Справа № 200/4538/22
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 року Справа№200/4538/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2022 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Гуревича Родіона Геннадійовича звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якому просить:

зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат за період з 01 червня 2016 року по 31 липня 2022 року відповідно до Закону України від 19.10.2000 р. №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 р. №159.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 р. у справі №200/9955/21 визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо не нарахування та виплати позивачу заборгованості з щомісячних страхових виплат за період з 01 червня 2014 року по 31 травня 2021 року та зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу заборгованість з щомісячних страхових виплат за період з 01 червня 2014 року по 31 травня 2021 року. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2022 р. рішення суду від 04 жовтня 2021 р. залишено без змін. Рішення суду виконано повністю в липні 2022 року. Тому позивач вважає, що відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з невиплатою щомісячних страхових виплат за період з 01 червня 2016 року по 31 липня 2022 року.

Ухвалою від 17 жовтня 2022 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків шляхом надання суду платіжного документу про сплату судового збору.

Ухвалою від 28 жовтня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 02 березня 2023 року замінено первинного відповідача у справі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

17 березня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що Торецьким міським відділенням управління Фонду соціального страхування України в Донецькій області постановою від 07.07.2021 № 14028/60017/71135/3 на виконання рішення суду були призначені щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 за вищевказаний період. В липні 2022 року кошти перераховані на особистий рахунок потерпілого. Отже, постанова № 14028/60017/71135/3 про призначення страхових виплат ОСОБА_1 прийнята 07.07.2022 р., виплати на рахунок особи перераховані також у липні 2022 року, тобто в межах одного місяця.

Вважає, оскільки судове рішення щодо нарахування та виплати страхових сум виконане відповідачем своєчасно (протягом місяця з дня нарахування) та в повному обсязі, у спірних взаємовідносинах немає підстав для застосування положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», через що просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, в тому числі, розумні строки розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Тому відповідно до наведених норм справа розглянута впродовж розумного строку, враховуючи обставини збройної агресії проти України.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.04.2021 у справі №200/9955/21, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2022 р., Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області зобов`язано поновити нарахувати та виплатити ОСОБА_1 страхові виплати за період з 01 червня 2016 року по 31 травня 2021 року.

Постановою Торецького міського відділення управління Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 07 липня 2022 року за № 14028/60017/71135/3, позивачу відповідно до статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», призначена доплата страхових виплат за період з червня 2014 року по травень 2021 року включно у загальному розмірі 425 992,79 грн.

Суд також враховує обставини, встановлені зазначеним судовим рішенням від 15.04.2021 у справі №200/9955/21, як такі, що не потребують доказуванню в силу частини 4 статті 78 КАС України, зокрема, що позивач є отримувачем щомісячних страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням.

Відповідно до довідки серії 2-18 АВ № 076774 від 2.04.2003, позивачу встановлений ступінь втрати професійної працездатності 40 відсотків сукупно з 14.03.2004 безстроково.

Відповідно до довідки від 29.06.2021 № 1421-, позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу. Фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , перебував на обліку у Торецькому міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області

Платіжним дорученням № 744 від 13 липня 2022 року позивачу перераховані щомісячні стразові виплати за період 2014-2021 роки у загальній сумі 425 992,79 грн. згідно з рішенням суду від 04.10.2021 р. (№200/9955/21) КЕКВ 2731.1

Листом Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області від 07.10.2022 р. № 04-02-179 повідомлено позивача, що Торецьким міським відділенням управління Фонду соціального страхування України в Донецькій області на виконання рішення суду постановою від 07.07.2022 р. №14028/60017/71135/3 були призначені щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 за вищевказаний період, які у липні 2022 року перераховані на особистий рахунок потерпілого.

Компенсація втрати частини доходів відповідачем не здійснювалася.

Вказані фактичні обставини справи не є спірними.

Щодо строків звернення з цим адміністративним позовом суд вказує, що, оскільки страхові виплати за період з червня 2014 року по травень 2021 року на виконання рішення суду здійснені у липні 2022 роки, саме після такої виплати позивач мав достовірно дізнатися про відсутність нарахування спірної компенсації.

Тому суд не встановив порушення передбаченого статтею 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу, суд зазначає, що питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статтею 1 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (стаття 2 Закону № 2050-ІІІ).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

З наведеного випливає, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією, добровільно чи на виконання судового рішення.

Водночас, суд враховує, що сторона позивача просить зобов`язати відповідача виплатити компенсацію втрати частини доходів за період з 01 червня 2016 року по 31 липня 2022 року.

Тому, визначаючи період нарахування компенсації та виходячи зі змісту спірних відносин, суд зазначає, що питання компенсації за несвоєчасну виплату (в період виникнення спірних відносин і на момент фактичного погашення заборгованості зі страхових виплат 13 липня 2022 року) також було нормативно врегульовано спеціальним Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV у попередній редакції (далі Закон № 1105-XIV).

Зокрема, частиною 7 статті 47 Закону № 1105-XIV було передбачено, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

На відміну від загальної норми статті 1 Закону № 2050-ІІІ, норма частини 7 статті 47 Закону № 1105-XIV не містила словосполучення «в тому числі», визначаючи наявність вини Фонду соціального страхування в несвоєчасній виплаті, в якості обов`язкової умови для коригування такої виплати у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари.

