Справа № 440/9878/22
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/9878/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Маслак О.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Зубарєвої С.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області , Лубенського міськрайонного відділу управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2022 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної міграційної служби України в Полтавській області, Лубенського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Лубенського відділу Управління державної міграційної служби України у Полтавській області №1 від 05 жовтня 2022 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області №0593 від 12 жовтня 2022 року про скасування посвідки на постійне місце проживання, видану ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачами безпідставно скасувало дозвіл на імміграцію в Україну посвідку на постійне проживання, посилаючись на те, що дії позивача становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні. Вказує, що в оскаржуваних рішеннях не наведено жодних підстав для його прийняття, адже він протягом всього часу перебування в Україні не вчиняв, не вчиняє та не планує вчиняти жодних дій, які б підпадали під ознаки будь-яких кримінальних та адміністративних правопорушень, у зв`язку з чим вважає оскаржувані рішення незаконними.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання .

09 грудня 2022 року від Управління Державної міграційної служби в Полтавській області надійшов відзив, у якому представник відповідача зазначає, що 25 серпня 2022 року до УДМС в Полтавській області надійшло клопотання Служби безпеки України в Полтавській області за №66/5/3/19-569 про скасування дозволу на іміграцію та посвідки на постійне проживання громадянину російської федерації ОСОБА_1 , у цьому клопотанні зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Управління Служби безпеки України в Полтавській області як особа, яка підтримує злочинні дії російської федерації, внаслідок чого відповідачами правомірно прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне місце проживання № НОМЕР_1 .

28 лютого 2023 року у підготовчому судовому засіданні протокольною ухвалою закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 14 березня 2023 року.

Позивач в судовому засіданні 14 березня 2023 року позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 14 березня 2023 року заперечувала проти задоволення позовних вимог з огляду на їх безпідставність.

Заслухавши доводи представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Російської федерації, що підтверджується копією паспорту, наявною в матеріалах справи /а.с.23-27/.

23.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до Чорнухиснького районного сектору УДМС в Полтавській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну.

18.09.2021 Чорнухинським сектором прийняте рішення про надання дозволу громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну.

13.10.2021 ОСОБА_1 , у зв`язку з отриманням дозволу на імміграцію в Україну, звернувся до Лубенського відділу із заявою про оформлення посвідки на постійне проживання.

21.10.2021 Управлінням Державної міграційної служби в Полтавській області надано ОСОБА_1 посвідку на постійне проживання № НОМЕР_1 , строком дії до 20.10.2031.

05.10.2022 Лубенським відділом Державної міграційної служби в Полтавській області прийнято рішення №0177 про скасування рішення Чорнухинського сектору від 18.09.2021 про надання дозволу на імміграцію громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 .

12.10.2022 Управлінням Державної міграційної служби в Полтавській області на підставі підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення УДМС прийнято рішення №0593 про скасування посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 .

Не погодившись зі скасуванням органом міграційної служби дозволу на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Суд зазначає, що спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про імміграцію» від 07 червня 2001 року № 2491-III (надалі Закон України «Про імміграцію») та Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (надалі - Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Положеннями частини 1 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначають, що іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про імміграцію» імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Згідно з статті 11 Закону України «Про імміграцію» особі, яка постійно проживає за межами України і отримала дозвіл на імміграцію, дипломатичне представництво чи консульська установа України за її зверненням оформляють довгострокову візу. Зазначена особа в`їжджає на територію України в порядку, встановленому законодавством України.

Після прибуття іммігранта в Україну він повинен звернутися протягом п`яти робочих днів до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, із заявою про видачу йому посвідки на постійне проживання. До заяви мають додаватися копія паспортного документа заявника із проставленою в ньому довгостроковою візою та копія рішення про надання дозволу на імміграцію.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, протягом тижня з дня прийняття заяви видає іммігранту посвідку на постійне проживання.

Особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Відповідно до приписів статті 12 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

З системного аналізу вище окреслених законодавчих приписів, зокрема, Закону України «Про імміграцію», слідує, що дозвіл на імміграцію іноземця може бути скасований за наявності однієї з підстав, окреслених у статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Згідно з пунктом 1 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (далі - Порядок № 322), посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Підпунктом 4 пункту 63 Порядку № 322 визначено, що посвідка скасовується територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні

Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу / територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.

