВС України в Одеській області №334 о/с від 04.06.2015 року ОСОБА_1 звільнено за п.64 «є» (за порушення дисципліни) у відповідності до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України у запас Збройних сил України.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року по справі №815/2484/15 визнано протиправним та скасовано наказ ГУМВС України в Одеській області від 20.04.2015 року №1356 в частині накладення дисциплінарного стягнення звільнення з посади на старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області підполковника міліції ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано наказ ГУМВС України в Одеській області від 27.05.2015 року №1802 в частині накладення дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ на старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області підполковника міліції ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано наказ ГУМВС України в Одеській області від 04.06.2015 року №334ос по особовому складу в частині звільнення зі служби в запас підполковника міліції ОСОБА_1 , поновлено підполковника міліції ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області з 05.06.2015 року; стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (, 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.06.2015 року по 01.07.2016 року на підставі розрахунку - довідки №696 від 07.06.2016 року про нарахування заробітної плати за останні два місяці, що передували звільненню за виключенням обов`язкових податків та зборів.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2016 року по справі №815/2484/15 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про скасування наказів та поновлення на посаді змінено, викладено шостий абзац резолютивної частини в наступній редакції: «стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 червня 2015 року до 01 липня 2016 року на підставі розрахунку-довідки №696 від 07 червня 2016 року про нарахування заробітної плати за останні два місяці, що передували звільненню в сумі 25 547 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот сорок сім) грн. 14 коп., з відрахуванням з цієї суми обов`язкових платежів». В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року залишено без змін.

Наказом ГУ МВС України в Одеській області від 11.01.2017 року №1 о/с на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 01.07.2016 року винесеної по справі №815/2484/15, скасовано пункти наказів ГУМВС України в Одеській області від 20.04.2015 року №1356, від 27.05.2015 року №1805 та від 04.06.2015 року №334 о/с відносно ОСОБА_2 , та поновлено підполковника міліції ОСОБА_2 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в Одеській області.

Наказом ГУ МВС України в Одеській області від 11.01.2017 року №2 о/с у відповідності до п. 10 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено підполковника міліції ОСОБА_2 з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил за п.64 «г» (через скорочення штатів).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2017 року по справі №815/1909/17 визнано протиправним та скасовано наказ голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області №2 о/с від 11.01.2017 року, поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУ МВС України в Одеській області з 11.01.2017 року, стягнуто з Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 16 180,02 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року по справі №815/1909/17 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2017 року змінено в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в зв`язку із чим викладено абзац четвертий резолютивної частини постанови в наступній редакції: «Стягнути з ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 10 476,05 (десять тисяч чотириста сімдесят шість) грн.». В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2017 року - залишено без змін.

На виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2017 року, винесеної у справі №815/1909/17, наказом ГУМВС України в Одеській області від 28.12.2017 року №42 о/с скасовано пункт наказу ГУМВС від 11.01.2017 року №2 о/с та поновлено ОСОБА_1 на посаді.

Наказом ГУМВС України в Одеській області від 28.12.2017 року №43 о/с ОСОБА_1 звільнено з ОВС за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом ГУМВС України в Одеській області №43 о/с від 28.12.2017 року у відповідності до п.10 розділу XI Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено підполковника міліції ОСОБА_1 з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил за п.64 «г» (через скорочення штатів).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року по справі №815/207/18, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління міністерства внутрішніх справ в Одеській області №43 від 28.12.2017 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУ МВС України в Одеській області з 28.12.2017 року; стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області (Ліквідаційна комісія) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення за період з 30.11.2017 року по 15.03.2018 року в розмірі 3 128, 06 грн. (три тисячі сто двадцять вісім гривень 06 копійок) з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Наказом ГУМВС України в Одеській області №16 о/с від 30.11.2018 року звільнено ОСОБА_1 з посади старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в області, згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року по справі №420/6852/18, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано наказ голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 30.11.2018 року №16 о/с «По особовому складу»; поновлено підполковника міліції ОСОБА_1 (М-011381) на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в області з 3 грудня 2018 року; стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.03.2018 року по 27.06.2019 року в розмірі 13 840,19 грн. (тринадцять тисяч вісімсот сорок гривень дев`ятнадцять копійок).

