Справа № 640/824/20
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/824/20 Головуючий у І інстанції - Костенко Д.А.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним і скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо призначення стажування ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 30.10.2019 № 2369 «Про направлення на стажування особового складу ГУНП в Київській області»;

- визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Національної поліції в Київській області № 2729 від 13.12.2019 та № 2/ос від 02.01.2020 в частині накладення дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 ;

- поновити підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді Оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Вишнівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного Управління Національної поліції в Київській області заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09 січня 2020 року до дня винесення рішення по справі, без урахування податків та зборів.

В обґрунтування позовних вимог Позивачем зазначено щодо неправомірного призначення стажування, оскільки Позивач не відносився до відповідних категорій поліцейських. Також Позивач вказує, що його неправомірно звільнено зі служби в поліції, оскільки в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку, а службове розслідування проведено поверхнево, без врахування всіх обставин.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 13.12.2019 № 2729 у частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 02.01.2019 № 2о/с у частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з 08.01.2020.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді Оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Вишнівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 09.01.2020.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 448025,94 грн (чотириста сорок вісім тисяч двадцять п`ять гривень 94 коп.) (без врахування утриманих податків та інших обов`язкових платежів).

Відмовлено у задоволенні позову в іншій частині.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Головне управління Національної поліції в Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Київській області посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Позивача правомірно направлено на стажування; невиконання наказів керівництва є порушенням службової дисципліни і тягнуть відповідальність, передбачену Законом України «Про Національну поліцію» і Дисциплінарним статутом Національної поліції України; службовим розслідуванням встановлено невиконання Позивачем наказу від 30.10.2019 № 2369, а також невжиття будь-яких заходів з метою усунення причин такого невиконання станом на 03.12.2019.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки Відповідач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Національною поліцією України Начальникам територіальний (міжрегіональних) органів Національної поліції, головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві, державних установ направлено лист «Про організацію проведення стажування в системі Національної поліції України» від 26 січня 2018 року № 1053/01/12-2918, в якому, з метою набуття необхідних знань і спеціальних навичок для успішного виконання обов`язків із забезпечення публічної безпеки і порядку, у тому числі в екстремальних умовах (в особливий період), охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності та інших службових завдань, удосконалення навичок застосування сил та засобів для забезпечення особистої безпеки при виконанні службових обов`язків, під час надзвичайних подій, підвищення ефективності управлінської діяльності, опанування методик навчання та виховання підлеглих, поширення серед поліцейських нових методів і форм протидії розповсюдженню на всій території країни явищ незаконного поводження зі зброєю та вибухівкою, формування професійної самосвідомості та високої психологічної стійкості працівників поліції, запропоновано, зокрема організувати проходження стажування, тривалістю не менше трьох місяців, працівникам поліції, на посадах в органах та підрозділах головних управлінь Національної поліції (далі - ГУНП) з Донецькій та Луганській областях (для міжрегіональних територіальних органів - на відповідних посадах у підрозділах цих органів в Донецькій та Луганській областях), відповідних до тих, які вони обіймають за основним місцем служби, згідно з вимогами Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС від 24.12.2015 № 1625, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 січня 2016 року за № 76/28206 (далі - Положення).

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 30 жовтня 2019 року № 2369 «Про направлення на стажування особового складу ГУНП в Київській області», відповідно до вимог розділу ІХ Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 24.12.2015 № 1625, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 16 січня 2016 року за № 76/28206, листа Національної поліції України від 26.01.2018 № 1053/01/12-2918 «Про організацію проведення стажування в системі Національної поліції України», з метою набуття необхідних знань і спеціальних навичок для успішного виконання обов`язків із забезпечення публічної безпеки і порядку, у тому числі в екстремальних умовах (в особливий період), охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності та інших службових завдань, удосконалення навичок застосування сил та засобів для забезпечення особистої безпеки при виконанні службових обов`язків, визначено направити, зокрема Позивача для проходження стажування з 03 листопада 2019 року по 31 січня 2020 року (терміном 90 діб) на відповідних посадах, за індивідуальним планом, поліцейських Головного управління Національної поліції в Київській області до Головного управління Національної поліції в Луганській області.

