Справа № 380/11083/22
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/11083/22 пров. № А/857/107/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А. Ю.,

представників позивача Борецької М. В., Здинянчина В. Т.,

представника відповідача Холявки І. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року (прийняте у м. Львові суддею Хомою О. П. у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження) в адміністративній справі № 380/11083/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» (далі - Товариство, ТОВ «ЛДАРЗ») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправним і скасувати прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС у Львівській області) податкове повідомлення-рішення № 4038/13-01-07.04 від 03.06.2022.

Позовні вимоги обґрунтовувало безпідставністю та невідповідністю нормам чинного законодавства і фактичним обставинам справи висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки від 15.02.2022 № 2166/13-01-07-04/07684556, на підставі якого відповідачем 03.06.2022 прийнято податкове повідомлення-рішення № 4038/13-01-07.04 від 03.06.2022. В основу висновків про допущені Товариством порушення податкового законодавства покладено факти, які, на думку податкового органу, свідчать про нереальність здійснення господарських операцій між ТОВ «ЛДАРЗ» та ТОВ «Укрроскабель», проте, таке спростовується наданими Товариством під час перевірки належними первинними документами, які підтверджують факт здійснення фінансово-господарських відносин, вид, обсяг, якість операцій та розрахунків, що здійснювалися, реальність на повноту відображення в бухгалтерському та податковому обліку результатів таких господарських операцій.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ ДПС у Львівській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції винесене без урахування фактичних обставин справи, з порушенням норм процесуального права та з помилковим застосуванням норм матеріального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в ході проведеної контролюючим органом перевірки, за наслідками якої прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, встановлено, що господарські операції між позивачем та ТОВ «Укрроскабель» фактично не відбулися, тому позивачем безпідставно включено до складу податкового кредиту податок на додану вартість усього в сумі 6239,80 грн, внаслідок чого завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту на вказану суму, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового ) періоду за листопад 2021 року на суму 6239,80 грн. Наявність у позивача первинних документів не є безумовним підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Укрроскабель», при тому, що не встановлено придбання товару в ланцюгу постачання, не надано сертифікату якості виробника, експрес-накладна містить невідповідності, а оприбуткування товару на склад відбулося раніше, ніж такий було отримано.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - безпідставними. Тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому покликається на те, що припущення контролюючого органу щодо нереальності здійснення господарських операцій Товариства з контрагентами базується виключно на окремо виявлених недоліках ведення господарської діяльності самими контрагентами позивача, зокрема неможливість згідно інформації з баз даних ДПС встановити факт придбання, виробництва цими контрагентами позивача товарів. При цьому, податковим органом не доведено наявності обставин факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які насправді не відбулися. Також відсутність товарно-транспортних накладних або наявність в них певних недоліків не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій, як і не надання позивачем сертифікату якості товару чи наявність у податкового органу зауважень до його форми чи змісту.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представники позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, ТОВ «ЛДАРЗ» зареєстровано в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 11.11.2022.

Основними видами діяльності є виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устаткування КВЕД:30.30.

Між позивачем ТОВ «ЛДАРЗ» (покупець) та ТОВ «Укрроскабель» (постачальник) 20.07.2021 було укладено Договір поставки № 14-21-255/12296376/УРК (далі Договір від 20.07.2021 № 14-21-255/12296376/УРК), за умовами якого постачальник зобов`язується поставляти покупцю у власність рукава (код за ДК 021:20-4), найменування, кількість та ціна яких зазначається у Специфікації, яка є в Додатку 1 до Договору і є його невід`ємною частиною (далі Товар), а покупець - прийняти Товар і оплатити його в порядку та на умовах цього Договору.

Сторонами погоджено Специфікацію до Договору № 14-21-255/12296376/УРК від 20.07.2021.

Вартість рукава визначена договірною ціною та за 10 одиниць становить 35 998 грн 80 коп. (разом з ПДВ), складові якої відображено в Специфікації, яка є Додатком 1 до Договору.

Ідентифікатор (номер) закупівлі за договором у системі «Prozorro» UA 2021-06-03-000395-а (12296376) від 03.06.2021.

Термін постачання товару до 10.08.2021.