Наказом голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 30.10.2020 року №14 о/с, згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 09 листопада 2020 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) ОСОБА_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №420/14791/20, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано наказ голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 30.10.2020 року №14 о/с «По особовому складу»; поновлено підполковника міліції ОСОБА_1 (М-011381) на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в області з 09 листопада 2020 року; зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії надати ОСОБА_1 пропозицію щодо вакантних посад для працевлаштування в органах поліції; стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.06.2019 року по 13.09.2021 року в розмірі 23 873,59 грн. (двадцять три тисячі вісімсот сімдесят три гривні 59 копійок).

Наказом голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 29.10.2021 року №10 о/с на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №420/14791/20 скасовано наказ ГУ МВС України в Одеській області від 30.10.2020 року №14 о/с (а.с. 105).

Наказом голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 08 лютого 2022 року №1 о/с згідно п.10, 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 14.02.2022 року у запас Збройних Сил за п.64 «г» (через скорочення штатів) ОСОБА_1 (а.с. 106).

14 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області із заявою, в якій просила виконати рішення суду від 13 вересня 2021 року по справі №420/14791/20, зокрема, поновити її на посаді, виплатити середній заробіток та надати пропозицію щодо вакантних посад для працевлаштування в органах поліції (а.с. 15).

27 травня 2022 року ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Одеській області листом №40-Д-7 повідомлено, що на виконання рішення суду скасовано наказ від 30.10.2020 року №14 о/с та поновлено ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в Одеській області з 09.11.2020 року. Стосовно середнього заробітку в розмірі 23 813,59 грн. повідомлено, що виплата коштів буде здійснена після надходження до ГУМВС України в Одеській області відповідних коштів (асигнувань) від розпорядника вищого рівня у порядку, визначеному законодавством. щодо надання пропозиції стосовно вакантних посад для працевлаштування в поліції зазначено, що ГУМВС України в Одеській області не володіє відомостями щодо вакантних посад в ГУНП в Одеській області, не є суб`єктом призначення осіб в органах поліції та не може приймати будь-які рішення щодо надання пропозицій, призначення чи звільнення осіб в органах поліції. З метою виконання рішення суду ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області до ГУНП в Одеській області було направлено запит щодо надання інформації про вакантні посади. Згідно отриманої відповіді ліквідаційну комісію ГУМВС України в Одеській області проінформовано, що відповідно до ст.53 Закону України «Про Національну поліцію» інформація (оголошення) про вакантні посади в поліції і проведення конкурсу оприлюднюється відповідно до цього Закону і Типового порядку проведення конкурсу на офіційному веб-порталі центрального органу управління поліції, відповідно до територіального органу (закладу, установи) поліції (а.с. 16).

16 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області із заявою, в якій просила в зв`язку з її поновленням на посаді сповістити її про посадові обов`язки, робоче місце та час прибуття на службу, а також наголосила про необхідність сплати заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу з 28.06.2019 року по 13.09.2021 року, а також з 29.10.2021 року та теперішній час (а.с. 13-14).

22 липня 2022 року ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Одеській області листом №40-Д-8 повідомлено, що усі посади, передбачені штатним розкладом Головного управління МВС України в Одеській області були скорочені у зв`язку з ліквідацією. Щодо питання надання робочого місця, сповіщення про посадові обов`язки повідомлено, що по теперішній час жодна особа з осіб не проходить службу в ГУ МВС України в Одеській області на будь-яких посадах, оскільки їх в головному управлінні не існує у зв`язку з ліквідацією органу, внаслідок чого забезпечити робочим місцем не надається за можливе. Також повідомлено, що наказом ГУМВС України в Одеській області від 08 лютого 2022 року №1 о/с згідно п.10, 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1 звільнено з 14.02.2022 року у запас Збройних Сил за п.64 «г» (через скорочення штату) (а.с. 17-18).

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулювався Законом України «Про міліцію».

02.07.2015 року прийнятий Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIII, який набрав чинності 07.11.2015 року.

З прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» з 07.11.2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Положеннями пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (який визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(ІІ)/2021 від 21.07.2021) було передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Приписами п.9- 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції. Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Отже, Законом України «Про Національну поліцію» було передбачено право осіб, які проходили службу в органах внутрішніх справ (міліції) і відповідають вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, за їх бажанням (згодою) можуть бути прийнятими на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, тобто до 06.11.2015 року включно. У разі не прийняття на службу до поліції через невідповідність вимогам до поліцейських, або ж відмови від проходження служби в поліції, працівника міліції звільняють зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів, тобто, на підставі пункту 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

В той же час, упродовж трьох місяців з дня опублікування Закону України «Про Національну поліцію» позивач, ОСОБА_1 , була позбавлена можливості виявити бажання проходити службу в поліції, надати згоду чи пройти конкурс на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції, оскільки у вказаний період була звільнена з посади та була поновлена на службі з 05.06.2015 року постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року по справі №815/2484/15.

