Справа № 280/1186/23
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

22 березня 2023 року (12:42)Справа № 280/1186/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., секретар судового засідання Шелепко Б.В., за участю: позивача - ОСОБА_1 , представників позивача Світлицького Д.А., Климася Ю.І., представників відповідача Соловйової М.О., Коваль Є.В., розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Міністерства юстиції України (далі відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ №5751/5 від 21.12.2022; визнати протиправним та скасувати наказ №28-к/тр від 20.01.2023; поновити позивача на посаді директора Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України з 23 січня 2023 року; стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 23 січня 2023 року по 22 лютого 2023 року у сумі 109398,35 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн.

Ухвалою суду від 27.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 22.03.2023.

07.03.2023 представник відповідача надіслав на адресу суду клопотання про закриття провадження у справі, у якій зазначає, що у цьому випадку відсутній спір з приводу проходження публічної служби, позивач не є державним службовцем, посада, яку займала позивач, не відноситься до публічної служби.

У підготовчому засіданні представники відповідача клопотання про закриття провадження підтримали.

Позивач проти закриття провадження заперечила. Зазначила, що справа має розглядатись у порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень. Також, посилаючи на постанову Верховного Суду у справі №815/1594/17, зазначила, що посада, яку займала позивач має ознаки публічної служби. Просила відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі. Також, представник позивача, посилаючись на рішення №640/24577/20 зазначив, що ця справа має розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача, заслухавши думку позивача та її представників, вважає, що справа не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Суд зазначає, що згідно із частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначенням пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідач Міністерство юстиції України за своїми основними функціями є беззаперечно є суб`єктом владних повноважень, проте у цьому випадку, безпосередньо у спірних правовідносинах відповідач є роботодавцем позивача та не виконує публічно-владних управлінських функцій.

Судом у підготовчому засіданні встановлено, що позивач не є державним службовцем, що підтверджено безпосередньо позивачем.

Позивач перебувала у трудових відносинах із відповідачем на підставі контракту від 09.04.2019 №5 та була звільнена із займаної посади на підставі п. 8 ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як зазначено у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №815/6096/17 (К/9901/49528/18) від 27.02.2019, при наданні спору статусу публічно-правового з приводу прийняття громадян на публічну службу, проходження, звільнення з публічної служби, необхідно встановити наявність таких підстав: 1) чи проходила особа конкурс на заняття вакантної посади; 2) чи складала така особа присягу посадової особи; 3) чи присвоювався їй ранг у межах відповідної категорії посад.

Загальним законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону № 889-VIII державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. Разом з цим, до цієї категорії не належать трудові спори: а) керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій; б) працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; в) працівників бюджетних установ та інше.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, ОСОБА_1 не була державним службовцем. Посада, з якої її було незаконно звільнено, не відноситься до державної служби, позивач не складала Присягу державного службовця, і їй не присвоювався ранг державного службовця.

Тобто, така посада не відноситься до публічної служби, оскільки не пов`язана з діяльністю на державних політичних посадах, професійною діяльністю суддів, прокурорів, військовою службою, альтернативною (невійськовою) службою, дипломатичною службою, іншою державною службою, службою в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Зазначене вище спростовує наявність у цьому випадку публічно-правового спору, зокрема спору з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Відповідач у цьому випадку не є суб`єктом владних повноважень, а є роботодавцем.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на Постанову Верховного Суду №815/1594/17, оскільки предметом розгляду у вказаній справі був позов особи, яка перебуває на патронатній службі. Також судом не приймається до уваги послання представника позивача на судове рішення №640/24577/20, оскільки у вказаній справі було звільнено саме державного службовця.

Відтак, справа не може бути розглянути у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, сказаний спір має бути розглянутий у порядку цивільного судочинства місцевим загальний судом.

Керуючись ст.ст. 238, 241-243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Міністерства юстиції України про закриття провадження у справі, задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі №280/1186/23 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Роз`яснити позивачу, що на підставі ч. 2 ст. 239 КАС України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.251, 256, 295 КАС України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.251, 295, 297 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.03.2023.

Суддя Ю.В.Калашник