На виконання вказаного договору ТОВ «Укрроскабель» 06.09.2021 та 13.09.2021 здійснило поставку товару, що підтверджується видатковими накладними від 06.09.2021 № 383 на суму 15 119 грн 50 коп. та від 13.08.2021 № 391 на суму 22 319 грн 26 коп.

Оплату за придбаний у ТОВ «Укрроскабель» товар позивач здійснив за платіжними дорученнями: від 21.09.2021 № 2181 на суму 15 119 грн 50 коп.; від 07.10.2021 № 2337 на суму 22 319 грн 26 коп.

Поставку товару здійснено перевізником ТзОВ «Нова пошта», що підтверджується експрес-накладними ТОВ «Нова пошта» № 4261 та № 0434.

За результатами господарської діяльності між ТОВ «ЛДАРЗ» та ТОВ «Укрроскабель» позивачем складено та направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру дві податкових накладні від 06.09.2021 № 6 та від 13.09.2021 № 17.

ТОВ «ЛДАРЗ» включило до складу податкового кредиту за січень 2021 року суму ПДВ за вказані операції, що відповідає даним додатків 1, 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за період листопад 2021 року.

ГУ ДПС у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЛДАРЗ» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість (далі - ПДВ), у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої склало акт від 15.02.2022 № 2166/13-01-07-04/07684556.

Перевіркою встановлено порушення Товариством приписів п.п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п.п. 200.1, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за листопад 2021 року в сумі 6238 грн 80 коп.

На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом 03.06.2022 винесено податкове повідомлення-рішення № 4038/13-01-07-04 форми «В4», яким Товариству зменшено розмір від`ємного значення з ПДВ на суму 6239 грн 80 коп.

Вказані в акті перевірки порушення вимог податкового законодавства по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Укрроскабель» полягають у тому, що, на думку податкового органу, господарські операції позивача з вказаним контрагентом-постачальником фактично не відбувались, реально правові насліди не настали, а також проводилися лише операцій з оформлення документів без реального руху матеріалів. Зазначено, що за результатами дослідження ланцюга придбання ТОВ «ЛДАРЗ» з контрагентом ТОВ «Укрроскабель» встановлено, що при здійснення фінансово-господарський операцій відбулася підміна позицій товарних груп (експрес-накладна назва «Шланг» не співпадає з назвою у видатковій накладні «Рукав 4У 50х12»), розбіжності в номенклатурі товарів, також встановлено обрив ланцюга постачання товарів по ланці контрагентів, задіяних в схемах формування ризикового податкового кредиту з ПДВ для реального сектору економіки, в ланцюгу постачання яких відсутній виробник та/або імпортер. Водночас, податковий орган не заперечує факт наявності первинних документів. Однак, оскільки зазначені у них господарські операції фактично не відбувались, ці документи є формально складеними та не мають юридичної сили. На підставі чого зроблено висновок про неправомірне формування Товариством на підставі таких первинних документів реєстрів бухгалтерського обліку та податкової звітності.

Вважаючи, що податкове повідомлення-рішення № 4038/13-01-07.04 від 03.06.2022 прийнято відповідачем протиправно, Товариство оскаржило його до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що висновок відповідача про нереальність здійснення господарської операції між ТОВ «ЛДАРЗ» та ТОВ «Укрроскабель» на підставі договору поставки від 20.07.2021 №14-21-255/12296376/УРК спростовується наведеними у справі первинними документами, а тому в позивача були правомірні підстави відносити до складу податкового кредиту податок на додану вартість усього в сумі 6239,80 грн та включати до бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопада 2021 року вказану суму. Натомість, відповідачем не надав належних доказів правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлень-рішення.