Т.в.о. начальника УКЗ ГУНП в Київській області підполковником поліції Кирилом Андрєєвим Начальникові Головного управління Національної поліції в Київській області полковнику поліції Андрію Нєбитову направлено доповідну записку «Про невиконання вимог наказу ГУНП в Київській області від 30.10.2019 № 2369 «Про направлення на стажування особового складу ГУНП в Київській області» окремими працівниками Головного управління, зокрема і Позивачем.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області «Про призначення службового розслідування» від 04 листопада 2019 року № 2408, відповідно до статей 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 за № 2337-VIII, Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, призначено службове розслідування за інформацією, викладеною у доповідній записці т.в.о. начальника УКЗ ГУНП в Київській області підполковника поліції Андрєєва К.В .

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» від 13 грудня 2019 року № 2729, за порушення службової дисципліни, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 3 статті 1 та частин 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 за № 2337-VIII, що виразилось у невиконанні наказу Головного управління від 30.10.2019 № 2369 «Про направлення на стажування особового складу ГУНП в Київській області» та не вжитті заходів щодо усунення вказаного порушення службової дисципліни, зокрема оперуповноваженого СКП Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 , звільнено зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області «Про внесення змін до наказу ГУНП в Київській області від 13.12.2019 № 2729 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області»» від 19 грудня 2019 року № 2772, у зв`язку із встановленням, що наказом Головного управління від 07.11.2015 № 1 ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання підполковник поліції, з метою приведення наказів Головного управління у відповідність до вимог законодавства України, пункт 1 наказу Головного управління від 13.12.2019 № 2729 викладено у наступній редакції: «За порушення службової дисципліни, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 3 статті 1 та частин 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 за № 2337-VIII, що виразилось у невиконанні наказу Головного управління від 30.10.2019 № 2369 «Про направлення на стажування особового складу ГУНП в Київській області» та не вжитті заходів щодо усунення вказаного порушення службової дисципліни, оперуповноваженого СКП Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1 , помічника чергового СРПП № 4 Фастівського ВП Васильківського ВП ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_3 та інспектора ITT № 2 ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 звільнити зі служби в поліції, кожного.».

На підставі наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 13 грудня 2019 року № 2729, наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 02 січня 2020 року «По особовому складу» № 2 о/с, за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» Позивача з 08 січня 2020 року звільнено зі служби в поліції.

Позивач, вважаючи дії Відповідача щодо призначення стажування на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 30.10.2019 № 2369; накази Головного управління Національної поліції в Київській області від 13.12.2019 № 2729 та від 02.01.2020 № 2/ос в частині накладення дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби в поліції Позивача протиправними та такими, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач не зазначив у відзиві і не надав суду доказів належності Позивача до категорії поліцейських, які згідно з п. 2 розділу ІХ Положення № 1625 проходять стажування, а судом першої інстанції не встановлено таких обставин.

Обставина попереднього звільнення і поновлення Позивача не передбачена розділом ІХ Положення № 1625 як підстава для проходження поліцейським стажування, тому доводи Відповідача щодо правомірності направлення Позивача на стажування є помилковими.

Отже, доводи Позивача про відсутність підстав для направлення його на стажування є обґрунтованими; Відповідач не спростував доводів Позивача і не довів правомірність направлення його на стажування.

Невиконання Позивачем наказу про направлення на стажування, неправомірність якого встановлена судом першої інстанції при розгляді цієї адміністративної справи є достатньою підставою для висновку про неправомірність притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Враховуючи неправомірність притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, то неправомірним є і звільнення Позивача зі служби.

Підсумовуючи встановлені обставини і наведені мотиви, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними і скасування наказів Відповідача від 13.12.2019 № 2729 і від 02.01.2020 № 2 о/с, поновлення Позивача на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Проте, вимогу про визнання протиправними дій щодо призначення стажування Позивачу на підставі наказу від 30.10.2019 № 2369 не належить задовольняти, оскільки відсутній предмет оскарження. Так, неправомірність направлення Позивача на стажування є фактично підставою позову, а не його предметом, тому розгляд цієї вимоги по суті не призведе до захисту і поновлення порушеного права на працю (проходження служби).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Обов`язки поліцейського визначені статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до вимог якої останній зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента країни і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, як, зокрема, звільнення з посади.