Відповідно до вимог п.10 Положення №114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Згідно з вимогами пп. «г» п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. №114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), зокрема, через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

З аналізу вищевикладеного слідує, що працівник міліції, який виявив бажання проходити службу в поліції, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону, має право бути прийнятим на службу до поліції за умови його відповідності вимогам до поліцейських та надання згоди на призначення на таку посаду, або у разі успішного проходження конкурсу. Водночас надання згоди працівником міліції на призначення на посаду в органі поліції неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад у такому органі.

Отже, наданню згоди повинна передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, а саме ініціатива керівництва, оскільки згода особи, по своїй суті, є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком такої згоди є призначення особи на посаду відповідно до узгодженої пропозиції. Отже, особа, попереджена про звільнення внаслідок скорочення штатів, у протилежному випадку не має можливості виявити ініціативу, а своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на ініціативу керівництва.

Така ініціатива є обов`язковою, оскільки без неї не може бути встановлено наявності/відсутності можливості подальшого використання особи на службі відповідно до підп. «г» п.64 Положення №114.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року по справі №803/3850/15, від 15 травня 2019 року по справі №826/1584/16 та від 24 вересня 2019 року по справі №520/8684/18.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 14.02.2018 року по справі №805/5093/15-а зазначив, що норми Розділу ХІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» та Положення №114, містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Як вбачається з матеріалів справи, наказом голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 29.10.2021 року №10 о/с на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №420/14791/20 скасовано наказ ГУ МВС України в Одеській області від 30.10.2020 року №14 о/с та поновлено ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в області з 09.11.2020 року (а.с. 105).

Відповідачем до суду першої та апеляційної інстанцій не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що після поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в області та до видачі наказу №1 о/с від 08.02.2022 року про звільнення, відповідно до п.64 «г» Положення №114, ліквідаційною комісією ГУМВС України в області була розглянута можливість подальшого використання ОСОБА_1 на службі або того, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження служби в поліції.

При цьому, вказаний порядок звільнення зі служби працівника міліції прямо передбачений п.п.9-10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію».

Також, з матеріалів справи вбачається, що підставою для звільнення ОСОБА_1 , згідно наказу №1 о/с від 08.02.2022 року, відповідно до п.64 «г» Положення №114, слугувало попередження про наступне звільнення (а.с. 106).

Матеріали справи не містять належним чином завіреної копії попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 , а також докази надсилання такого попередження на адресу позивача та/або його отримання ОСОБА_1 .

Посилання представника відповідача на те, що з моменту попередження про наступне звільнення позивачем не було виявлено бажання проходити службу в поліції, тому така особа є такою, що відмовилась від проходження служби в поліції та підлягала звільненню через скорочення штатів, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 була повідомлена про поновлення на службі в органах внутрішніх справ та на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в області з 09.11.2020 року, відповідачем суду першої та апеляційної інстанцій не надано, як і не надано доказів на підтвердження отримання ОСОБА_1 попередження про наступне звільнення та відмови позивачем від усіх запропонованих посад.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, не повідомивши ОСОБА_1 про її поновлення на посаді та про наступне звільнення, відповідач фактично позбавив позивача можливості реалізувати її право на проходження подальшої служби в органах Національної поліції України.

Також, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2022 року по справі №420/14791/20 залишено без змін рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №420/14791/20, яким зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії надати ОСОБА_1 пропозицію щодо вакантних посад для працевлаштування в органах поліції.

Проте, наказ №1 о/с від 08.02.2022 року винесено Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії до набрання законної сили рішенням від 13 вересня 2021 року по справі №420/14791/20.