Територіальний орган / територіальний підрозділ ДМС протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про скасування посвідки інформує про це ДМС та Адміністрацію Держприкордонслужби (пункти 64-66 Порядку № 322).

Як свідчать матеріали справи органом міграційної служби скасовано дозвіл ОСОБА_1 на імміграцію в Україну на підставі пункту 3 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію», та скасовано посвідку на постійне проживання на підставі підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на проживання, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.04.2018 №321.

Зокрема, судом з`ясовано, що питання про скасування дозволу на імміграцію та посвідки постійного проживання позивача було ініційовано Управлінням Служби безпеки України в Полтавській області, а саме 25.08.2022 до УДМС в Полтавській області надійшло клопотання Управління Служби безпеки України в Полтавській області за №66/5/3/19-569 про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне місце проживання громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , як особі яка перебуває на обліку Управління Служби безпеки України в Полтавській області, оскільки підтримує злочинні дії Російської Федерації. Вказано, що ОСОБА_1 сповідуючи та розділяючи погляди вищого керівництва держави-агресора, поширює серед мешканців Полтавської області ідею проведення так званої «спеціальної операції» рф, викривлену інформацію про діяльність військових формувань України, дискредитуючи їх. ОСОБА_1 створює загрози державній безпеці України, що може призвести до вчинення злочинів та загострення суспільно-політичної ситуації в регіоні, порушень громадського порядку.

Суд, дослідивши клопотання Управління Служби безпеки України в Полтавській області за №66/5/3/19-569 про скасування дозволу на імміграцію та посвідки постійного проживання ОСОБА_1 , а також матеріали на підставі яких Управління Служби безпеки України в Полтавській області дійшло висновку, що ОСОБА_1 становить загрозу безпеці України, може привести до вчинення злочинів та загострення суспільно-політичних ситуацій в регіоні, порушень громадського порядку /а.с. 206- 212/, а саме повідомлення громадян про підозрілу поведінку ОСОБА_1 , який висловлює проросійські погляди, виправдовує військову агресію Російської Федерації, його зображення з георгіївською стрічкою і т.п., дійшов висновку, що дані матеріали свідчать про проросійську позицію ОСОБА_1 , про підтримання дій держави-агресора. Зазначені дії не сумісні із статусом особи, яка може на законних підставах проживати в Україні та становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні.

У цьому контексті слід взяти до уваги позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06 вересня 2022 року у справі № П/857/1/22, відповідно до якої сповідування та пропаганда антиукраїнських - а правильніше проросійських - ідей, що сприяє таким чином окупантам у втіленні їхніх намірів, теж становить реальну загрозу національній безпеці, конституційному ладу України, її суверенітету і територіальній цілісності.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено у Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983 (надалі - Порядок № 1983).

Так, пунктом 21 Порядку № 1983 визначено, що дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу. Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Згідно з пунктом 22 Порядку № 1983 для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також у разі необхідності запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію.

Копія рішення про скасування дозволу на імміграцію видається не пізніше як у тижневий строк з дня його прийняття особі, стосовно якої прийнято таке рішення, під розписку чи надсилається рекомендованим листом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідачі, приймаючи спірні рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 та посвідки на постійне проживання серії № НОМЕР_2 , виданої громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , діяв в межах відповідних приписів чинного законодавства, а саме пункту 3 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію», адже застосований контролюючим органом закон є чітким, зрозумілим та надає можливість передбачити настання правових наслідків у вигляді скасування дозволу на імміграцію у випадку, якщо дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Лубенського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії не є обґрунтованими, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а отже, задоволенню не підлягають.

Враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позову, правові підстави для стягнення з відповідачів судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (вул. Пушкіна, 63, Полтава, Полтавська область, 36039, код ЄРДПОУ 37829297), Лубенського міськрайонного відділу управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (вул.Монастирська, буд.4-а, Лубни, Полтавська область, 37500) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21 березня 2023 року.

Суддя С.С. Бойко