Згідно з порядком накладання дисциплінарних стягнень, визначеним у статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Статтею 18 Дисциплінарного статуту визначено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Відповідно до статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є, зокрема, вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що службове розслідування обов`язково повинно передувати звільненню, якщо особу рядового чи начальницького складу звільняють за порушення нею службової дисципліни.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі наказу від 04 листопада 2019 року № 2408 призначено службове розслідування за інформацією, викладеною у доповідній записці Т.в.о. начальника УКЗ ГУНП в Київській області підполковника поліції Андрєєва К.В., за результатами якого складено висновок від 04 грудня 2019 року, затверджений начальником Головного управління Національної поліції в Київській області полковником поліції Андрієм Нєбитовим.

Зі змісту висновку службового розслідування вбачається, що до керівництва Головного управління 04.11.2019 надійшла доповідна записка Тимчасово виконуючого обов`язки начальника УКЗ ГУНП в Київській області полковника поліції Андрєєва К.В. щодо можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками ГУНП в Київській області, які виразились у невиконанні наказу начальника Головного управління від 30.10.2019 № 2369 «Про направлення на стажування особового складу ГУНП в Київській області».

У ході проведення службового розслідування встановлено, що на виконання вимог наказу МВС України від 24.12.2015 № 1625 «Про затвердження Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції» та листа Національної поліції України від 26.01.2018 № 1053/01/12-2018 «Про організацію проведення стажування в системі Національної поліції України», 30.10.2019 видано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області № 2369 «Про направлення на стажування особового складу ГУНП в Київській області».

Відповідно до зазначеного наказу, 02.11.2019 для проходження стажування у ГУНП в Луганській області підлягали направленню 23 поліцейських ГУНП в Київській області.

01.11.2019 з працівниками поліції, які згідно вищезазначеного наказу відбували у розпорядження ГУНП в Луганській області, для проходження стажування, керівництвом Головного управління було проведено інструктивну нараду.

У ході проведення наради поліцейським були доведені вимоги керівництва Національної поліції України щодо порядку проходження стажування в органах і підрозділах Головних управлінь Національної поліції в Донецькій та Луганській областях й проведено відповідний інструктаж.

Крім того, керівникам територіальних (відокремлених) підрозділів Головного управління була надіслана службова телеграма від 31.10.2019 № 3021/109/12 із зазначенням поліцейських, які 02.11.2019 направлялися на стажування.

Однак, у порушення вимог частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 за № 2337-VIII (поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати), у день виїзду до Головного управління не прибули та не вибули до місця проходження стажування, зокрема оперуповноважений СКП Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області підполковник поліції ОСОБА_1 .

У ході проведення службового розслідування встановлено, що з метою усунення вищевказаного порушення службової дисципліни, на виконання вимог наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 30.10.2019 № 2369 «Про направлення на стажування особового складу ГУНП в Київській області» та частини 2 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 за № 2337-VIII (за відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомлення про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу), зокрема ОСОБА_1 будь-яких заходів з метою усунення причин невиконання вищевказаного наказу станом на 03.12.2019 не вжив.

Опитаний ОСОБА_1 пояснив, що 01.11.2019 у зв`язку з погіршенням стану здоров`я він звернувся до КНП «Вишнівська міська лікарня», де лікарями йому було призначено лікування та виписано лікарняний лист серії АДЧ № 032341, відповідно до якого він з 01.11.2019 по 15.11.2019 перебував на лікарняному.

Аналізуючи матеріали службового розслідування, Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що інформація, викладена у доповідній записці Т.в.о. начальника УКЗ ГУНП в Київській області підполковника поліції Андрєєва К.В. щодо можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками ГУНП в Київській області, які виразились у невиконанні наказу начальника Головного управління від 30.10.2019 № 2369 «Про направлення на стажування особового складу ГУНП в Київській області» частково знайшла своє підтвердження у частині не вибуття до ГУНП в Луганській області для проходження стажування, зокрема Позивача, і не вжитті останнім заходів щодо усунення вказаного порушення службової дисципліни.