Тобто, Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії фактично позбавлено позивача можливості висловити згоду щодо призначення на відповідну посаду у ГУ НП в Одеській області.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області не виконано вимоги законодавства України при звільнені позивача, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказ головного управління МВС України в Одеській області від 08.02.2022 року №1 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 , з органів внутрішніх справ є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до пункту 19 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», скасовуючи наказ в частині звільнення позивача, суд враховує, що працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Верховний Суд України в постанові від 21 травня 2014 року по справі №6-33цс14 та Верховний Суд в постанові від 30 січня 2018 року по справі №800/609/16 зазначили, що у разі визнання незаконним і скасування акта суб`єкта владних повноважень про звільнення особи із займаної посади, ефективним способом захисту та поновлення порушених прав є поновлення особи на посаді, з якої її було незаконно звільнено.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , звільнена з посади старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в Одеській області з 14.02.2022 року наказом №1 о/с від 08.02.2022 року, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в Одеській області з 15.02.2022 року.

Так, Верховний Суд у постанові від 22.10.2020 року по справі №520/5147/19 зауважує, що з аналізу п.9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», а також пп. «г» п.64 Положення №114 випливає обов`язок суб`єкта владних повноважень перед прийняттям рішення про звільнення міліціонера з органів внутрішніх справ вирішити питання щодо можливості подальшого використання його на службі, тобто запропонувати працівнику міліції перелік посад, які він може зайняти в органах поліції за умови відповідності вимогам до поліцейського. Водночас приписами п.9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» передбачені повноваження владного суб`єкта щодо прийняття наказів про призначення.

Отже, вирішенню питання про видачу наказу про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з переходом на службу до Національної поліції України та видачу наказу щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію України» передує вирішення питання щодо можливості її подальшого використання на службі та можливе лише після надання позивачем згоди щодо призначення на конкретну посаду.

Також, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №420/14791/20, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії надати ОСОБА_1 пропозицію щодо вакантних посад для працевлаштування в органах поліції.

Однак, будь-яких доказів на підтвердження того, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №420/14791/20 в частині зобов`язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії надати ОСОБА_1 пропозицію щодо вакантних посад для працевлаштування в органах поліції було виконано, матеріали справи не містять.

Разом з цим, в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2022 року по справі №420/14791/20 зазначено, що відповідач перед застосуванням пункту 10 Розділу XI Закону №580-VІІІ має забезпечити позивачці дотримання тимчасової процедури скорочення штатів з урахуванням надання їй можливості бути прийнятою на службу до поліції за умови її відповідності вимогам до поліцейських шляхом подання заяви (рапорту) про надання згоди на призначення на дану посаду, який має бути вирішений відповідним територіальним органом Національної поліції або у разі успішного проходження конкурсу.

Правова процедура є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади.

Верховний Суд у своїй практиці, зокрема, у постанові від 25 липня 2019 року у справі №826/13000/18, вже звертав увагу, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Отже, якщо держава задекларувала певні правила поведінки при вивільненні працівників міліції (зокрема, створення територіальних органів впродовж місяця, з дня набрання чинності згаданим Законом), то вона зобов`язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З огляду на наведене, з метою захисту прав та законних інтересів позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії надати ОСОБА_1 пропозицію щодо вакантних посад для працевлаштування в органах поліції та вирішити питання щодо можливості подальшого використання ОСОБА_1 на службі в органах поліції.

Крім того, позивач просить суд зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії нарахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення в період з 13.09.2021 року по день звільнення 14.02.2022 року; стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії грошового забезпечення починаючи з 13.09.2021 року по час поновлення на посаді з урахуванням компенсації за несвоєчасну виплату.

Згідно з вимогами п.12 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. №114, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове і речове забезпечення за нормами, встановленими законодавством.

Відповідно до вимог п.24 Положення №114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №420/14791/20, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано наказ голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 30.10.2020 року №14 о/с «По особовому складу»; поновлено підполковника міліції ОСОБА_1 (М-011381) на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в області з 09 листопада 2020 року; стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.06.2019 року по 13.09.2021 року в розмірі 23 873,59 грн. (двадцять три тисячі вісімсот сімдесят три гривні 59 копійок).

Як вбачається з матеріалів справи, наказом голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 29.10.2021 року №10 о/с на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №420/14791/20 скасовано наказ ГУ МВС України в Одеській області від 30.10.2020 року №14 о/с та поновлено ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в області з 09.11.2020 року (а.с. 105).