Перевіривши оскаржуване податкове повідомлення-рішення, суд дійшов переконання, що таке прийнято відповідачем без урахування вимог ПК України та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів, тому його необхідно визнати протиправним та скасувати.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За приписами пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

А згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 ПК України сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Держбюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного періоду та сумою податкового кредиту такого звітного періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з цим пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Податкового кодексу, а при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту з ПДВ виникають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах. При цьому для формування податкового кредиту мають значення податкові накладні та інші первинні документи, які, виходячи з наведеного, видаються на підтвердження реально вчиненої операції.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пункту 3.2 статті 3 Закону № 996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 1 Закону № 996-XIV визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

А статтею 9 Закону № 996-XIV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

За змістом цих норм первинні документи, які підтверджують дані податкового обліку платника податків, повинні бути достовірними, тобто відображати дійсний зміст господарських операцій, які впливають на визначення об`єкта оподаткування. В іншому випадку первинні документи, які не відображають реального руху активів між учасниками господарської операції, є недостовірними. Тобто, відображенню у бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

А наявність у позивача первинних документів не є безумовним підтвердженням того, що ці операції мали місце; для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений вказаним Законом.

Відповідно до пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення № 88) під первинними документами розуміють документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Пунктом 2.4 Положення № 88 визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назву документа (форми), дату і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильності її оформлення, особистий чи електронний підпис особи, що брала участь у здійснені господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою (п. 2.5 Положення № 88).

З приводу покликань суду першої інстанції на те, що всі надані позивачем документи відповідають вимогам, встановленим Законом № 996-XIV до первинних документів, не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та в сукупності з іншими доказами підтверджують реальність здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ «Укрроскабель», колегія суддів зазначає таке.

За результатами аналізу схеми постачання контролюючий орган дійшов висновку про відсутність самого факту придбання ТОВ «Укрроскабель» товару (Рукав 4У-50*12) по ланцюгу постачання та неможливість здійснення господарських операцій з цим товаром у зв`язку з відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва. А відсутність факту придбання контрагентом товару має наслідком відсутність факту продажу вказаного товару для позивача.

Для підтвердження транспортування товару надало копії експрес-накладних ТОВ «Нова Пошта», яка відображає передачу продукції покупцю у відділенні «Нової Пошти», що суперечить приписам пп. 3.1 Договору 20.07.2021 № 14-21- 255/12296376/УРК.

У наданій до перевірки експрес-накладній вказано місць - 2 та неможливо ідентифікувати товар, позаяк в описі не вказано найменування товару.

В експрес-накладній вказано дату фактичного отримання ТМЦ - 16.09.2021 до 18:00 год., проте штамп у видатковій накладній на отримання на склад датований 13.09.2021 року; в експрес-накладній дата фактичного отримання ТМЦ - 08.09.2021 до 18:00 год., проте штамп у видатковій накладній на отримання на склад датований 06.09.2021; також не надано до перевірки актів приймання-передачі ТМЦ.

Тобто, документальне оформлення оприбуткування ТМЦ на склад відбулось раніше, ніж такі товари поступили на склад, тобто без реального руху товару, що суперечить приписам статті 9 Закону № 996-XIV, за якими первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції.

Також при проведенні перевірки позивач надав на переданий товар сертифікату якості, виписаний ТОВ «Укрроскабель».

Сертифікат є обов`язковим відповідно до Закону «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» та підтверджує відповідність продукції, при тому, що в експрес-накладній вказано інший вид товару, ніж було придбано позивачем.

За вимогами статті 15-1 вказаного Закону Сертифікат видається виробником.

Проте, наданий ТОВ «Укроскабель» сертифікат якості не є сертифікатом виробника, що унеможливлює підтвердження ланцюга постачання продукції від виробника до споживача (користувача).

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апелянта в тому, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку, відсутність первинних документів обліку.

Відповідно до приписів статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що сукупність вказаних обставин дає підстави для висновку сам факт наявності у позивача податкових, чи-то видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

Вказане відповідає правовому висновку Верхового Суду, висловленому в постанові від 05.09.2018 у справі № К/9901/2599/18.

З приводу покликань суду першої інстанції на те, що виписані позивачем за результатами господарських операцій з ТОВ «Укрроскабель» податкові накладні були зареєстровані податковим органом без застережень, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд в постанові від 07 грудня 2022 року в справі № 500/2237/20 висловив таку правову позицію.

Приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України.

Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Вказане дає підстави для висновку, що реєстрація податкової накладної не свідчить беззаперечного про реальність господарської операції, позаяк така реальність повинна досліджуватись лише за результатами податкової перевірки платника.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року в адміністративній справі № 380/11083/22 скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 20 березня 2023 року.