Справа № 600/3764/22-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/3764/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор", про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор" (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор», в частині, що стосується відмови ОСОБА_1 у переведенні його з багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки до звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно - оздоровчого характеру в порядку, встановленому законодавством;

- зобов`язати ДУ "Чернівецький слідчий ізолятор" повторно розглянути питання щодо переведення ОСОБА_1 з багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки до звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру в порядку, встановленому законодавством, та прийняти за результатами його розгляду рішення, з урахування висновків суду, викладених у рішенні суду.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі вже більше 20 років, а тому на його думку відповідно до ст. ст. 92, 150 Кримінально-виконавчого кодексу України має право на переведення з приміщення камерного типу до звичайних жилих приміщень.

Відтак, з метою реалізації свого права, останній звернувся із відповідною заявою до посадових осіб ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор».

Разом з тим, позивач отримав відповідь, про відмову в задоволені заяви позивача про переведення його до багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно- оздоровчого характеру в порядку, встановленому законодавством як такому, що не стає на шлях виправлення.

Позивач вважає, що такі дії відповідача порушують права останнього та не відповідають встановленим вимогам законодавства.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову зазначив, що позивач після звернення до суду, звернувся до відповідача засобами електронної пошти із заявою, про переведення його до багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки.

Звертав увагу суду на те, що відповідно до витягу із протоколу № 21 від 10.11.2022 року Комісії та на підставі постанови від 10.11.2022 року позивача переміщено до багатомісного приміщення камерного типу сектору максимального рівня безпеки. Відтак, наразі позивач утримується в багатомісному приміщенні камерного типу сектору максимального рівня безпеки ДУ "Чернівецький слідчий ізолятор".

При цьому наголошував на тому, що позивач не звертався із заявою до адміністрації відповідача, про переведення останнього з багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки до звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки.

Водночас зауважив, що перед тим, як звертатись із питанням про переведення до звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки, позивач повинен відбути не менше п`яти років строку покарання у багатомісному приміщенні камерного типу.

Крім того, звертав увагу суду на те, що позивач переведений до багатомісного приміщення камерного типу сектору максимального рівня безпеки - 10 листопада 2022 року, відтак питання щодо переведення позивача до жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки може розглядатись не раніше ніж 10 листопада 2027 року, і лише в разі продовження утримання позивача саме в багатомісному приміщенні камерного типу сектору максимального рівня безпеки.

Окрім іншого зазначив, що в слідчому ізоляторі в якому утримується позивач, наявний лише сектор максимального рівня безпеки.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. 28.10.2022 року позивач звернувся до начальника Чернівецького СІЗО із заявою, в якій просив перевести його в багатомісну камеру, у зв`язку з тим, що останній відбув більше 20 років ув`язнення.

2. Листом Державної установи "Чернівецьким слідчим ізолятором" № 8/7108 від 07.11.2022 року повідомлено позивача про те, що заява останнього щодо заохочувальної норми законодавства буде розглянуто на черговому засіданні комісії з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно - дострокового звільнення від відбування покарання (ст. 81,107 КК України), заміни невідбутної частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України), встановлення адміністративного нагляду згідно із Законом України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі, переведення засуджених на підставах, встановлених статтями 10,50,93,101,151-1 КВК України ДУ "Чернівецький слідчий ізолятор".

3. Згідно витягу з протоколу № 21 від 10.11.2022 року засідання Комісії з розгляду питань щодо (окрім іншого) переведення засуджених на підставах, встановлених статтями 10,50,93,101, 151-1 КВК України ДУ "Чернівецький слідчий ізолятор" встановлено, що керуючись нормами, статей 151-1, 100 КВК України комісією винесено постанову, щодо переведення засудженого ОСОБА_1 з приміщень камерного типу, в яких тримаються дві особи, до багатомісних приміщень камерного типу сектору максимального рівня безпеки установи.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.

Згідно частини 3 статті 63 Конституції України засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду.

2. Відповідно до статті 1 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Згідно ст. 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

3. Звертаючись до суду аргументи позивача фактичного зводились до того, що відповідачем протиправно та всупереч вимогам законодавства не поміщено позивача в звичайні жилі приміщення колонії максимального рівня безпеки.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

4.Так, правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання. (ч. 1, 2, 4 ст. 7 КВК України).

До засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України (ст. 3 КВК України).

Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Статтею 150 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що засуджені до довічного позбавлення волі чоловіки відбувають покарання у секторах максимального рівня безпеки виправних колоній середнього рівня безпеки та виправних колоніях максимального рівня безпеки. Засуджені до довічного позбавлення волі тримаються окремо від інших засуджених, крім тих, які після відбуття десяти років покарання у приміщеннях камерного типу переведені до звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки.

Відповідно до частини 1 статті 151 КВК України засуджені, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, розміщуються в приміщеннях камерного типу, як правило, по дві особи і носять одяг спеціального зразка. За заявою засудженого та в інших необхідних випадках з метою захисту засудженого від можливих посягань на його життя з боку інших засуджених чи запобігання вчиненню ним злочину або при наявності медичного висновку за постановою начальника колонії його можуть тримати в одиночній камері.

Крім того, статтею 151-1 КВК України, встановлено, що зміна умов тримання засуджених до довічного позбавлення волі здійснюється в порядку, визначеному статтею 100 цього Кодексу.

Засуджені до довічного позбавлення волі чоловіки можуть бути переведені: з приміщень камерного типу, в яких тримаються дві особи, до багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру в порядку, встановленому законодавством, - після фактичного відбуття у таких приміщеннях не менш як п`яти років строку покарання; з багатомісних приміщень камерного типу до звичайних жилих приміщень виправної колонії максимального рівня безпеки - після фактичного відбуття у таких приміщеннях не менш як п`яти років строку покарання.

Засуджені до довічного позбавлення волі, які злісно порушують установлений порядок відбування покарання, можуть бути переведені із звичайних жилих приміщень до приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки.

Зміна умов тримання не застосовується до засуджених до довічного позбавлення волі, які хворіють на венеричні захворювання, активну форму туберкульозу, та з психічними розладами.

5.Таким чином, діючим законодавством України, що регламентує порядок та умови відбування покарання засудженими до довічного позбавлення волі, передбачено утримання таких засуджених в приміщеннях камерного типу, як правило, по двоє. Після відбуття відповідно терміну в приміщеннях камерного типу, в яких тримаються дві особи, такі засуджені можуть бути переведені до багатомісних приміщень камерного типу, а згодом - до звичайних жилих приміщень виправної колонії максимального рівня безпеки.

Тобто КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань не передбачено за звичайних умов переведення засуджених до довічного позбавлення волі до звичайних жилих приміщень виправної колонії максимального рівня безпеки.

6.Разом з тим, оцінюючи наведені позивачем аргументи, суд зауважує, що позивачем до суду не було надано достатньо належних доказів, які підтверджують факт звернення позивача до адміністрації відповідача щодо розгляду питання переведення до звичайних жилих приміщень колонії і надають підстави для утримання останнього в звичайному жилому приміщені виправної колонії максимального рівня безпеки, як те передбачено ст. 151 -1 Кримінально виконавчого кодексу України.

При цьому слід зазначити, що як встановлено судом відповідно до матеріалів справи, позивач 10 листопада 2022 року переведений до багатомісного приміщення камерного типу сектору максимального рівня безпеки, відтак питання щодо переведення останнього до жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки може розглядатись не раніше ніж через 5 років відбуття строку покарання, тобто 10 листопада 2027 року, і лише за умови продовження утримання позивача саме в багатомісному приміщенні камерного типу сектору максимального рівня безпеки.

7. Водночас, суд вважає за необхідне зазначити й те, що в постанові від 20.11.2020 у справі №675/3252/18 Верховний Суд звернув увагу, що судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин внаслідок протиправних дій, бездіяльності чи рішень суб`єкта владних повноважень.

Оскільки позивач не звертався до адміністрації відповідача з заявою про переведення його до звичайних жилих приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки, відтак судом не встановлено фактів допущення відповідачем протиправних дій чи бездіяльності по відношенню до останнього.

Отже, суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а в даному випадку позивачем не надано належних і допустимих доказів наявності в діях відповідача будь-яких порушень, тому слід дійти висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

8. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 90 КАС України).

9. Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем - суд дійшов висновку, що обґрунтування на які посилається позивач, не дають суду підстав для висновків, які б спростовували доводи відповідача, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор", про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснюється.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (ДУ"Чернівецький слідчий ізолятор", площа Соборна, 6, м. Чернівці, 58000).

Відповідач - Державна установа "Чернівецький слідчий ізолятор" (площа Соборна, 6, м. Чернівці, 58002, ).

Суддя О.В. Боднарюк