Однак, будь-яких доказів на підтвердження нарахування та виплати позивачу, ОСОБА_1 грошового забезпечення в період з 13.09.2021 року по 14.02.2022 року, відповідачем суду першої та апеляційної інстанцій не надано.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 13.09.2021 року по 14.02.2022 року, а тому порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання Головного управління МВС України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 13.09.2021 року по 14.02.2022 року.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, оскільки грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на теперішній час не виплачено відсутні підстави для нарахування позивачу компенсації за несвоєчасну виплату.

Так, відповідно до вимог ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно з вимогами п.32 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

При цьому, в постанові 25 червня 2020 року по справі №420/6852/18, досліджуючи питання щодо розміру середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 , Верховний Суд зазначив, що для здійснення розрахунку за вказаний період, суд першої інстанції обґрунтовано застосував розмір середньоденної заробітної плати у сумі 29,51 грн./день, який встановлений постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року у справі №815/1909/17.

В постанові від 29 листопада 2017 року по справі №815/1909/17 суд вказав, що, оскільки позивач не працювала ані протягом останніх двох місяців перед звільненням, яке відбулося 11.01.2017 року, ані протягом двох місяців, що передували цим двом місяцям, середня заробітна плата має бути розрахована, виходячи з посадового окладу, як це передбачено п.4 Порядку №100. Таким чином, в даному випадку, розрахунок середньої заробітної плати необхідно проводити виходячи з посадового (місячного) окладу позивача. Як вбачається з листа Ліквідаційної комісії ГУМВС в Одеській області від 27.11.2017 №14/1-1359, розмір посадового окладу позивача на посаді перед звільненням становив 900 грн., а отже, середньоденний заробіток складає 29,51 грн. (900х2 : 61 (кількість календарних днів за два останніх місяця перед звільненням - листопад, грудень 2016).

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15.02.2022 року по 30.12.2022 року у розмірі 9384,18 грн. (318 днів х 29,51 грн.).

Крім того, позивач просить суд стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати у розмірі 4798 гривень 59 копійок.

З цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

З аналізу вищевикладеного слідує, що обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року по справі №487/6923/16-а.

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. №159.

Відповідно до вимог п.1 Порядку №159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з вимогами п.2, 4 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Пунктом 3 Порядку №159 визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Таким чином, право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку. Компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (пенсія) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.

При цьому, приписами чинного законодавства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд апеляційної дійшов вірного висновку про те, що позивач має право на компенсацію втрати частини грошових доходів внаслідок порушення строків виплати заробітної плати за час затримки виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року по справі №815/2454/18.

Право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №420/1491/20, яке набрало законної сили, стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.06.2019 року по 13.09.2021 року в розмірі 23 873,59 грн. (двадцять три тисячі вісімсот сімдесят три гривні 59 копійок).

При цьому, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №420/14791/20 набрало законної сили 24 лютого 2022 року.

Таким чином, саме з 25.02.2022 року (наступний день після набрання законної сили рішенням суду) у Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії виник обов`язок щодо виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28.06.2019 року по 13.09.2021 року в розмірі 23 873,59 грн.

Однак, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №420/14791/20 відповідачем проведено лише 26 липня 2022 року (а.с. 120).

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії допущено протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 25.02.2022 року по 26.07.2022 року, у зв`язку з порушенням термінів виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 23 873,59 грн. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №420/14791/20, а тому слід зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 25.02.2022 року по 26.07.2022 року, у зв`язку з порушенням термінів виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 23 873,59 грн. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №420/14791/20, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року.

За таких підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 08.02.2022 року №1 о/с; поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в Одеській області з 15.02.2022 року; зобов`язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії надати ОСОБА_1 пропозицію щодо вакантних посад для працевлаштування в органах поліції та вирішити питання щодо можливості подальшого використання ОСОБА_1 на службі в органах поліції; визнання протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 13.09.2021 року по 14.02.2022 року; зобов`язання Головного управління МВС України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 13.09.2021 року по 14.02.2022 року; стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 9384,18 грн. (дев`ять тисяч триста вісімдесят чотири гривні 18 копійок), з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів; визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 25.02.2022 року по 26.07.2022 року, у зв`язку з порушенням термінів виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 23 873,59 грн. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №420/14791/20; зобов`язання Головного управління МВС України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 25.02.2022 року по 26.07.2022 року, у зв`язку з порушенням термінів виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 23 873,59 грн. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі №420/14791/20, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 21.03.2023 року.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.