На підставі вищезазначеного Дисциплінарна комісія вважала, що за порушення службової дисципліни, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 3 статті 1 та частин 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 за № 2337-VIII, що виразилось у невиконанні наказу Головного управління від 30.10.2019 № 2369 «Про направлення на стажування особового складу ГУНП в Київській області» та не вжитті заходів щодо усунення вказаного порушення службової дисципліни, зокрема Позивача слід звільнити зі служби в поліції.

Колегія суддів звертає увагу, що Наказом «Про направлення на стажування особового складу ГУ НП в Київській області» від 30.10.2019 № 2369, зокрема Позивача направлено для проходження стажування з 03.11.2019 по 31.01.2020 (терміном 90 діб) на відповідних посадах, за індивідуальним планом, до ГУ НП в Луганській області.

Вказаний наказ прийнято відповідно до вимог розділу ІХ Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24.12.2015 № 1625, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.01.2016 за №76/28206, листа Національної поліції України від 26.01.2018 №1053/01/12-2918 «Про організацію проведення стажування в системі Національної поліції України».

Згідно з частиною 7 ст. 75 Закону України «Про Національну поліцію» порядок організації післядипломної освіти поліцейських установлює Міністерство внутрішніх справ України з урахуванням положень цього та інших законів.

Організаційно-правові засади організації післядипломної освіти працівників Національної поліції України (далі - поліція), що проходять службу (працюють) на посадах, які за класифікацією професій належать до категорій керівників, професіоналів, фахівців та робітничих кадрів (далі - працівники поліції) визначено Положенням про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24 грудня 2015 року № 1625, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 січня 2016 року за №76/28206 (далі - Положення № 1625),

Відповідно до п. 2 розділу І Положення № 1625 післядипломна освіта працівників поліції (післядипломна освіта) здійснюється відповідно до Конституції України, законів України, указів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, інших актів законодавства України та цього Положення.

Таким чином, лист Національної поліції України від 26.01.2018 № 1053/01/12-2918 не відноситься до актів законодавства, відповідно до яких згідно з п. 2 розділу І Положення № 1625 здійснюється післядипломна освіта поліцейських.

Згідно з п. 1 розділу ІХ Положення № 1625 стажування працівників поліції здійснюється з метою формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь, навичок і компетенцій, здобутих у результаті теоретичної підготовки.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначив про правомірність направлення Позивача на стажування відповідно до листа Національної поліції України від 26.01.2018 № 1053/01/12-2918 у зв`язку з належністю Позивача до осіб, які були звільнені зі служби в поліції через службову невідповідність та в подальшому поновленні в судовому порядку.

Проте, відповідно до п. 2 розділу ІХ Положення №1625 стажування проходять:

- працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву, - для просування по службі;

- працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України;

- інші працівники поліції - при призначенні на нову посаду.

Таким чином, зазначена Відповідачем обставина попереднього звільнення і поновлення Позивача не передбачена розділом ІХ Положення № 1625 як підстава для проходження поліцейським стажування, тому доводи Відповідача щодо правомірності направлення Позивача на стажування є помилковими.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 2040/6162/18.

Крім того, у постановах Верховного Суду України від 20 травня 2019 року у справі № 821/1180/18, від 18 березня 2021 року у справі № 2040/6162/18) зазначено, що невиконання наказу є суттєвим порушенням зі сторони Позивача, однак враховуючи що наказ про відрядження Позивача для проходження стажування є протиправним, що мало бути, проте не було встановлено під час службового розслідування, застосування найсуворішого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є надмірним.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що невиконання Позивачем наказу про направлення на стажування, неправомірність якого встановлена при розгляді даної адміністративної справи є достатньою підставою для висновку про неправомірність притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Враховуючи неправомірність притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, неправомірним є і звільнення Позивача зі служби.

Враховуючи вищевикладене та наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними і скасування наказів Відповідача від 13.12.2019 № 2729, від 02.01.2020 № 2 о/с, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відтак, встановлені вище обставини звільнення Позивача без законної на те підстави свідчать про правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності поновлення останнього на посаді, з чим також погоджується і колегія суддів.

Колегією суддів враховується, що згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідачем в апеляційній скарзі не заперечується правомірність визначеної судом першої інстанції суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 09 січня 2020 року по 05 грудня 2022 року у розмірі 448 025,94 грн.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими і правильними.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі Головного управління Національної поліції в Київській області, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко