Справа № 816/4637/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 р.Справа № 816/4637/15
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т.,

представника відповідача Прокопчука О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2022, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, м. Полтава, повний текст складено 08.08.22 по справі № 816/4637/15

за позовом Приватного підприємства "Імені Калашника"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

23.11.2015 Приватне підприємство «Імені Калашника» (далі - позивач, платник, ПП «Імені Калашника») звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Полтавської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - відповідач, контролюючий орган, Полтавська ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області), в якому (з урахуванням уточнень від 25.02.2016) просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення:

- № від 11.11.2015 в частині застосування до ПП «Імені Калашника» штрафних санкцій в сумі 35008,74 грн;

- № від 11.11.2015 в частині збільшення ПП «Імені Калашника» суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати» за основним платежем у розмірі 5251,31 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 12583,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність податкових повідомлень рішень від 11.11.2015 № , № в оскаржуваній частині, з огляду на те, що надані ПП «Імені Калашника» бланки квитанцій на переплату періодичних видань та копії чеків за придбання марок та поштових конвертів ДП «Укрпошта», які були заповнені від руки та додані фізичними особами до звіту про використання коштів, є належним чином оформленими документами на підтвердження використання коштів, виданих під звіт, а тому у контролюючого органу були відсутні правові підстави вважати зазначені розрахункові документи такими, що не підтверджують цільове використання виданих під звіт коштів. Також, зазначив про об`єктивну неможливість долучення оригіналів банківських квитанцій через подання їх до відповідних державних установ з метою вирішення господарських питань позивача. За таких обставин, стверджує про відсутність у Полтавської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області підстав визнавати зазначені розрахункові документи такими, що не підтверджують цільове використання виданих під звіт коштів, що в свою чергу має наслідком визнання неправомірним віднесення відповідачем спірних сум коштів до складу прибутку фізичних осіб та донарахування позивачу податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб згідно з податковим повідомленням - рішенням від 11.11.2015 № та, відповідно, застосування до позивача штрафних санкцій за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа.

Крім того, вказав на неможливість нарахування контролюючим органом штрафних санкцій у підвищених розмірах (50 та 75 відсотків) за повторність вчинення ПП «Імені Калашника» податкового правопорушення, оскільки така повторність не може бути встановлена в межах однієї перевірки платника податків.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року адміністративний позов Приватного підприємства "Імені Калашника" до Полтавської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Полтавської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 11.11.2015 № в частині нарахованих штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 11 270 (одинадцять тисяч двісті сімдесят) гривень 91 (дев`яносто одна) копійка.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2016 апеляційні скарги Приватного підприємства "Імені Калашника", Полтавської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишено без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2016р. по справі № 816/4637/15 залишено без змін.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області судовий збір у розмірі 1339 (одна тисяча триста тридцять дев`ять) гривень 80 (вісімдесят) копійок до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку про протиправність донарахування ПП «Імені Калашника» податковим повідомленням рішенням від 11 листопада 2015 року № штрафних санкцій у підвищеному розмірі (50 та 75 відсотків) у сумі 11270,91 грн з огляду на те, що повторне порушення платником податків вимог податкового законодавства в частині оподаткування доходів не може бути встановлене в межах однієї перевірки.

Відмовляючи в задоволенні іншої частини позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що надані позивачем платіжні документи (чеки, квитанції) оформлені з порушенням вимог законодавства та не підтверджують використання фізичними особами коштів, виданих під звіт.

Судами враховано, що для підтвердження правильності оформлення видачі готівки під звіт, як на відрядження, так і на інші потреби, обов`язковою є наявність саме оригіналів розрахункових документів, що додаються до звітів про використання коштів. З огляду на те, що надані позивачем копії розрахункових документів про сплату мита й оплату адміністративних послуг не підтверджують використання коштів, виданих під звіт, для вирішення господарських питань позивача, суди дійшли висновку про правомірність дій контролюючого органу щодо нарахування ПП «Імені Калашника» суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб податковим повідомлення рішенням від 11.11.2015 № та застосування штрафних (фінансових) санкції податковим повідомленням рішенням від 11.11.2015 № .

Позивач, не погодившись із вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначив, що більшість наданих ним квитанцій ДП «Укрпошта» відповідають встановленій Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 01 грудня 2000 року № 614, формі відповідного розрахункового документа. Також стверджував про неможливість долучення до звітів про використання коштів оригіналів квитанцій через необхідність їх подання до компетентних державних органів з метою отримання дозвільних документів, витягів з ЄДР, вчинення реєстраційних дій тощо. Крім того, вказав, що стаття 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95 передбачає накладення на суб`єкта господарювання штрафу за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа, який би підтверджував сплату коштів у відповідному розмірі, лише у разі неподання одержувачем жодного платіжного документу, а тому, враховуючи надання ПП «Імені Калашника» копій банківських квитанцій, застосування до позивача штрафних санкцій є безпідставним.

Відповідач, також не погодившись із вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині рішення про відому у задоволенні позову.

Касаційна скарга обґрунтована твердженнями про правомірність застосування до платника штрафних санкцій у підвищеному розмірі (50 та 75 відсотків), з огляду на встановлену контролюючим органом під час проведення перевірки повторність порушення позивачем норм податкового законодавства.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Кассаційнного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі № 816/4637/15 прийнято до свого провадження вищевказані касаційні скарги.

Постановою Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 816/4637/15 касаційні скарги Полтавської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області та Приватного підприємства «Імені Калашника» задоволено частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2016 року скасовано, справу № 816/4637/15 направлено до Полтавського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

У зазначеній постанові Верховний Суд констатував, що суди попередніх інстанцій не врахували, що сам факт недодання позивачем до відповідних звітів оригіналів платіжних документів, з огляду на отримання ПП «Імені Калашника» певних адміністративних послуг державними установами, зокрема, але не виключно, державної реєстрації речових прав, отримання витягів з ЄДР, не може бути єдиною та безумовною підставою для висновків про не підтвердження позивачем фактичного витрачання виданих під звіт коштів за їх цільовим призначенням уповноваженими на це фізичними особами.

За висновками Верховного Суду, з`ясуванню підлягає саме факт витрачання уповноваженими особами виданих під звіт коштів за їх цільовим призначенням, зокрема, фактичне здійснення ПП «Імені Калашника» державної реєстрації прав у вказаний період, сплату фізичними особами, яким видавалися кошти під звіт, усіх необхідних зборів та платежів згідно з наданими платником копіями платіжних доручень.

Суд касаційної інстанції зауважив, що з огляду на не встановлення судами попередніх інстанцій викладених вище обставин, суд також позбавлений можливості надати оцінку законності податкового повідомлення рішення Полтавської ОДПІ від 11 листопада 2015 року № в частині застосування до Підприємства штрафних санкцій в сумі 34170,74 грн на підставі абзацу 4 статті 1 Указу Президента України від 12.06.1995 № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Також зазначено, що під час з`ясування правомірності/протиправності застосування контролюючим органом до платника штрафних санкцій за не нарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків у підвищеному розмірі (50 та 75 відсотків) необхідно враховувати висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 21 січня 2020 року у справі № 820/11382/15, згідно з якими несплата (неперерахування) податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків є підставою для накладення штрафу відповідно до ст. 127 ПК України. При цьому, розмір штрафних санкцій визначається з урахуванням кількості разів допущених податкових правопорушень, незалежно від того, чи виявлено такі порушення контролюючим органом в межах однієї перевірки.

За таких обставин колегія суддів Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що під час нового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене у цій постанові і відповідно до положень частини четвертої статті 9 КАС України вжити визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, запропонувати сторонам надати докази на підтвердження їх доводів та заперечень тощо. При цьому, суд зауважив, що для з`ясування фактичних обставин справи судам необхідно встановити, на які саме реєстраційні дії та адміністративні послуги були витрачені видані фізичним особам під звіт кошти (згідно з наданими позивачем копіями платіжних доручень), витребувати та дослідити відповідні витяги, викопіювання тощо, з`ясувати, чи дійсно оригінали відповідних платіжних документів (про сплату державного мита за державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, за адміністративні послуги, за надання витягів з Державного реєстру прав тощо) знаходяться в матеріалах таких (реєстраційних) справ та з урахуванням встановленого, підтвердити чи спростувати факт цільового використання фізичними особами виданих під звіт коштів

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі № 816/4637/15, серед іншого, клопотання представника позивача про заміну відповідача у справі № 816/4637/15 задоволено.

Допущено заміну відповідача у справі № 816/4637/15 на його правонаступника в особі Головного управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу 44057192).

За результатами нового розгляду справи, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2022 у справі № 816/4637/15 адміністративний позов Приватного підприємства "Імені Калашника" (вул. Лобача, 20-А, с. Калашика, Полтавська область, 387853, ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, код ЄДРПОУ ВП 44057192) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Полтавської ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області форми "С" № від 11.11.2015 в частині застосування штрафних санкцій у сумі 35008,74 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Полтавської ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області форми "Р" № від 11.11.2015 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" за основним платежем у розмірі 5251,31 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 12583,74 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, код ЄДРПОУ ВП 44057192) на користь Приватного підприємства "Імені Калашника" (вул. Лобача, 20-А, с. Калашика, Полтавська область, 387853, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1218 (одна тисяча вісімнадцять) гривень.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на надання невірної правової оцінки обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2022 у справі № 816/4637/15 та винести нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наполягав на тому, що з наданих позивачем копій документів, виданих ДП «Укрпошта» вбачається, що копії чеків та квитанцій про приймання передплати та плати з переадресування періодичних друкованих видань не відповідають формі П-2, не містять обов`язкових реквізитів, визначених пунктом 11.3 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 01 грудня 2000 року № 614, а тому не є квитанцією в розумінні пункту 11.1 зазначеного Положення. На думку апелянта, судом залишено поза увагою, що вказані документи не можуть вважатися розрахунковими, та підтверджувати здійснені покупцем (замовником) витрати готівки під час придбання товарів, оплати наданих послуг та виконаних робіт.

Також зауважив, що для підтвердження правильності оформлення видачі готівки під звіт, як на відрядження, так і на інші потреби, обов`язковою є наявність саме оригіналів підтверджуючих розрахункових документів, що додаються до звітів про використання коштів. Відтак, надані позивачем копії банківських квитанцій про сплату мита й оплату адміністративних послуг не підтверджують використання коштів, виданих під звіт, для вирішення господарських питань позивача.

Зауважив, що відповідно до фіскального чеку, виданого ТОВ «Татнєфтегаз Україна» 25.04.2014 щодо придбання товару «Бензин А 95» на суму 200,02 грн, формою оплати є «після оплата: відомість, 001 талон системний», тобто, фактично, на думку податкового органу, сплата коштів за придбаний товар «Бензин А 95» відбувалась не за рахунок коштів, виданих готівкою під звіт, а за рахунок попередньої оплати підприємству ТОВ «Татнєфтєгаз Україна», а фіскальний чек від 25.04,2014 на суму 200,02 гри, підтверджує лише отримання попередньо оплаченого товару. Будь-яких документів на підтвердження використання коштів, наданих під звіт, саме для оплати товару «Бензин А 95» на суму 200,02 грн. позивачем не надано.

Правомірність застосування штрафної санкції по аналогічним порушенням підтвердив посиланням на правову позицією Верховного Суду, викладену в постанові від 09.07.2021 у справі № 802/861/17-а та постанові від 12.04.2021 у справі № 816/1939/17, відповідно до якої проведення позивачем готівкових розрахунків без надання одержувачем коштів оригіналу платіжного документа, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, свідчить про не підтвердження витрат коштів на господарські потреби підприємства.

Навівши суду апеляційної інстанції правові висновки Касаційного адміністративного суду у складі суддів Верховного Суду щодо застосування норм ст. 127 ПК України, які викладені у постановах від 21.01.2020 К/9901/19437/18 у справі № 820/11382/15, від 24.10.2019 у справі № 813/4228/15 від 02.03.2018 року у справі № 820/6196/16 та від 08.11.2019 К/9901/25349/18 у справі № 808/345/15, вказав, що несплата (неперерахування) податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків є підставою для накладення штрафу згідно зі ст. 127 ПК України. При цьому, розмір штрафних санкцій визначається з урахуванням кількості разів допущених податкових правопорушень, незалежно від того, чи виявлено такі порушення контролюючим органом в межах однієї перевірки, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в останній, та просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити.

Позивач у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу Полтавської ОДПІ від 01.10.2015 № 198 та направлень від 07.09.2015 № 000085, № 000087, від 14.09.2015 № 000099, № 000100, від 05.10.2015 № 000133, виданих Полтавською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, у період з 07.09.2015 по 04.10.2015 Полтавською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку ПП "Ім. Калашника" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 30.06.2015, за результатами якої складено акт від 26.10.2015 № 147/16-24-22/03769669 /а.с. 43-128, том 1/.

Відповідно до висновків цієї перевірки встановлено, зокрема, порушення ПП "Ім. Калашника":

- підпункту 170.9.1 пункту 170.9 статті 170 Податкового кодексу України податковим агентом (підприємством) не було оподатковано суми, видані платнику податку під звіт та неповернену протягом встановленого строку (не надано всі необхідні документи, що підтверджуються фактичне здійснення витрат), внаслідок цього підприємством занижено зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету в сумі 11836,88 грн;

- пунктів 3.1, 3.2, 7.39, 7.41 Положення "Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" в частині проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів оригіналу платіжного документу (встановленої форми та змісту), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів на суму 78912,55 грн.

На підставі вищезазначеного акта перевірки податковим органом прийняті:

- податкове повідомлення-рішення від 11.11.2015 № , форми "С", яким до ПП "Імені Калашника" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 78912,55 грн /а.с.34, том 1/.

- податкове повідомлення-рішення від 11.11.2015 № , форми "Р", яким збільшено суму грошового зобов`язання ПП "Ім. Калашника" за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 39928,26 грн, у тому числі за основним платежем у розмірі 22925,87 грн та за штрафними санкціями у розмірі 17002,39 грн /а.с. 36, том 1/.

Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням форми "С" № від 11.11.2015 у частині застосування штрафних санкцій в сумі 35008,74 грн та податковим повідомленням-рішенням форми "Р" № від 11.11.2015 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" за основним платежем у розмірі 5251,31 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 12583,74 грн, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 25.02.2016).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 22.01.2021 у цій справі, дійшов висновку про те, що наданими позивачем до матеріалів справи документами повною мірою підтверджено здійснення ПП «Імені Калашника» спірних витрат за відповідними звітами.

При цьому, суд зазначив, що оскільки уповноваженою особою ДП «Укрпошта» підтверджено та скріплено особистим підписом та печаткою установи придбання ПП "Імені Калашника" за копіями спірних чеків конверти, конверти марковані, поштові марки, квитанції виписані за формою № П-2 строгої звітності, а оригінали відповідних платіжних документів (про сплату державного мита за державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, за адміністративні послуги, за надання витягів з Державного реєстру прав тощо) знаходяться в матеріалах (реєстраційних) справ, що підтверджується листом Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Полтавського районного управління юстиції Полтавської області від 09.02.2016 № 05-06/46, слід вважати доведеним фактичне витрачання виданих позивачем під звіт коштів за їх цільовим призначенням уповноваженими на це фізичними особами.

З огляду на висновки щодо протиправності податкового повідомлення-рішення Полтавської ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області форми "С" № від 11.11.2015 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 35008,74 грн суд визнанав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 11.11.2015 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" за основним платежем у розмірі 5251,31 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 12583,74 грн також підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 5 статті 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Отже, в даному апеляційному провадженні справа розглядається з урахуванням наведених висновків суду касаційної інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що нормативної підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення № від 11.11.2015 відповідачем зазначено не дотримання позивачем вимог пунктів 3.1, 3.2, 7.39, 7.41 Положення "Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", а для прийняття податкового повідомлення-рішення № від 11.11.2015 - порушення ПП «Імені Калашника» абз. 2 п. 167.1 ст. 167 та п.п. 170.9.1 п. 170.9 ст. 170 Податкового кодексу України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства урегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 164.2.11 пункту164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПК України (в редакції, що діяла на час винесення спірних податкових-повідомлень рішень) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Стаття 170 ПК України регулює особливості нарахування (виплати) та оподаткування окремих видів доходів.

Згідно з пунктом 170.9.1 пункту 170.9 статті 170 ПК України податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого підпунктом 170.9.2 цього пункту строку, є особа, що видала таку суму, а саме: а) на відрядження - у сумі, що перевищує суму витрат платника податку на таке відрядження, розрахованій згідно з розділом III цього Кодексу; б) під звіт для виконання окремих цивільно-правових дій від імені та за рахунок особи, що їх видала, - у сумі, що перевищує суму фактичних витрат платника податку на виконання таких дій.

Для цілей цього пункту до суми перевищення не включаються та не оподатковуються документально підтверджені витрати, здійснені за рахунок готівкових чи безготівкових коштів, наданих платнику податку під звіт роботодавцем на організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків, в межах граничного розміру таких витрат, передбаченого у розділі III цього Кодексу, що здійснені таким платником та/або іншими особами з рекламними цілями.

Сума податку, нарахована на суму такого перевищення, утримується особою, що видала такі кошти, за рахунок будь-якого оподатковуваного доходу (після його оподаткування) платника податку за відповідний місяць, а у разі недостатності суми доходу - за рахунок оподатковуваних доходів наступних звітних місяців до повної сплати суми такого податку.

Підпунктом 170.2.9 пункту 170.2 статті 170 ПК України встановлено, що звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом державної податкової служби, до закінчення п`ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку: а) завершує таке відрядження; б) завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що видала кошти під звіт.

За наявності надміру витрачених коштів їх сума повертається платником податку в касу або зараховується на банківський рахунок особи, що їх видала, до або під час подання зазначеного звіту.

З наведених норм випливає обов`язок працівника, який отримав кошти на відрядження або під звіт, подати звіт у встановлений термін після закінчення такого відрядження чи виконання дій. При цьому, витрати мають бути підтверджені належним чином складеними розрахунковими документами, у разі відсутності останніх чи неподання звіту, витрачені суми включаються до оподатковуваного доходу такої фізичної особи, а податковий агент має сплатити з цих сум податок на доходи фізичних осіб.

Порядок видачі готівкових коштів під звіт або на відрядження регулюється Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320 (далі - Положення № 637).

Пунктом 3.1 Положення № 637 визначено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Розрахунковий документ - документ встановлених форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну (пункт 1.2 Положення № 637).

Згідно з пунктом 7.39 Положення № 637 під час перевірки звітів про використання коштів для вирішення господарських питань особлива увага приділяється дотриманню підзвітними особами встановлених термінів складання та подання до бухгалтерії відповідних звітів, своєчасність повернення до каси підприємств залишку невикористаних коштів (одночасно з відповідним звітом), наявність оригіналів підтвердних документів, їх погашення тощо. Крім того, ураховується те, що подання звітів про використання коштів із порушенням установлених термінів може дозволятися лише у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю підзвітної особи або за інших обставин, що мають документальне підтвердження.

Пунктом 7.41 Положення № 637 встановлено, що під час перевірки правильності оформлення видачі готівки під звіт як на відрядження, так і на інші потреби встановлюється достовірність підтвердних документів, що додаються до звітів про використання коштів.

Згідно з пунктом 7.47 Положення № 637 для перевірки використовуються потрібні касові та розрахункові документи підприємства (підприємця) (касова книга, касові ордери, журнал реєстрації прибуткових і видаткових касових документів, звіти працівників щодо витрачання підзвітних сум), а також документи, що підтверджують здійснені покупцем (замовником) витрати готівки під час придбання товарів, оплати наданих послуг та виконаних робіт (касові та товарні чеки, розрахункові квитанції, квитанції до прибуткових касових ордерів, інші розрахункові документи, а також рахунки-фактури, податкові накладні, договори на поставку продукції, надання послуг, виконання робіт, товарно-транспортні накладні тощо).

Зміст наведених положень свідчить про те, що доказом здійснення витрат готівки під час придбання товарів, оплати послуг та виконаних робіт є касові та товарні чеки, розрахункові квитанції, квитанції до прибуткових касових ордерів тощо.

Відповідно до абзацу 4 статті 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" (втрата чинності від 23.06.2019) у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, - у розмірі сплачених коштів.

Колегією суддів встановлено, що відповідач, посилаючись на не підтвердження ПП «Імені Калашника» проведення готівкових розрахунків на суму 78912,55 грн (оскаржується позивачем сума 35008,74 грн) посилається на невідповідність наданих позивачем чеків та копій квитанцій, виписаних ДП «Укрпошта» вимогам Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 01 грудня 2000 року № 614 (далі Положення № 614, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Так, Положенням № 614, яке розроблено на виконання Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", визначено форми і зміст розрахункових документів, які повинні видаватися при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, крім розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти.

Згідно з пунктом 2.1 Положення № 614 установлені в даному Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів. У разі відсутності хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери призначення, документ не є розрахунковим.

Згідно з пунктом 2.2 Положення № 614 у наведених у додатках 1-8 до Положення формах розрахункових документів взаєморозміщення написів та даних на полі документа є рекомендованим. Розрахункові документи, визначені цим Положенням, крім тих, що друкуються реєстраторами розрахункових операцій, є варіантами розрахункових квитанцій, зазначених в абзаці шістнадцятому статті 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" ( 265/95-ВР ).

Написи на розрахункових документах, указані в додатках у кутових дужках (наприклад, "Назва СГ"), означають надруковані, проштамповані або записані в розрахунковому документі конкретизовані дані про СГ, товар, послугу і т.ін.

Згідно з пунктом 11.1 Положення № 614 квитанції на послуги підприємств поштового зв`язку це розрахункові документи, бланки яких повинні виготовлятися відповідно до вимог, що затверджені наказом Державного комітету зв`язку України від 07.12.98 N 167 ( z0314-99 ) "Про затвердження бланків квитанційних книжок форм N 1, N 5, N 47, N П-2, вимог щодо виготовлення та Інструкції про порядок обліку та застосування квитанційних книжок у філіалах підприємства поштового зв`язку та їхніх структурних підрозділах", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17.05.99 за N 314/3607.

Пунктом 11.2 Положення № 614 передбачено, що форми бланків квитанційних книжок повинні відповідати формам N 1, N 5, N 47 та N П-2, затвердженим зазначеним вище наказом.

Згідно з пунктом 11.3 Положення № 614 квитанції на послуги підприємств поштового зв`язку повинні містити обов`язкові реквізити:

написи, позначення та інші елементи бланка квитанції, визначені затвердженими формами;

ідентифікаційний код за ЄДРПОУ підприємства зв`язку;

номер квитанції;

загальну суму розрахунку;

відбиток календарного штемпеля місця приймання.

Пунктом 11.4 Положення № 614 визначено, що обов`язковість інших реквізитів квитанцій встановлюється Державним комітетом зв`язку та інформатизації України.

Відповідно до пункту 6 Інструкції про порядок застосування, виготовлення, забезпечення та обліку розрахункових книжок оператором поштового зв`язку, затвердженої наказом Державного комітету зв`язку України від 07.12.1998 N 167 "Про затвердження бланків квитанційних книжок форм N 1, N 5, N 47, N П-2, вимог щодо виготовлення та Інструкції про порядок обліку та застосування квитанційних книжок у філіалах підприємства поштового зв`язку та їхніх структурних підрозділах" (втратив чинність 14.02.2014), для приймання різного виду платежів та плати за додаткові й інші послуги застосовуються квитанційні книжки ф.47.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 13.01.2014 № 6 затверджено Інструкцію про порядок застосування, виготовлення, забезпечення та обліку розрахункових книжок оператором поштового зв`язку (далі - Інструкція № 6).

Згідно з пунктами 2.4, 2.5 Інструкції № 6 для запису прийнятих різного виду платежів та плати за додаткові й інші послуги застосовується розрахункова книжка ф. 47, форма якої наведена в додатку 3 до цієї Інструкції.

Для запису прийнятої передплати та плати за переадресування періодичних друкованих видань застосовується розрахункова книжка ф. П-2, форма якої наведена в додатку 4 до цієї Інструкції.

З аналізу наведених норм вбачається, що розрахункові документи, зокрема власноруч складені чеки та квитанції мають відповідати встановленій законом формі та містити обов`язкові реквізити, передбачені пунктом 11.3 Положення № 614.

Поряд з цим, положеннями пункту 3.2 Інструкції № 6 передбачено, що на обкладинці розрахункових книжок ф. 1, ф. 5, ф. 47, ф. П-2 друкарським способом зазначаються номер форми та назва, кількість квитанцій (цифрами та літерами), ідентифікаційний код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України, повне найменування головного органу в системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики у сфері надання послуг поштового зв`язку.

На лицьовому боці квитанцій ф. 1, ф. 5, ф. 47 друкарським способом зазначається номер форми, передбачаються рядки для запису виду та категорії прийнятого поштового відправлення, категорії прийнятого поштового переказу, виду платежу, суми поштового переказу, платежу, суми оголошеної цінності поштового відправлення, місця призначення поштового відправлення, поштового переказу та прізвища одержувача, суми плати (у розрахункових книжках ф. 1 вказується також маса поштового відправлення). На зворотному боці квитанції друкарським способом указується термін, протягом якого оператор поштового зв`язку несе відповідальність за прийняті для пересилання поштові відправлення, поштові перекази, та передбачається місце для відбитка календарного штемпеля об`єкта поштового зв`язку місця приймання поштового відправлення, поштового переказу, платежу.

На лицьовому боці квитанції ф. П-2 друкарським способом зазначається номер форми, передбачаються рядки для запису найменування періодичного друкованого видання, передплатної ціни (плати за приймання передплати, плати за переадресування), загальної суми плати та місце для відбитка календарного штемпеля об`єкта поштового зв`язку, який здійснює приймання.

Аналіз наведених норм дає колегії суддів підстави стверджувати, що Інструкція, якою безпосередньо встановлена форма розрахункових документів, містить вимогу щодо зазначення ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ лише на обкладинці розрахункових книжок, самі ж квитанції складені за ф. П-2 не обов`язково мають містити таке позначення.

Колегією суддів з акту перевірки від 26.10.2015 № 147/16-24-22/03769669 встановлено, що контролюючий орган через відсутність розрахункових документів вважав не підтвердженою витрату коштів, виданих під звіти від 04.12.2012 № 8, від 18.12.2012 № 14, від 26.03.2023 № 2, від 11.04.2013 № 3, від 04.06.2013 № 5, від 05.11.2013 № 1, від 13.06.2013 № 7, від 05.12.2013 № 17, від 18.02.2014 № 3, від 06.03.2014 № 1, від 06.03.2014 № 4, від 19.03.2014 № 5, від 04.04.2014 № 6, від 06.05.2014 № 7, від 15.05.2014 № 8, від 22.05.2014 № 5, від 19.06.2014 № 9, від 11.07.2014 № 10, від 22.07.2014 № 11, від 23.07.2014 № 11, від 25.07.2014 № 12, від 12.09.2014 № 13, від 23.10.2014 № 14, від 11.11.2014 № 16, від 11.11.2014 № 15, від 18.11.2014 № 17, від 21.11.2014 № 11, від 11.12.2014 № 18, від 16.12.2014 № 19, від 05.01.2015 № 1, від 15.01.2015 № 2, від 26.02.2015 № 2, від 26.03.2015 № 6, від 16.04.2015 № 9, від 16.04.2015 № 3, від 30.04.2015 № 4, від 19.05.2015 № 10, від 07.05.2015 № 5, від 16.06.2015 № 6, від 26.06.2015 № 7 на загальну суму 23770,22 грн.

Проаналізувавши вищезазначені звіти, судом встановлено, що ПП «Імені Калашника» за ними було видано готівкові кошти на отримання поштових послуг та купівлю поштової продукції.

При цьому, на підтвердження отримання послуг зв`язку та реальне використання готівкових коштів згідно з квитанціями, що виписані операторами поштового зв`язку щодо приймання готівки від ПП "Імені Калашника", позивачем надано до перевірки наступні документи (до кожного з актів відповідно): квитанції (2 шт.) за передплату від 04.12.2012 на суму 2666,89 грн; копія чеку від 18.12.2012 на суму 48,00 грн; квитанція за передплату від 26.03.2013 на суму 2355,00 грн; квитанції (2 шт.) за передплату від 04.06.2013 на суму 2724,85 грн; копія чеку від 13.06.2013 на суму 46,00 грн; копія чеку та квитанція на суму 302,13 грн від 05.11.2013; квитанції (3 шт.) за передплату від 05.12.2013 на суму 6339,75 грн; квитанція від 18.02.2014 на суму 117,50 грн; копії квитанцій від 06.03.2014 на суму 343,84 грн; копія чеку від 06.03.2014 на суму 29,00 грн; копія чеку від 19.03.2014 на суму 50,00 грн; копія чеку від 04.04.2014 на суму 70,50 грн; копія чеку від 06.05.2014 на суму 117,50 грн; квитанція від 15.05.2014 на суму 18,54 грн; квитанція за передплату від 22.05.2014 на суму 2116,92 грн; копія чеку від 19.06.2014 на суму 94,00 грн; копію чеку та квитанції від 11.07.2014 на загальну суму 23,70 грн; копія чеку від 22.07.2014 на суму 117,50 грн; копія чеку від 23.07.2014 на суму 117,50 грн; копія чеку від 25.07.2014 на суму 52 грн; копія чеку від 12.09.2014 на суму 117,50 грн; копія чеку від 23.10.2014 на суму 117,50 грн; копія чеку від 11.11.2014 на суму 93,50 грн; копія чеку від 11.11.2014 на суму 24,50 грн; копія чеку від 18.11.2014 на суму 20,00 грн; квитанції за передплату від 21.11.2014 на суму 2143,89 грн; копія чеку від 11.12.2014 на суму 117,50 грн; копія чеку від 16.12.2014 на суму 25,00 грн; копія чеку від 05.01.2015 на суму 117,50 грн; квитанція від 15.01.2015 на суму 18,57 грн; копія чеку від 26.02.2015 на суму 17,50 грн; квитанція від 26.03.2015 на суму 35,28 грн; квитанція від 16.04.2015 на суму 26,52 грн; копія чеку від 16.04.2015 на суму 103,00 грн; копія чеку від 30.04.2015 на суму 117,50 грн; квитанції за передплату від 19.05.2015 2620,89 грн; копія чеку від 07.05.2015 на суму 25,00 грн; копія чеку від 16.06.2015 на суму 109,30 грн; копія чеку від 26.06.2015 на суму 7,65 грн (а.с.171-208, том 1).

Колегія суддів звертає увагу, що суми коштів зазначених у звітах та документах, наданих на підтвердження здійснення витрат готівкових коштів, повністю збігаються.

Також, колегія суддів зазначає, що всі надані позивачем квитанції ДП «Укрпошта» про приймання передплати та плати за переадресування періодичних друкованих видань містять позначку «Герб України, Державний комітет зв`язку та інформатизації України, ф. П-2», найменування особи, від якої прийнято готівкові кошти «ПП Калашника», номер квитанції, загальну суму розрахунку цифрами та прописом, підпис особи, яка одержала готівку та відбиток календарного штемпеля місця приймання, а саме «Україна Калашники Полтавської».

Слід зауважити, що контролюючий орган, посилаючись на відсутність у наданих квитанціях і чеках обов`язкових реквізитів, визначених пунктом 11.3 Положення № 614, не обґрунтовує, яких саме відомостей не містять вказані документи, та внаслідок чого їх не можна вважати розрахунковими.

Колегією суддів встановлено, що наявні в матеріалах справи документи (квитанції ДП «Укрпошта») містять обов`язкові реквізити, передбачені встановленою законом формою та пунктом 11.3 Положення № 614, крім зазначення ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ підприємства зв`язку, яким було видано квитанцію.

При цьому, контролюючим органом не надано доказів на підтвердження не зазначення ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ підприємства зв`язку на обкладинці розрахункових книжок ВП «Укрпошта».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до листа Полтавської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 18.11.2015 № 02/45-488, складеного на запит директора ПП «Імені Калашника» № 653 від 13.11.2015, з моменту набрання чинності наказу Міністерства доходів та зборів України від 28.08.2013 № 417 «Про затвердження нормативно-правових актів щодо застосування реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій» реєстрація касового апарату, який розміщувався на відділенні поштового зв`язку Калашники Полтавського району, була скасована органами ДПІ 31.12.2012 через невідповідність програмного забезпечення. Тому вказане відділення у разі відсутності касового апарату при наданні послуг по передплаті періодичних друкованих видань, відправленні письмової кореспонденції та продажу поштової продукції використовує розрахункові книжки встановленого зразка, а саме: ф.ф. № 1, № 5, № 47, № П-2.

Крім того, позивачем також надано до суду копію листа № 652 від 13.11.2015, адресованого Калашниківському вузлу зв`язку, який містить відмітку про те, що листоноші ВПЗ Калашники приймають передплату по ф. П-2 строгої звітності і здають начальнику по касовій довідці. Касового апарата немає з 01.01.2014.

Також, в матеріалах справи міститься копія листа № 651 від 13.11.2015, в якому перелічено чеки та квитанції, в тому числі вищезазначені, які були надані контролюючому органу під час перевірки, відповідно до якого відповідальна особа ВПЗН с. Калашники ОСОБА_1 засвідчила, що дійсно ПП «Імені Калашника» по даних копіях чеків були придбані конверти, конверти марковані, поштові марки. Крім цього зазначено, що квитанції на передплату виписані по ф. П-2 суворої звітності.

Згідно з приписами частини 1 статті 5 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" проведення розрахункових операцій з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки дозволено на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту.

Слід зазначити, що в акті перевірки від 26.10.2015 № 147/16-24-22/03769669 контролюючим органом не вказано про відсутність підстав у відділення поштового зв`язку с. Калашники видавати квитанції за ф. П-2, а також не наведено зауважень до форми та змісту таких документів.

При цьому, можливість складення (заповнення) розрахункових документів, зокрема чеків, власноручно передбачено пунктом 1.2 Положення № 637.

Так, з наявних в матеріалах справи копій чеків вбачається, що останні складені в довільній формі, однак містять назву суб`єкта господарювання, якому виданий документ, відомості про приймання готівки, призначення платежу (вид та кількість конвертів, листівок, марок), загальну суму розрахунку, відбиток календарного штемпеля місця приймання та підпис особи, що видала чек.

Колегія суддів наголошує, що окремі недоліки в оформленні первинних документів не спростовують наявності у позивача відповідних господарських операцій. Відсутність реквізитів первинних документів ще не означає їх дефектність, як і відсутність деталізації в первинних документах не є підставою для визнання нереальності господарських операцій. У кожному конкретному спірному випадку важливо окремо досліджувати характер недоліків первинних документів, однак згідно з прямим приписом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» такі недоліки не повинні унеможливлювати ідентифікацію осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції, зміст та обсяг таких господарських операцій тощо. Водночас неістотні недоліки первинних документів не є підставою для невизнання факту відсутності здійснення господарської операції.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена Верховним Судом й у постановах від 16.10.2020 року у справі № 820/2587/15 та від 01.12.2020 року у справі № 808/5315/14.

За встановлених у справі обставин та враховуючи вищенаведені висновки Верховного суду, суд апеляційної інстанції вважає, що з наданих позивачем квитанцій та копій чеків, складених ДП «Укрпошта» ВПЗ Калашники, можливо достеменно встановити дату здійснення розрахунку, особу, що надавала готівку та призначення платежу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає доведеним факт витрачання уповноваженими особами позивача виданих під звіт коштів за їх цільовим призначенням, зокрема, на оплату поштових послуг та купівлю поштової продукції у сумі 23771,03 грн.

Також, на підтвердження витрат готівкових коштів, виданих під звіт від 15.04.2013 № 1 на суму 6840 грн, позивачем надано копію накладної від 15.04.2013 відповідно до якої ТОВ «Прометей-2004» прийняв через ОСОБА_2 від ПП «Ім. Калашники» оплату у сумі 6840 грн за бордюр тротуарний 6 см у кількості 380 шт. по ціні 18 грн. Витрата готівкових коштів, виданих під звіт від 04.11.2013 № 29 підтверджується копією накладної від 04.11.2013 на суму 280 грн за отлив 500 сірий у кількості 14 по ціні 20 грн. Також, по звіту від 02.10.2012 № 7 надано копію накладної від 02.10.2012 на суму 792 грн за бордюр сірий у кількості 44 по ціні 18 грн.

Зазначені документи скріплені печаткою ТОВ «Прометей-2004», містять підписи директора (здав) та головного бухгалтера (прийняв), суму розрахунку та опис товару. Слід зазначити, що суми, вказані у накладних, повністю відповідають сумам, зазначеним у звітах про використання коштів, що в сукупності дає колегії суддів підстави вважати доведеним позивачем факт витрачання коштів, виданих під звіт.

З огляду на вищенаведене, доводи апелянта щодо невідповідності форми накладних ТОВ «Прометей-2004» від 15.04.2013, від 04.11.2013 на суму 280 грн та від 02.10.2012 на суму 792 грн вимогам, встановленим Положенням № 614 для розрахункових документів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Також з матеріалів справи вбачається, що кошти, видані під звіт від 25.04.2014 № 25, у сумі 200,02 грн були витрачені на оплату бензину ТОВ «Татнєфть», що підтверджується фіскальним чеком від 25.04.2014 (а.с. 213 т. 1).

При цьому, доводи контролюючого органу про те, що позначка «післяоплата», яку містить фіскальний чек, долучений до звіту від 25.04.2014, не підтверджує факт використання виданих під звіт коштів саме на оплату бензину, а свідчить лише про отримання позивачем попередньо оплаченого товару, на думку колегії суддів є неспроможними, оскільки попередня оплата на адресу ТОВ «Татнєфть» могла бути здійснена в цей же день (25.04.2014) за рахунок виданих під звіт готівкових коштів, однак раніше ніж отримано бензин.

Колегія суддів зазначає, що під час оцінки питання дотримання платником порядку ведення касових операцій, порядку проведення розрахунків, визначальне значення має встановлення факту видачі або отримання (повернення) готівкових коштів, а не тільки правильність заповнення відповідних звітних документів.

Проте, контролюючий орган, встановивши, що надані позивачем квитанції та чеки були складені без дотримання певних обов`язкових вимог до їх оформлення, не дослідив питання фактичного витрачання виданих під звіт коштів за їх цільовим призначенням уповноваженими на це фізичними особами.

Таким чином, враховуючи, що судом апеляційної інстанції встановлено, що кошти, надані під звіт, використовувались працівниками ПП «Імені Калашника» за їх цільовим призначенням, зокрема на оплату поштових послуг у сумі 23770,22 грн та інших господарських потреб позивача 8112,02 грн, доводи контролюючого органу про не підтвердження позивачем факту використання фізичними особами коштів, виданих під звіт, у сумі 31882,24 є такими, що спростовані дослідженими матеріалами справи.

З приводу надання позивачем до перевірки копій, а не оригіналів банківських квитанцій на загальну суму 3126,5 грн, зокрема щодо сплати державного мита за проведення державної реєстрації речових прав та оплати державним установам інших адміністративних послуг, у зв`язку з чим контролюючим органом зроблено висновок про не підтвердження ПП «Імені Калашника» витрачання коштів, виданих під звіт, колегія суддів зазначає наступне.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме, зокрема: право власності на нерухоме майно; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; інші речові права відповідно до закону; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (надалі Порядок № 868).

Відповідно до пункту 13 зазначеного Порядку (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (втратив чинність 01.01.2016) заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус не приймає заяву в разі відсутності документа, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документа про сплату державного мита.

Пунктом 26 Порядку № 868 визначено, що орган державної реєстрації прав, нотаріус не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про державну реєстрацію прав видає особисто заявникові або надсилає поштою з описом вкладення витяг з Державного реєстру прав, свідоцтво (в разі його формування) та документи, що подавалися заявником для проведення державної реєстрації прав, одним із способів, зазначеним у заяві.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус не повертає подану заяву, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, документ про сплату державного мита та інші документи, визначені у пунктах 49, 50, 52-54 цього Порядку.

Згідно з пунктом 27 Порядку № 868 заява, копії поданих заявником для проведення державної реєстрації прав документів, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, документ про сплату державного мита, а також інші документи, що видані, оформлені або отримані державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав, у тому числі по одному примірнику витягу з Державного реєстру прав та свідоцтва (у разі його формування), долучаються ним до реєстраційної справи відповідно до законодавства.

З огляду на те, що позивач з об`єктивних причин позбавлений можливості долучити до звіту про використання коштів саме оригінали підтверджуючих розрахункових документів, як того вимагає пункт 7.39 Положення № 637, Верховний Суд у постанові від 22.01.2021 у цій справі вважав за необхідне зазначити, що сам факт недодання до відповідних звітів саме оригіналів платіжних документів, у даному випадку, не може бути єдиною та безумовною підставою для висновків про не підтвердження підприємством фактичного витрачання виданих під звіт коштів за їх цільовим призначенням уповноваженими на це фізичними особами.

Колегія суддів враховує, що за даних обставин з`ясуванню підлягає саме факт витрачання уповноваженими особами виданих під звіт коштів за їх цільовим призначенням, зокрема, фактичне здійснення підприємством державної реєстрації прав у вказаний період, сплату фізичними особами, яким видавалися кошти під звіт, усіх необхідних зборів та платежів тощо згідно з наданими платником копіями платіжних доручень.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивачем на підтвердження достовірності проведення грошових розрахунків надано пояснювальну таблицю до якої додано документи згідно з якими були витрачені кошти, видані під звіти, які є предметом спору (а.с. 127-131, том 2; а.с. 68-165, том 4).

Щодо використання коштів, виданих під звіт № 1 від 14.08.2013, позивачем надано копії банківських квитанцій на суму 21,00 грн, витрата яких підтверджується отриманою ПП «Імені Калашника» випискою з ЄДРПОУ (а.с. 88, том 4), довідкою ПАТ "Державний ощадний банк України" від 18.01.2016 № 46-01/5/79 (а.с. 111, том 2) та листом державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 09.02.2016 № 05-06/46 (далі лист державного реєстратора від 09.06.2016)(а.с. 146, том 2).

З матеріалів справи вбачається, що кошти, видані під звіт № 1 від 11.07.2013, були витрачені уповноваженою особою ПП «Імені Калашника» на сплату адміністративного збору за видачу Головним управлінням статистики у Полтавській області Державної служби довідки АА №894753 станом на 11.07.2013 (а.с.132, том 2), що також підтверджується копією квитанції на суму 42,38 грн та довідкою ПАТ "Державний ощадний банк України" від 18.01.2016 № 46-01/5/79 (а.с. 111, том 2).

На підтвердження цільового використання коштів, виданих під звіт № 2 від 28.01.2014, позивачем долучено до матеріалів справи копії квитанцій від 28.01.2014 № ПН10052, №ПН9932, які містять призначення платежу: «державне мито за державну реєстрацію права власності на нерухоме майно», та копії квитанцій від 28.01.2014 б/н (3 шт.) в яких зазначено призначення платежу: «витяг з Державного реєстру прав» та «збір з операції купівлі продажу нерухомості», на загальну суму 729 грн. При цьому, реальність здійснення господарської операції з купівлі-продажу нерухомості підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.01.2014 та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.01.2014, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №16890845 та №16892105 (дата формування - 28.01.2014) (а.с. 135-138, том 2).

Також, по звіту № 2 від 18.12.2014 позивачем надано копії квитанцій на загальну суму 62,80 грн разом із витягом з ЄДР (а.с.133, том 2), довідкою ПАТ "Державний ощадний банк України" від 18.01.2016 № 46-01/5/79 та листом державного реєстратора від 09.06.2016, чим у сукупності підтверджується цільове використання виданих під звіт коштів.

Витрата коштів, виданих під звіт № 1 від 21.01.2015, підтверджується копіями банківських квитанцій, які містять призначення платежу «реєстрація, перереєстрація автомобіля», та отриманим позивачем свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 23.01.2015 (а.с. 141, том 2).

Щодо підтвердження витрати коштів, виданих під звіт № 3 від 16.04.2014, позивачем надано до суду копії квитанцій на суму 62,80 грн та отриманий ним 16.04.2014 витяг з ЄДР серія АД №029921 (а.с. 103-112, том 4).

Також, на підтвердження витрат коштів, виданих під звіти № 7 від 17.12.2014 та № 1 від 19.03.2015 (розрахункові документи копії квитанцій на суму 56,00 грн та на суму 145,80 грн відповідно) позивачем надано до суду копію Статуту ПП «Імені Калашника» у новій редакції про що державним реєстратором зроблено відповідні відмітки від 18.12.2014 та від 19.03.2015 (а.с. 126-140, том 4) та виписки та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.148-150, том 4), лист державного реєстратора від 09.06.2016.

Крім того, витрата позивачем коштів, виданих під звіти № 7 від 26.11.2012 (122,80 грн), № 3 від 26.12.2012 (64, 80 грн), № 3 від 29.05.2013 (173,00 грн), № 2 від 09.04.2013 (58,40 грн), № 6 від 21.08.2013 (58,40 грн), № 1 від 27.01.2014 (58,40 грн), № 1 від 07.07.2014 (68,60 грн), № 2 від 16.06.2015 (65,90 грн), на здійснення оплати за видачу витягів з ЄДР, проведення державної реєстрації реорганізації СГ ТОВ «Імені Калашника», внесення змін до установчих документів, підтверджується листом Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Полтавського районного управління юстиції Полтавської області від 09.02.2016 № 05-06/46 відповідно до якого оригінали квитанцій про сплату адміністративного збору, які сплачені за видачу відповідних витягів, проведення державної реєстрації реорганізації позивача зберігаються в реєстраційній справі та підшиті під запитами підприємства (а.с. 146, том 2).

Довідкою ПАТ "Державний ощадний банк України" від 18.01.2016 № 46-01/5/79 (а.с. 111, том 2) засвідчено здійснення розрахунків у спірний перевіряємий період ПП «Імені Калашника» через ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з ДП Інформаційно-ресурсним центром, Полтавською держадміністрацією, УДКС м. Полтава, Головного управління статистики у Полтавській області, Державною реєстраційною службою, ГУК в Полтавській області, Полтавським УК, Державним бюджетом Полтавського району. Варто зазначити, що суми у довідці банку вказані без урахування сплати позивачем банківських послуг.

Колегією суддів також встановлено, що кошти, видані під звіт № 67 від 23.11.2012, були витрачені на оплату продукції відповідно до рахунку-фактури (РФ) від 21.11.2012 (призначення платежу), що підтверджується копіями квитанцій на загальну суму 195,90 грн (а.с.30, том 2).

Щодо коштів, виданих фізичним особам ПП «Імені Калашника» під звіти № 1 від 03.01.2013 (57,27 грн), № 4 від 11.07.2013 (65,20 грн), № 1 від 24.07.2013 (21,09 грн), № 1 від 30.01.2014 (21,09 грн), № 7 від 15.05.2014 (56,00 грн), № 8 від 28.05.2014 (168,00 грн), № 15 від 24.11.2014 (21,09 грн), № 16 від 03.12.2014 (42,18 грн), колегія суддів зазначає, що позивачем не надано документів, однак вказано, що перелічені кошти були витрачені на оплату адміністративних послуг з надання витягів з ДЗК, ветеринарних довідок та свідоцтв, що узгоджується зі змістом досліджених колегією суддів копій квитанцій, доданих до відповідних звітів. На підтвердження цільового використання наданих під звіт вказаних коштів також свідчить зміст довідки ПАТ "Державний ощадний банк України" від 18.01.2016 № 46-01/5/79, яка містить посилання на суми, дати розрахунку та отримувача коштів, що збігається із сумами, датами, та отримувачами, зазначеними у вищевказаних звітах та квитанціях.

При розгляді даної справи колегія суддів враховує, що між датою проведення перевірки та повторним розглядом справи в суді апеляційної інстанції пройшло більше 7 років, а з дати видачі та сплати коштів близько 10 років, а тому надати всі підтверджуючі документи до звітів позивач не має можливості. Однак, враховуючи, надання ПП «Імені Калашника» підтвердної довідки банку від 18.01.2016 № 46-01/5/79 та листа Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Полтавського районного управління юстиції Полтавської області від 09.02.2016 № 05-06/46, колегія суддів вважає за можливе визнати копії квитанцій, долучених до звітів, належним розрахунковими документами в даному випадку.

Колегія суддів зауважує, що зазначені у банківських квитанціях відомості про платника (ПП «Імені Калашника» або уповноважених осіб позивача) та призначення платежу у кожному конкретному випадку («за адмін. послуги(свідоцтво)», «за витяг з ЄДР», «виписка», «за витяг ДЗК», «зміни до статуту (юр.особа)»), за датою та метою їх оформлення відповідають даті та меті складення ПП «Імені Калашника» звітів про використання коштів, які за змістом та формою узгоджуються з вимогами наказу Державної податкової адміністрації України від 23.12.2010 «Про затвердження форми Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, та Порядку його складання» (втратив чинність 25.01.2013) та наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форми Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, та Порядку його складання» 05.12.2012 № 1276 (втратив чинність 04.02.2014).

За встановлених у справі обставин, колегія суддів дійшла висновку, що у матеріалах справи наявні документи, які підтверджують здійснення витрат готівкових коштів на сплату державного мита, адміністративних послуг та інше, за вищевказаними звітами на загальну суму 3126,50 грн.

Слід зазначити, що відповідно до змісту пунктів 4, 5 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 № 727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за № 1300/27745, в акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних орг

Згідно з підпунктом 2 пункту 4 розділу ІІІ цього ж Порядку описова частина акта (довідки) документальної перевірки складається таким чином: у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів.

Разом з цим, контролюючим органом в акті перевірки не наведено обставин, що свідчили б про недостовірність доданих до звітів про використання коштів документів, не зазначено про мотиви неприйняття копій розрахункових документів, натомість за відсутності будь-якого обґрунтування не визнано квитанції (чеки) Укрпошти, копії банківських квитанцій, в якості підтвердних документів щодо використання коштів.

Також, колегія суддів зазначає, що під час перевірки не встановлено фактів, що свідчать про те, що кошти, видані уповноваженим особам ПП «Імені Калашника», не використано останніми, а залишено у власному розпорядженні.

Крім того, контролюючим органом не встановлено фактів наявності суми надміру витрачених коштів, отриманих платником податку під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки.

Таким чином, відповідачем при встановленні не відповідності наданих платником документів вимогам до розрахункових-документів, не було досліджено факту цільового використання коштів та не враховано неможливість надання позивачем до перевірки оригіналів первинних документів, зокрема щодо сплати державного мита та інших адміністративних послуг.

Відсутність в акті перевірки деталізації обставин податкового правопорушення суперечить вищезазначеним приписам Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 № 727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за № 1300/27745.

За таких умов, в силу приписів статей 72, 74 Кодексу адміністративного судочинства України, акт перевірки не є належним і допустимим доказом вчинення позивачем порушення податкового законодавства в частині заниження доходу за 2016-2017 роки.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № від 11.11.2015 в частині застосування до ПП «Імені Калашника» штрафних санкцій в сумі 35008,74 грн та наявності підстав для його скасування у цій частині.

Враховуючи те, що судовим розглядом встановлено факти цільового використання підзвітною особою ПП «Імені Калашника» грошових коштів у розмірі 35008,74 грн, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення Полтавської ОДПІ від 11.11.2015 № в частині визначення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем: "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" у розмірі 5251,31 грн, що оскаржується позивачем (35008,74 грн. х 15%) та нарахуванні штрафних санкцій на суму 12583,74 грн (частина, що оскаржується позивачем).

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 11.11.2015 № та № діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ПК України, без дотримання вимог ч. 2 ст.2 КАС України, отже, наявні підстави для їх скасування у відповідних частинах.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2022 по справі № 816/4637/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 21.03.2023 року