Справа № 400/1590/19
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року

м. Київ

справа № 400/1590/19

адміністративне провадження № К/9901/30372/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Єзерова А.А., Шарапи В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року (головуючий суддя Устинов І.А.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року (головуючий суддя Семенюк Г.В., судді: Федусик А.Г., Шляхтицький О.І.) у справі № 400/1590/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Естетик-1» до Управління архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про скасування наказів від 25 червня 2019 року № 127, № 128

У С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Естетик-1" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (далі - відповідач) з вимогами:

скасувати наказ відповідача № 127 від 25 квітня 2019 року "Про скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт", яким скасовано реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт "Будівництво логістичного центру з автостоянкою, за адресою: Херсонське шосе, ріг вул. Будівельників в м. Миколаїв", за МК 80 від 18 січня 2018 року, замовник ТОВ "ЕСТЕТИК-1";

скасувати наказ відповідача № 128 від 25 квітня 2019 року "Про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації", яким скасовано реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта "Будівництво логістичного центру з автостоянкою, за адресою: Херсонське шосе, ріг вул. Будівельників в м. Миколаїв", за МК 78 від 14 серпня 2018 року, замовник ТОВ "ЕСТЕТИК-1".

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року, позов задоволено.

Скасовано наказ Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради № 127 від 25 квітня 2019 року "Про скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт".

Скасовано наказ Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради № 128 від 25 квітня 2019 року "Про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації".

01 листопада 2019 року відповідачем подано до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

В порядку статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України), у зв`язку обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Желєзного І.В., здійснено повторний автоматизований розподіл справи та визначено новий склад суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18 січня 2018 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт «Будівництво логістичного центру з автостоянкою, за адресою: Херсонське шосе ріг вул. Будівельників в м. Миколаєві», за МК 80, замовник ТОВ «ЕСТЕТИК-1».

14 серпня 2018 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта «Будівництво логістичного центру з автостоянкою, за адресою : Херсонське шосе ріг вул. Будівельників в м. Миколаєві», за № МК 78, замовник ТОВ «ЕСТЕТИК-1».

На підставі листа юридичного департаменту Миколаївської міської ради від 17.04.2019 №344/02.07.02-07, посадовими особами відповідача було встановлено недостовірність даних, наведених у повідомленні та відповідно у декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом на підставі частини 2 статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункту 15 Порядку виконання підготовчих і будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 (далі також Порядок № 466) та пункт 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (далі також Порядок № 461), внаслідок чого і були прийняті відповідачем оскаржувані накази.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення і висновки відповідача є безпідставними, необґрунтованими, протиправними та підлягають скасуванню, оскільки вони були прийняті без проведення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, без оформлення матеріалів планової або позапланової перевірки, а також позивачем не здійснювалось самочинного будівництва на орендованій земельній ділянці.

Відповідач заперечував проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки Управління діяло в межах наданих повноважень на виконання та у відповідності до вимог чинного законодавства.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, в порушення приписів пунктів 1, 5, 7, 9, 15-20 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (Порядку № 533), відповідачем не призначалось планової або позапланової перевірки та відповідно не оформлювались результати такої перевірки.

За позицією судів попередніх інстанцій, оскаржувані накази були прийняті відповідачем без проведення встановлених частиною 1 статті 41 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності», заходів державного архітектурно-будівельного контролю.

Разом з тим, інформація, отримана від юридичного департаменту Миколаївської міської ради, по своїй суті не є формою державного архітектурно-будівельного контролю, а тому не може бути підставою для прийняття рішення про скасування реєстрації декларацій.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

З покликанням на частину 1 статті 35 та частину 6 статті 36 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та вимоги Порядку № 466 відповідач зазначає, що будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та відповідно до її цільового призначення.

Водночас в разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання наведених у надісланому повідомленні недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорту, а також у разі скасування містобудівних умови та обмежень, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягає скасуванню відповідним органом архітектурно-будівельного контролю.

Акцентує увагу та тому, що зі змісту наданої юридичним департаментом інформації вбачається , що наведені позивачем відомості щодо наявності у нього права забудови на підставі договору оренди землі № 11202 від 10 жовтня 2016 року не відповідають дійсності, тобто є недостовірними , та свідчать про здійснення позивачем самочинного будівництва.

Вважає помилковим твердження позивача, з яким погодилися суди попередніх інстанцій про недотримання відповідачем встановленого порядку здійснення архітектурно-будівельного контролю та обов`язковість складання акту про проведену (оформлення її результатів), адже скасування поданих позивачем повідомлення та декларації здійснювалося не в рамках здійснення перевірки, а відповідно до Порядку № 466, Порядку №461 та статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за якими підставою для скасування поданого повідомлення та декларації є виявлення відповідним органо державного архітектурно- будівельного контролю факту подання недостовірних даних.

Від позивача відзиву на касаційну скаргу не надходило, що не перешкоджає касаційному перегляду рішень судів попередніх інстанцій.

VІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі також Закон № 3038-VI) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону № 3038-VI відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським, Земельним кодексами України, цим Законом, законами України "Про Генеральну схему планування території України", "Про основи містобудування", "Про архітектурну діяльність", "Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду", "Про землеустрій", іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із пунктом 4 статті 26 Закону № 3038-VI право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації

Своєю чергою за приписами частин 2, 3 статті 26 Закону № 3038-VI фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої у тому числі додається копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України № 3038-VI право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Частиною 8 статті 36 Закону № 3038-VI передбачено, що замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні про початок виконання будівельних робіт, та за виконання будівельних робіт без повідомлення.

Згідно з положеннями частини першої статті 39 Закону України № 3038-VI прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката (частина п`ята статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката (частина десята статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Відповідно до частини другої статті 39-1 Закону № 3038-VI у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Отже частина друга статті 39-1 Закону № 3038-VI передбачає негативні наслідки для замовника у зв`язку із невиконанням останнім обов`язку щодо достовірності інформації визначеного статтею 36 цього Закону.

Підставою для прийняття судами попередніх інстанцій рішення про задоволення позову стало те, що оскаржувані накази прийняті не за результатами проведення перевірки. З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Частиною сьомою статті 36 Закону № 3038-VI передбачено підстави скасування права на початок виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, до яких, зокрема, віднесено: встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до абзацу шостого пункту 15 Порядку № 466 у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання наведених у надісланому повідомленні недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягає скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Також абзацом сьомим пункту 15 цього ж Порядку визначено, що право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, також може бути скасовано відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі, зокрема, встановлення під час проведення перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Аналогічні повноваження органів ДАБК встановлені стосовно скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Так, згідно абзацу дев`ятого пункту 22 Порядку № 461 у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у зареєстрованій декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без затвердженого в установленому порядку проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що на момент виникнення спірних правовідносин (станом на дату прийняття оскаржуваного наказу - 25 квітня 2019 року) законодавством були передбачені такі самостійні підстави скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт та/або декларації про готовність об`єкта до експлуатації:

1) виявлення органом ДАБК факту подання наведених у надісланому повідомленні та у зареєстрованій декларації недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема: а) якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; б) якщо він збудований або будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи; в) якщо він збудований або будується без затвердженого в установленому порядку проекту або будівельного паспорта; г) у разі скасування містобудівних умов та обмежень;

2) встановлення під час проведення перевірки інших порушень містобудівного законодавства, зокрема: а) порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень; б) невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил; в) порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів.

У той же час, відповідно до частини першої статті 41 Закону № 3038-VI, державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом (абзаци 1-3).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок № 553), який регулює процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Згідно із пунктами 6-7 Порядку № 553 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Однією з підстав для проведення позапланової перевірки є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (абзац 8 пункту 7 Порядку № 553).

Пунктом 9 Порядку № 553 визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Пунктами 16-17 Порядку № 553 визначено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис). У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком.

Зі змісту зазначених норм права слідує, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у формі планових і позапланових перевірок, результати яких оформлюються актом перевірки, а у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, також складається протокол разом із приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Верховним Судом у справах №814/1914/16, №826/20445/16, №826/8793/18, №826/15443/17, №826/1310/18, №826/1310/18, №826/14061/18, №806/2959/17, 640/4901/20 висловлена правова позиція, суть якої полягає у тому, що зазначений вище порядок здійснення державного архітектурно-будівельний контролю має бути дотриманий і у випадку вжиття заходів, визначених частиною другою статті 39-1 Закону № 3038-VI (скасування декларації про початок виконання будівельних робіт).

У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 815/5987/16 зроблено висновок про те, що реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт може бути скасована лише за умови, якщо буде встановлено наявність у такій декларації недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом. При цьому, недостовірність даних може проявитись у тому, що інформація, яка зазначена в декларації, не відповідала дійсності на час подання такої, а також у разі наявності розбіжностей між зазначеними в ній даними. Водночас, передумовою такого скасування є виявлення у об`єкта будівництва ознак того, що він будується самочинно.

Вказана позиція була конкретизована Верховним Судом у постановах від 19 серпня 2020 року у справі № 826/6660/16, від 22 січня 2021 року у справі № 640/11869/20, від 20 травня 2021 року у справі № 826/7115/17, зокрема, зроблено висновок про те, що факт подання наведених у надісланому повідомленні та у зареєстрованій декларації недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, може бути виявлений органом ДАБІ не лише за результатом проведеної перевірки. При цьому достатньою та необхідної правовою підставою для скасування органом архітектурно-будівельного контролю реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації є встановлення факту наведення у них замовником недостовірних даних щодо правових підстав виконання будівельних робіт без належних документів чи відхилення від проектної документації, що дає підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом; закон не зобов`язує органи ДАБІ проводити перевірку, якщо недостовірність зазначених у декларації даних є очевидною.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі листа юридичного департаменту Миколаївської міської ради від 17 квітня 2019 року № 344/02.07.02-07, посадовими особами відповідача було встановлено недостовірність даних, наведених у повідомленні та відповідно у декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, водночас як зазначено вище суди не надали оцінку змісту та статусу інформації в цьому листі.

Проте суди першої та апеляційної інстанцій не надавали оцінку інформації, яка повідомлена в листі, а також наданим сторонами доказів, які зазначені за змістом листа.

Водночас, судами попередніх інстанцій не перевірено наявність підстав для скасування відповідачем реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 18 січня 2018 року № МК 80 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 14 серпня 2018 року № МК 78 щодо об`єкта будівництва «Будівництво логістичного центру з автостоянкою, за адресою: Херсонське шосе ріг вул. Будівельників в. Миколаєві» без проведення перевірки, для чого необхідно було встановити:

чи були виявлені відповідачем недостовірні дані у зареєстрованих повідомленні про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації такими, що дають підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом, а саме: якщо він збудований на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, без відповідних документів, що дають право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту, з істотним порушенням будівельних норм і правил, у разі скасування містобудівних умов та обмежень;

чи були такі порушення очевидними, а також перевірити можливість встановлення відповідних порушень без проведення перевірки.

За вимогами частини четвертої статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Верховний Суд наголошує, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи з метою ухвалення справедливого та об`єктивного рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відтак, оскільки фактичні обставини справи в обсязі, достатньому для ухвалення законного судового рішення, не встановлено, а суд касаційної інстанції не має повноважень встановлювати факти, які не були встановлені судом першої та апеляційної інстанцій, відповідно до вимог статті 353 КАС України судові рішення у цій справі підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 139, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 400/1590/19 скасувати.

Справу № 400/1590/19 направити на новий розгляд до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді Верховного Суду: С. М. Чиркін

А. А. Єзеров

В.М. Шарапа