Тому суд відхиляє доводи представника позивача про компенсацію за несвоєчасну виплату незалежно від вини Фонду соціального страхування, на який було покладено обов`язок нарахування та сплати страхових виплат.

Отже, суд наголошує, що, на відміну від страхових виплат, на які позивач має безумовне право, що встановлено судовим рішенням від 15.04.2021 у справі №200/9955/21, виплата сум компенсації (корегування) таких сум на індекс інфляції спеціальний закон у відповідний період пов`язував з наявністю вини Фонду соціального страхування у несвоєчасній виплаті.

Досліджуючи наявність вини Фонду у період спірних відносин, суд вказує, що законодавство про соціальне страхування не розкриває змісту цього поняття. Проте, виходячи з предмету майнових відносин щодо зобов`язання з відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого (що є підставою для призначення страхових виплат позивачеві), судом враховується загальне поняття вини у цивільному праві. Зокрема, таке загальне поняття міститься у статті 614 Цивільного кодексу України:

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Певні випадки відсутності вини боржника містить також стаття 613 ЦК України.

Відповідач у справі №200/9955/21, обґрунтовуючи припинення страхових виплат позивачеві, посилався на обставини тимчасової окупації м. Горлівка Донецької області, де мешкав позивач.

За приписами статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (далі Закон № 1207-VII) окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до меж та переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, затверджених Указом Президента України від 7 лютого 2019 року № 32/2019, до переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях входить місто Горлівка.

Статтею 7 Закону № 1207-VII врегульоване забезпечення реалізації прав осіб, які проживають на тимчасово окупованій території, на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування, соціальні послуги, освіту. Відповідно до частини 1 вказаної статті Закону № 1207-VII для громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на надання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 7 Закону № 1207-VII).

Частиною 9 статті 5 Закону № 1207-VII визначено, що відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

З цього приводу суд зауважує, що обставини збройної агресії з боку російської федерації та тимчасової окупації частини Донецької області з 2014 року є загальновідомими. Зокрема, загальновідомими є обставини припинення діяльності органів державної влади України на тимчасово окупованій території, зупинення функціонування на вказаній території банківської системи України, поштового зв`язку тощо.

За вказаних обставин Фонд соціального страхування, який був зобов`язаний сплачувати страхові виплати позивачеві у спірний період, за об`єктивних обставин не мав можливості це зробити ані готівковими коштами, ані шляхом банківських чи поштових переказів, незалежно від нарахування чи припинення нарахування таких виплат.

Водночас, з боку позивача протягом семи років не було повідомлено про можливість та спосіб сплати належних йому страхових виплат до моменту звернення за продовженням виплати до Торецького міського відділення управління виконавчої дирекції ФСС України в Донецькій області 29 червня 2021 року. Факт такого звернення встановлений судовим рішенням від 15.04.2021 у справі №200/9955/21 і сторонами не заперечується.

Отже, судом встановлено, що в період тимчасової окупації території за місцем проживання позивача до дати його звернення за продовженням виплат 29 червня 2021 року в діях відповідача відсутня вина у несплаті страхових внесків через зазначені обставини агресії російської федерації, на яку в силу приписів Закону № 1207-VII покладається, в тому числі, відшкодування матеріальної шкоди.

За вказаних обставин суд керується нормою спеціального закону, а саме частиною 7 статті 47 Закону № 1105-XIV, яка в імперативній формі передбачає наявність вини Фонду у несвоєчасній сплаті сум страхових виплат для їх коригування у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги. Тому, через відсутність вини Фонду соціального страхування у несплаті позивачеві належних йому сум на окупованій території до моменту звернення за такими виплатами 29 червня 2021 року, позовні вимоги в частині виплати компенсації за вказаний період задоволенню не підлягають.

Вказаний висновок не суперечить обставинам, встановленим при розгляді справи №200/9955/21, оскільки підставами адміністративного позову у 2021 році була саме відмова Фонду у виплаті попередньої заборгованості після особистого звернення позивача 29 червня 2021 року.

Саме така відмова була визнана протиправною у справі №200/9955/21, проте підстави припинення виплат, рішення, дії чи бездіяльність відповідача у 2014 році не були предметом судового дослідження.

Тому враховуючи, що предметом позову є компенсаторні виплати, суд наголошує, що перекладання на державу Україна та її органи повної відповідальності за наслідки військової агресії та окупації частини території, в тому числі такі, як знецінення належних особам виплат, суперечить приписам Закону № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Отже, оскільки Фонд не сплатив суми належних позивачеві страхових виплат після звернення останнього 29 червня 2021 року, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом визнання протиправною бездіяльності Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо невиплати компенсації втрати частини доходів після звернення позивача за поновленням страхових виплат та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, розрахованої за період з 29 червня 2021 року по день фактичної виплати 13 липня 2022 року.

За приписами статі 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 496,20 грн..

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів після його звернення за поновленням страхових виплат 29 червня 2021 року

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат, розраховану за період з 29 червня 2021 року по 13 липня 2022 року відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 №159.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.А. Чекменьов