Справа № 380/18201/22
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року

м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за процедурою письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И В:

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі Позивач) ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції України у Львівській області (надалі Відповідач) (пл. Генерала Григоренка, буд. 3, м. Львів, 79007; ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея,буд. 10,м. Львів; ) в якому просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області(адреса: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. З, ), щодо відмови у підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області документів, що необхідні для перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до вимоги «а» ч. І ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992.

2. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області здійснити перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди: з 01.09.1992 по 29.06.1996 з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби та з 14.07.2002 по 27.09.2011 з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, а також підготовити і направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області документи, що необхідні для перерахунку ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років відповідно до вимог п.«а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992;

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем не було враховано, періоди навчання позивача у Львівському державному університеті фізичної культури імені Івана Боберського з 01.09.1992 по 29.06.1996 з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби та період проходження служби у підрозділах карного розшуку з 14.07.2002 року по 27.09.2011 року з розрахунку один місяць служби за 1,5 місяці. Вказує, що пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Вказує на правовий висновок щодо порядку застосування Постанови № 393 при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років поліцейським, викладеному у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив, що згідно поданого розрахунку вислуга років на пенсію, з яким позивач був ознайомлений, про що засвідчує підпис останнього, вислуга років на день звільнення (29.12.2020 року в календарному обчисленні становить 18 років 10 місяців 14 днів). 03.02.2021 року документи для призначення позивачу пенсії за вислугою років з урахуванням загального трудового стажу скеровані до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Представник відповідача зазначає, що у позивача відсутні підстави для призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Крім того, вказують на те, що Львівський державний університет фізичної культури не є цивільним навчальним закладом в розумінні частини другої статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Третя особа пояснень стосовно позовних вимог до суду не надала.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 22 грудня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін; роз`яснено відповідачу його право на подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

ОСОБА_1 , є пенсіонером Національної Поліції, перебуває з 2020 року на обліку у ГУ ПФ України у Львівській області та отримую пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992, що призначена у відповідності до вимог п.«б» ч. І ст.12 цього Закону.

Наказом ГУ НП у Львівській області від 29.12.2020 року №386о/с, ОСОБА_1 , звільнено зі служби в Національній поліції з 29.12.2020 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 (через хворобу).

Наказом ГУ НП у Львівській області № 33/ос «По особовому складу» від 25.01.2021 доповнено Наказ №386/ос в частині звільнення позивача зі служби в поліції та визначено, що загальний трудовий стаж становить 07 років 06 місяців 19 днів, а вислуга років для призначення пенсії складає 26 років 05 місяців 03 дні.

02.02.2021 року Головне управління Національної поліції у Львівській області скеровано подання про призначення пенсії до ГУ ПФ України у Львівській області, згідно якого страховий стаж позивача станом на 29.12.2020 року становить 26 років 05 місяців 03 дні, у тому числі час служби в календарному обчисленні становить 10 місяців 14 днів, трудовий стаж 07 років 06 місяців 19 днів.

Відповідно до розрахунку вислуги років позивача, до вислуги років для призначення пенсії по лінії МВС України, було зараховано наступне:

Трудовий стаж:

Студент Львівського державного інституту фізичної культури (01.09.1992 29.06.1996);

Робочий по ремонту дошкільної установи № 150 (20.1996-30.09.1997;

Строж дошкільної установи № 150 (30.09.1997 30.04.1998);

Звільнений з посади сторожа за власним бажанням;

Водій моторист садка школи «Любисток» (02.11.1999 13.02.2002);

Звільнений з посади водія моториста садка школи ««Любисток» за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

Служба в ОВС:

Курсант курсів початкової підготовки Львівського інституту внутрішніх справ при Національній академії внутрішніх справ України (14.02.2002 14.07.2002);

Оперуповноважений відділення карного розшуку Франківського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області (14.07.2002 по 01.11.2005);

Оперуповноважений відділення карного розшуку Франківського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області (01.11.2005 по 26.10.2006);

Старший оперуповноважений сектору карного розшуку Франківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області (26.10.2007 по 10.06.2007);

Старший оперуповноважений сектору карного розшуку Франківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області (10.06.2007 по 01.05.2013);

Старший оперуповноважений сектору карного розшуку Франківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області (01.05.2013 по 01.03.2014);

Виконуючий обов`язки заступника начальника сектору карного розшуку Франківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області (01.03.2014 12.03.2014);

Заступник начальника сектору карного розшуку Франківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області (12.03.2014 09.06.2015);

Помічник начальника відділу оперативний черговий чергової частини штабу Франківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області (09.06.2015 06.11.2015);

Старший інспектор черговий Франківського ВП ГУНП у Львівській області (07.11.2015 01.12.2016);

Старший інспектор черговий Франківського ВП ГУНП у Львівській області (01.12.2016 29.12.2020).

Вислуга років згідно з розрахунком на 29 грудня 2020 року становить:

Час в календарному обчисленні 18 років 10 місяців 14 днів

Час в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) не має;

Час навчання не має;

Загальний трудовий стаж 07 років 06 місяців 19 днів.

Згідно протоколу за пенсійною справою (НПУ) від 30.12.2020 року позивачу призначено пенсію за вислугою років із дати звернення 05.02.2021 року у розмірі 51 % відповідних сум грошового забезпечення.

12.10.2022 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції у Львівській області із заявою, в якій просив підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області документи, які необхідні для перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до вимог п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а деяких інших осіб».

Листом від 21.10.2022 року № М-233/31/01-2022 Головне управління Національної поліції у Львівській області повідомило зокрема про те, що згідно з розрахунком вислуги років на пенсію (29.12.2020) у календарному обчисленні позивача становить 18 років 10 місяців 14 днів, загальний трудовий стаж 07 років 06 місяців 19 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленим пунктом "а" ч. 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач в позовних вимогах вказує, про те, що в жодному документі, який був направлений до ГУ ПФ України у Львівській області для призначення його пенсії, зокрема в обох розрахунках вислуги років для призначення пенсії, не зазначено часу служби в пільговому обчисленні, який за розрахунками позивача становить 06 років 06 місяців 05 днів, а із урахуванням календарної вислуги - 25 років 04 місяці 19 днів, та є підставою для перерахунку пенсії у відповідності до п.«а» ч. 1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХП.

Зокрема позивач зазначає, що період навчання у Львівському державному університеті фізичної культури з 01.09.1992 по 29.06.1996 та період проходження служби на посадах працівників підрозділів карного розшуку органів внутрішніх справ з 14.07.2002 по 26.09.2011 зарахований лише в календарну вислугу без обчислення періоду навчання та періоду проходження служби у підрозділах карного розшуку органів внутрішніх справ у пільговому обчисленні.

Не погоджуючись з такою позицією Головного управління НП у Львівській області, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання Головне управління Національної поліції у Львівській області здійснити перерахунок та зарахувати до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди: з 01.09.1992 по 29.06.1996 з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"(далі - Закон № 2262-XII).

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ, особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно з ч.2 ст.17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно з ч. 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Зміст наведених правових норм визначає загальні умови призначення пенсії на пільгових умовах, тобто наявність певної вислуги календарних років, що обраховується з урахуванням спеціального законодавства та можливого врахування додаткових окремих періодів, згідно правил, визначених ст.17 даного Закону.

Відповідно до ст.17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом №2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 17.07.1992р. №393, якою затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (далі Порядок №393).

Пунктом 2 Порядку, визначено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам із спеціальним званням Бюро економічної безпеки, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, під час призначення пенсії згідно з пунктом а частини першої статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Таким чином, необхідною умовою врахування років навчання у цивільному навчальному закладі у вислугу років осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, є те, що за наслідками такого навчання студентам (слухачам, курсантам та ін.) присвоюється офіцерське (спеціальне) звання. Тобто, особа повинна була отримати офіцерське (спеціальне) звання саме за результатами навчання, ще до вступу до органів внутрішніх справ. Законодавець під такими цивільними навчальними закладами мав на увазі, ті, в яких студенти (слухачі, курсанти та ін.) паралельно проходили військове навчання та отримували військову спеціальність - навчання на військових кафедрах, та навчання у закладах зі спеціальним режимом навчання.

У цьому ж випадку, по закінченню Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберського (29.07.1992 був зарахований на перший курс денної форми навчання за спеціальністю фізичне виховання та відрахований з числа студентів інституту у зв`язку з закінченням терміну навчання від 29.06.1996 року) позивачу згідно військового квитка серії НОМЕР_2 було присвоєно військове звання лейтенант від 05.06.1996 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки позивачу під час навчання у Львівському державному університеті фізичної культури імені Івана Боберського, у період з 01 вересня 1992 року по 29 червня 1996 року, було присвоєне наказом МО України № 225 від 05.06.1996 року офіцерське звання лейтенант, то останній має право на додаткове зарахування до вислуги років часу навчання до вступу на службу до органів внутрішніх справ в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання - за шість місяців служби.

Таким чином позовні вимоги у цій частині слід задоволити повністю.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання Головне управління Національної поліції у Львівській області здійснити перерахунок та зарахувати до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди: з 14.07.2002 по 27.09.2011 з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, судом встановлено наступне.

Згідно з абзацом двадцять четвертим підпункту «в» пункту 3 Порядку № 393 (у редакції, чинній до внесення змін до пункту 3 постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 № 780 «Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» (далі Постанова № 780) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяця час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 Постанови № 780 до пункту 3 Постанови № 393 внесено такі зміни: абзаци двадцять четвертий, двадцять шостий, двадцять сьомий і двадцять дев`ятий підпункту «в» виключено.

Пунктом 2 Постанови № 780 установлено, що вислуга років осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка була обчислена до прийняття цієї постанови, перегляду не підлягає.

Постанова № 780 набрала чинність 27.07.2011.

Вирішуючи справу № 805/3923/18-а об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 дійшла до висновку, що «основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.»

Таким чином, передбачена Постановою № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 і від 22.06.2022 № 761/29252/17.

Таким чином, до вислуги років для призначення пенсії особам, зазначеним у Постанові № 393, відповідні періоди проходження ними служби зараховується на пільгових умовах, у тому числі, періоди проходження служби до 27.07.2011 на посадах, передбачених Постановою № 393 до внесення до неї змін Постановою № 780.

Відповідно до розрахунку вислуги років позивача (а.с. 24-25) до вислуги років на пільгових умовах позивача зараховуються наступні періоди проходження служби:

З 14.07.2002 року по 27.07.2011 року на посадах рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку з розрахунку один місяць служби за 1,5 місяці (на підставі абзацу двадцять четвертого підпункту «в» пункту 3 Порядку № 393 (у редакції, чинній до внесення змін Постановою № 780) та наказу МВС України № 722 від 20.07.2006); ці періоди проходження позивачем служби мали місце до 27.07.2011 (день набрання чинності Постановою № 780).

Таким чином позовні вимоги у цій частині слід задоволити частково.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, що передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації права на призначення різних видів пенсій і основним актом, на підставі чого здійснюється таке регулювання є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і повинно пов`язуватися не з категорією працівників, а зі спеціальним статусом, якого особа набула після проходження служби у визначений період часу, і така можливість передбачена Порядком №393.

Таким чином, судом встановлено, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті акти, що передбачають пільгове обчислення періоду проходження військової служби для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення різних видів пенсій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 750/9775/16-а.

Питання щодо подібних правовідносин було предметом розгляду Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в адміністративній справі №805/3923/18-а.

В постанові від 03.03.2021 року в адміністративній справі №805/3923/18-а Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду наголосив на необхідності застосування до спірних правовідносин принципу юридичної визначеності. Вказаний принцип встановлює гарантування необхідності стабільного та несуперечливого правового статусу особи. У контексті спірних правовідносин, Верховний Суд зазначив, що особа, реалізовуючи своє конституційне право на працю, обираючи певний вид професійної діяльності, повинна бути обізнана із умовами праці та привілеями, які вона отримує при цьому. Законні очікування особи полягають у тому, щоб у випадках, коли особа, спираючись на конституційні приписи, очікує, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до цих норм, законні очікування будуть реалізовані та захищені. Умови праці особи впливають на розмір її заробітної плати, на тривалість робочого часу, відпустки та інші соціальні гарантії. Законодавець передбачив призначення пенсій за вислугу років; особливість такого виду пенсії полягає у зменшеному пенсійному віці, внаслідок виконання роботи, яка визначена законодавством такою, що призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Тобто, вказаний вид пенсії є відповідним заохоченням для осіб, умови праці яких негативно впливають на їх професійну працездатність.

Також Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що статтею 17 Закону №2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону №2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України. Отже, Законом №2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів. Постановою №393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах. Основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку, а отже є необґрунтованим висновок про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

В постанові від 14.04.2021р. у справі №480/4241/18 Верховний Суд дійшов висновку, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить висновку, що правовою підставою для набуття особою, яка проходила службу, зокрема в органах внутрішніх справ права на призначення пенсії за вислугу років є наявність в неї відповідного стажу роботи, набутого та розрахованого у відповідності до норм законодавства, що регулюють засади трудової діяльності зазначеної категорії осіб та їх соціального забезпечення.

Пільгове обчислення вислуги років та пільгових умов призначення пенсії для визначених законом осіб у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, встановлено статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ та передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393.

Тому, застосування лише положень пунктів «а», «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ при обрахунку вислуги років для призначення пенсії особі, яка проходила службу, зокрема, в органах внутрішніх справ, без врахування положень статті 17-1 Закону №2262-ХІІ є неправомірним та таким, що порушує встановлені гарантії її прав на пільгове пенсійне забезпечення.

На підставі означеного вище, позивачу необхідно зарахувати до загальної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», в пільговому обчисленні періоду навчання у Львівському державному університеті фізичної культури імені Івана Боберського з 01.09.1992 по 29.06.1996 з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби та період проходження служби у підрозділах карного розшуку з 14.07.2002 року по 27.07.2011 року з розрахунку один місяць служби за 1,5 місяці.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що діями відповідача порушуються права позивача, оскільки відповідачем (дією) відмовлено, шляхом формування листа від 21.10.2022 року № М-233/31/01-2022, у задоволенні його заяви.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Зважаючи на встановлення судом протиправності дій відповідача щодо не здійснення зарахування пільгової вислуги років позивача до його календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, з метою поновлення порушеного оскаржуваними діями відповідача права позивача, суд доходить висновку про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вислуги років та зарахувати позивачеві до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, за період навчання у Львівському державному університеті фізичної культури імені Івана Боберського з 01.09.1992 по 29.06.1996 з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби та період проходження служби у підрозділах карного розшуку з 14.07.2002 року по 27.07.2011 року з розрахунку один місяць служби за 1,5 місяці.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача підготувати та направити необхідні документи до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії то суд зазначає, що вказані вимоги є передчасними оскільки відповідачем відмовлено у перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а відповідно і не приймалося рішення про направлення документів для призначення пенсії.

В межах спору лише вирішується питання про наявність підстав для зарахування позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, за періоди навчання позивача у Львівському державному університеті фізичної культури імені Івана Боберського з 01.09.1992 по 29.06.1996 з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби та період проходження служби у підрозділах карного розшуку з 14.07.2002 року по 27.07.2011 року з розрахунку один місяць служби за 1,5 місяці.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

З аналізу викладеного вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

У зв`язку із викладеним, суд звертає увагу на те, що дані вимоги - не є спірними у правовідносинах, що досліджуються у даній справі, а матеріали справи не містять доказів того, що відповідач не вчинить такі дії, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того, за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, діяльність відповідача є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Під дискреційними повноваженнями суд розуміє сукупність прав та обов`язків, закріплених у встановленому законодавством порядку, які він застосовує на власний розсуд. Наділивши державний орган дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Право вчинити дані дії є дискреційним повноваженням, а тому задоволення позовної вимоги є формою втручання в дискреційні повноваження державного органу, оскільки питання про направлення документів та її обчислення не приймалося.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище викладене, оскільки доводи позивача знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 992,40 грн., що документально підтверджується квитанцією від 15.12.2022 року № ІD: 7410-9592-4186-3881.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 496,20 грн. підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції України у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, буд. 3, м. Львів, 79007; ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея,буд. 10,м. Львів; ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, - задоволити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо відмови у підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області документів, що необхідні для перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до вимоги, «а» ч. І ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції України у Львівській області здійснити перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди навчання у Львівському державному університеті фізичної культури імені Івана Боберського з 01.09.1992 по 29.06.1996 з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби та період проходження служби у підрозділах карного розшуку з 14.07.2002 року по 27.07.2011 року з розрахунку один місяць служби за 1,5 місяці.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції України у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, буд. 3, м. Львів, 79007; ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) 496,20 грн., судових витрат у вигляді судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна