Справа № 520/5548/22
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 р. Справа № 520/5548/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2022, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків, по справі № 520/5548/22

за позовом ОСОБА_1

до Начальника Східного територіального юридичного відділу Ібрагімова Фаіка Балоглан огли треті особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 у вигляді не врахування висновків Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у подібній справі № 820/3839/17 та не прийняття рішення про виплату йому грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення у 2018 та 2019 роках на його прохання, викладене у рапорті від 17.01.2022;

- зобов`язати начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 прийняти рішення про виплату та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення у 2018 та 2019 роках з урахуванням висновків Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у подібній справі № 820/3839/17;

- у разі необхідності - вийти за межи заявлених позовних вимог для повного і ефективного захисту його прав та інтересів від порушень з боку начальника Східного територіального юридичного відділу як суб`єкта владних повноважень у даних публічно-правових відносинах.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що бездіяльність начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 , яка виразилась у не врахуванні висновків Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у подібній справ, а саме справі № 820/3839/17, та не прийнятті рішення про виплату йому грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення у 2018 та 2019 роках на його прохання, викладене у рапорті від 17.01.2022 є протиправною. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року закрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 , треті особи: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року по справі № 520/5548/22 та надіслати до Харківського окружного адміністративного суду цю заяву для подальшого розгляду по суті.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що відповідачем не належним чином розглянуто його рапорт про виплату грошової компенсації за піднайом (найм) житла у 2018 та 2019 року, не врахувавши висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.12.2020 у справі № 820/3839/17, якими встановлено право позивача на отримання відповідної грошової компенсації за піднайом (найм) житла у 2017 році. Вважає, що помилкові судові рішення не можуть впливати на його право на отримання відповідної компенсації, оскільки таке право позивача підтверджено Верховним Судом за попередній період.

Відповідач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 підполковник юстиції з 21.06.2017 і по час звернення до суду проходить військову службу у Східному територіальному юридичному відділі Міністерства оборони України ( АДРЕСА_1 ) на посаді заступника начальника зазначеного відділу.

Позивачем у позовній заяві вказано, що будучи не забезпеченим службовим житлом та будь-яким іншим житлом, а також, враховуючи, що у задоволенні його рапорту про виплату грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення з 21.06.2017, тобто з дня прибуття для подальшого проходження служби, відповідачем було відмовлено, він вирішив повторно скористатись своїм правом на отримання грошової компенсації за піднайом (найом) житла вже у 2018 році.

Так, позивач на виконання пункту 8.4 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737, який зареєстрований в Мінюсті України 10.01.12 за № 24/20337, (далі - Інструкція № 737), зібравши весь перелік документів, які відповідно до вказаного пункту та відповідно до пункту 5 Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії. Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 № 450 (далі - Порядок №450), необхідно подати разом із рапортом на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла, 29 грудня 2017 року подав начальнику Східного територіального юридичного відділу рапорт на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2018 році разом із визначеними Порядком № 450 та Інструкцією № 737 документами.

Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було розглянуто поданий позивачем рапорт разом із доданими до нього документами та відмовлено у видачі відповідного наказу про виплату позивачу грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2018 році з посиланням на обставини того, що позивач разом з сім`єю з 4 (чотирьох) осіб у 2006 році отримували за рахунок Міністерства оборони України чотирьох кімнатну ізольовану квартиру в постійне користування у м. Харкові, вказано, що в силу абзацу 4 пункту 1 статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей родина позивача вважаєтесь такою, що забезпечена житловим приміщенням, не перебуває на квартирному обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судовим розглядом справи встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2018 по справі № 820/785/18 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання протиправною відмови та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2018 по справі № 820/785/18 змінено в частині мотивів відмови у позові; в іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2018 по справі № 820/785/18 за позовом ОСОБА_1 до начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 , треті особи ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання протиправною відмови та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 14.01.2019 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2018 у справі № 820/785/18 відмовлено.

Позивачем у позовній заяві вказано, що оскільки, він продовжував бути не забезпеченим за місцем проходження військової служби (у Харківському гарнізоні) службовим житлом та будь-яким іншим житлом, він повторно вирішив скористатися своїм правом на отримання грошової компенсації за піднайом (паном) житла, але вже у 2019 році шляхом подання до відповідача відповідного рапорту від 28.12.2018 із переліком необхідних документів .

Відповідачем було розглянуто поданий позивачем рапорт на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2019 році разом із доданими до нього документами та відмовлено у виданні відповідного наказу про виплату останньому у 2019 році грошової компенсації за піднайом (найом) житла, обґрунтувавши власну відмову наступною резолюцією від 08.01.2019, викладеною на окремому аркуші, приєднаному до рапорту, а саме: Враховуючи, що Ви: разом з сім`єю з 4 (чотирьох) осіб у 2006 році отримували за рахунок Міністерства оборони України 4-х кімнатну ізольовану квартиру в постійне користування у м. Харкові, то в силу абзацу 4 пункту 1 статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Ви вважаєтесь таким, що забезпечені житловим приміщенням; не перебуваєте на квартирному обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , то в силу наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380 та розпорядження Першого заступника НГШ Збройних Сил України від 16.10.2013 № 318, правових підстав видати грошової компенсації за піднайом (найом) житла, у відповідності до постанови КМУ від 26.06.2013 № 450, немає.

При цьому, позивачем наголошено на обставинах того, що зазначена відмова є аналогічної попередній.

Позивачем вказано, що він вважаючи таку відмову протиправною, звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Так, під час розгляду справи встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 по справі № 520/1324/19 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 , треті особи - ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 по справі № 520/1324/19 - залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 05.11.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у справі № 520/1324/19 за позовом ОСОБА_1 до Начальника Східного територіального юридичного відділу Ібрагімова ОСОБА_3 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, під час розгляду справи судом встановлено, що 03.12.2020 набрала законної сили постанова Верховного Суду по справі № 820/3839/17 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2018 року у справі № 820/3839/17 скасовано та направлено справу на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Позивачем у позовній заяві вказано, що предметом позову у справі № 820/3839/17, за якою Верховний Суд висловив свої правові висновки, є також оскарження ним дій того ж самого начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 щодо відмови у виплаті такої ж грошової компенсації за піднайом (найом) житла, але з 21.06.2017. При цьому, підставою для відмови відповідачем та судами першої і другої інстанцій по цій справі у виплаті такої ж грошової компенсації за піднайом (найом) житла з 21.06.2017 також слугувало те, що ОСОБА_1 не має права на отримання грошової компенсації за піднайом житла, оскільки у 2006 році вже забезпечувався відомчим житлом, яке надавалось йому в користування.

Зі змісту зазначеного судового рішення у справі № 820/3839/17 вбачається викладення висновків стосовно того, що позивач не погодився з мотивацією відповідача щодо відмови у виплаті грошової компенсації за піднайом (найом) житла та не погодився з такою ж мотивацією судів першої та другої інстанцій, яка полягала у тому, що він вже реалізував своє право на отримання жилого приміщення, шляхом отримання ордеру на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а звідти, Державою на виконання приписів частини першої статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей виконано свій обов`язок щодо забезпечення військовослужбовця жилим приміщенням (квартирою), що в свою чергу виключає право позивача на отримання грошової компенсації за піднайом (найом) житла, оскільки, однією з обов`язкових умов для реалізації цього права є незабезпечення житловим приміщенням за місцем проходження служби. Також суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не використав своє право, передбачене приписами статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, на отримання житлового приміщення для постійного проживання або, за бажанням, на отримання грошової компенсації за належне для отримання жилого приміщення.

Відтак, за результатом нового розгляду зазначеної справи рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 по справі № 820/3839/17 адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 у вигляді не видання відповідного наказу начальника Східного територіального юридичного відділу про виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла ОСОБА_1 ; зобов`язано начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 видати наказ начальника Східного територіального юридичного відділу про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла з 21 липня 2017 року; в іншій частині вимог позов залишено без задоволення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2021 під час нового розгляду справи апеляційну скаргу Начальник Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 залишено без задоволення; рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 по справі № 820/3839/17 в частині задоволення позову - залишено без змін.

Під час розгляду справи судом встановлено доводи позивача стосовно того, що у часі після відмови судами у задоволенні позовних заяв ОСОБА_1 по справі № 820/785/18 (щодо відмови у виплаті позивачу грошової компенсації у 2018 році) та по справі № 520/1324/19 (щодо відмови у виплаті позивачу грошової компенсації у 2019 році) та після висловлення Верховним Судом правових висновків по справі № 820/3839/17 (щодо відмови у виплаті позивачу грошової компенсації у 2017 році), яка є справою з подібними правовідносинами, були ухвалені та набрали законної сили інші судові рішення по справам з подібними правовідносинами, які виникли з тих же підстав, а саме: постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі № 520/1103/2020 та рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі № 520/2094/21, яке набрало законної сили.

Отже, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 по справі №520/1103/2020 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_4 , Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі № 520/1103/2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 по справі № 520/1103/2020 скасовано; прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задоволено частково; визнано протиправною відмову начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2020 році; зобов`язано начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 видати наказ про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2020 році; в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Також, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі № 520/2094/21, залишеним без змін Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2021, адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково; визнано протиправною відмову з боку начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 у виплаті грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення у 2021 році; визнано протиправною бездіяльність начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 у вигляді не видання відповідного наказу начальника Східного територіального юридичного відділу про виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення у 2021 році; зобов`язано начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення у 2021 році та прийняти рішення з урахуванням висновків суду; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивачем у позовній заяві вказано, що на виконання судових рішень у справах № 520/1103/2020 та № 520/2094/21 йому вже виплачено грошову компенсацію за піднайом (найом) житла у 2020 році та грошову компенсацію за піднайом (найом) житла у 2021 році.

Під час розгляду справи судом встановлено доводи позивача стосовно того, що з огляду на ухвалення зазначених вище рішень та наявність правової позиції Верховного Суду у постанові по справі з подібними правовідносинами № 820/3839/17, а також враховуючи обставини того, що протягом 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 років, у виплаті спірної виплати за які відповідачем заперечувалась з підстав, які не змінювались та були абсолютно однаковими всі вихідні дані позивача, ОСОБА_1 сподівався і був впевнений у тому, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 по справі з подібними правовідносинами № 820/3839/17, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2021, про задоволення його позову з приводу виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житла, починаючи з 21 липня 2017 року, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, буде виданий відповідний наказ про виплату йому грошової компенсації за піднайом (найом) житла, починаючи з 21 липня 2017 року і буде виплачена грошова компенсація за піднайом (найом) житла, починаючи з 21 липня 2017 року, у тому числі і за 2018 рік, і за 2019 рік (за 2020 і 2021 роки вже була виплачена), з огляду на ідентичність мотивації такої відмови у всіх випадках.

Отже, позивачем вказано, що він, очікуючи тривалий час на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 по справі № 820/3839/17, тобто, очікуючи виплату за період починаючи з 21 липня 2017 року, у тому числі і за 2018 рік і за 2019 рік, він вирішив додатково подати 17.01.2022 відповідачу рапорт, у якому просив на підставі своєчасно поданих ним рапорту від 29.12.2017 (з проханням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) житла у 2018 році) та рапорту від 28.12.2018 (з проханням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) житла у 2019 році) та з урахуванням висновків Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі № 820/3839/17, висновків Харківського окружного адміністративного суду та Другого апеляційного адміністративного суду у справах: № 820/3839/17, № 520/1103/2020, № 520/2094/21, видати наказ начальника Східного територіального юридичного відділу про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2018 та 2019 роках.

За результатами розгляду рапорту позивача відповідачем було відмовлено у видачі відповідного наказу про виплату йому грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2018 та у 2019 poках із одночасним зазначенням резолюції від 26.01.2022, викладеною на окремому аркуші, доданому до рапорту, а саме: подані рапорти від 29.12.2017 та від 28.12.2018 були розглянуті по суті: резолюції начальника Східного ТЮВ від 05.01.2018 та від 08.01.2019 відповідно; рішеннями судів по справам №№ 820/785/18 та 520/1324/19 встановлено відсутність законодавчих підстав для видання відповідного наказу начальником Східного ТЮВ про виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2018 та 2019 роках; зазначені судові рішення набрали законної сили та в судовому порядку не скасовані, через що підстав для перегляду прийнятих рішень немає.

Як вказано позивачем, зазначений рапорт від 17.01.2022 з вказаною резолюцією відповідача від 26.01.2022 був наданий йому на руки 17.02.2022, про що свідчить його особистий напис і підпис на першій сторінці рапорту.

Одночасно, позивачем вказано, що під час очікування результату розгляду відповідачем його рапорту від 17.01.2022 йому 02.02.2022 була виплачена грошова компенсація за піднайом (найом) житла саме на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 по справі № 820/3839/17, але тільки лише за період з 21 липня 2017 року по кінець 2017 року у сумі 11360 грн 88 коп, а грошова компенсація за піднайом (найом) житла у 2018, 2019 роках, на яку позивач згідно висновків Верховного Суду має законне право, виплачена не була і не є виплаченою до часу звернення до суду.

Вказані обставини, на переконання позивача, свідчать про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, що в свою чергу призвело до його порушення прав, що послугувало зверненню останнього до суду з даним позовом.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що питання виплати позивачеві грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення у 2018 та 2019 роках було предметом судового розгляду у справах №№ 820/785/18 та 520/1324/19.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним шляхом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалене за результатами розгляду тотожного позову, в якому збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року по справі № 11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Судом першої інстанції встановлено, що звернувшись до суду з цим позовом позивач просить суд надати оцінку бездіяльності відповідача, яка виразилась у вигляді не врахування висновків Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у подібній справі № 820/3839/17 та не прийняття рішення про виплату йому грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення у 2018 та 2019 роках на його прохання, викладене у рапорті від 17.01.2022.

Відтак, з огляду на зазначене формулювання та зміст позовної заяви суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що фактичною підставою для звернення до суду з цим позовом позивачем вказано не прийняття відповідачем рішення про виплату йому грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення у 2018 та 2019 роках.

При цьому судовим розглядом справи встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2018 по справі № 820/785/18 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання протиправною відмови та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

В межах розгляду справи № 820/785/18 судом було надано оцінку позовним вимогам позивача про визнання протиправною відмови з боку начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 у виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2018 році; визнання протиправною бездіяльності начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 у вигляді не видання відповідного наказу начальника Східного територіального юридичного відділу про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2018 році; зобов`язання начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 видати наказ начальника Східного територіального юридичного відділу про виплату та виплачувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за піднайом (найом) житла у 2018 році.

Судове рішення у вказаній справі постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2018 було змінено в частині мотивів відмови у позові; в іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2018 по справі № 820/785/18 за позовом ОСОБА_1 до начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 , треті особи ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання протиправною відмови та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишено без змін.

Також, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 по справі № 520/1324/19, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2019, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 , треті особи - ІНФОРМАЦІЯ_4 , Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

В рамках розгляду справи № 520/1324/19 судом було надано оцінку позовним вимогам позивача щодо визнання протиправною відмови з боку начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 у виплаті позивачу грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2019 році; визнання протиправною бездіяльності начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 у вигляді не видання відповідного наказу начальника Східного територіального юридичного відділу про виплату позивачу грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2019 році; зобов`язання начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 видати наказ начальника Східного територіального юридичного відділу про виплату та виплачувати позивачу грошову компенсацію за піднайом (найом) житла у 2019 році.

Відтак, суд зазначає, що судові рішення у справах № 820/785/18 та № 520/1324/19 відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України набрали законної сили.

Колегія суддів враховує, що позовні вимоги позивача у вказаних справах хоча і є дещо відмінними, проте пов`язані вони виключно із вирішенням питання про виплату позивачеві грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення у 2018 та 2019 роках, якому було надано оцінку в межах розгляду справи № 820/785/18 та № 520/1324/19.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність повторного надання оцінки наявності або відсутності підстав для виплати позивачеві грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення у 2018 та 2019 роках, що вже мало місце у судових рішеннях по справах № 820/785/18 та № 520/1324/19.

Відтак колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що спірні правовідносини у цій справі є тотожними правовідносинам, яким надано правову оцінку судами в рамках розгляду справ № 820/785/18 та № 520/1324/19.

В контексті розглянутої справи колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

Подібний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 9901/433/18.

Також, Суд звертає увагу, що не є зміною підстав позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Крім цього, не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права або наведення іншого праворозуміння таких норм.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 916/1764/17.

Посилання скаржника на те, що при розгляді справ № 820/785/18 та № 520/1324/19 не встановлювались, не досліджувались та не перевірялись певні, визначені позивачем обставини, а також були відсутні правові висновки Верховного Суду у подібній справі № 820/3839/17, свідчить лише про тотожність цього позову і позовів, розглянутих в межах справ № 820/785/18 та № 520/1324/19, а також бажання скаржника переглянути судові рішення № 820/785/18 та № 520/1324/19, які прийнятті не на його користь.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій, що станом на день звернення до суду із позовом вже були такі, що набрали законної сили, судові рішення у справах між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у зв`язку з чим існували підстави для закриття провадження у справі згідно з пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України.

Щодо інших доводів сторін колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи це судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2022 по справі № 520/5548/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий