Справа № 520/505/22
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 р. Справа № 520/505/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2022, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., м. Харків, повний текст складено 08.09.22 по справі № 520/505/22

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі також відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у невнесенні відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15 % від посадового окладу, та доплати за вчене звання доцент - 25 % від посадового окладу, відповідно до положення ч. 2 ст.59 Закону України "Про вищу освіту" в довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.01.2021 за № ФХ-115659 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 за № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із зазначенням відомостей про розміри про розміри посадового окладу - 7750,00 грн, окладу за військове звання (полковник) - 1480,00 грн, процентної надбавки за вислугу років (50 % від посадового окладу та окладу за військове звання) - 4615,00 грн, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а саме: надбавки за особливості проходження служби - 65 % (від посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним званням) - 8999,25 грн, надбавки за службу в умовах режимних обмежень - 15 % (від посадового окладу) - 1162,50 грн, доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15 % (від посадового окладу) - 1162,50 грн, доплату за вчене звання доцент - 25 % (від посадового окладу) - 1937,50 грн відповідно до положення ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту", та премії - 35 % (від посадового окладу) - 2712,50 грн, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру його пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у невнесенні відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15 % від посадового окладу, та доплати за вчене звання доцент - 25 % від посадового окладу, відповідно до положення ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту" в довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.01.2021 за № ФХ-115659 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання (полковник), процентної надбавки за вислугу років - 50 % від посадового окладу та окладу за військове звання, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а саме: надбавки за особливості проходження служби - 65 % (від посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним званням), надбавки за службу в умовах режимних обмежень - 15 % (від посадового окладу), доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15 % (від посадового окладу) та доплату за вчене звання доцент - 25 % (від посадового окладу) для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру його пенсії.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 992 грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, є необґрунтованим.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував, що положеннями та нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року, № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», які є спеціальними щодо спірних правовідносин, врегульовано питання щодо розміру доплати за вчене звання і науковий ступінь військовослужбовця; суд першої інстанції безпідставно та неправомірно застосував до спірних правовідносин норми Закону України «Про вищу освіту», та Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 до № 1298, оскільки такі регулюють питання оплати праці працівників, а не грошового забезпечення військовослужбовців.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження.

В обґрунтування клопотання представник позивача Острицький А. О. посилається на те, що ОСОБА_1 помер у вересні 2022 року.

З огляду на те, що доказів на підтвердження зазначених вище обставин представником позивача ОСОБА_2 не надано, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення вказаного клопотання.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач на теперішній час перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу", як особа, що звільнена з військової служби.

ІНФОРМАЦІЯ_4 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 у справі № 520/12206/2020 складено довідку від 18.01.2021 за № ФХ-115659 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704, станом на 05.03.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, яка містить відомості про розрахунок розміру посадового окладу за посадою старшого викладача кафедри теорії авіадвигунів ХІЛ ВВС: посадовий оклад - 7750 грн; оклад за військове звання (полковник) - 1480 грн; надбавка за вислугу років 50 % - 4615 грн; надбавка за особливості проходження служби 65 % - 8999,25 грн; надбавка на службу в умовах режимних обмежень 15 % - 1162,50 грн; надбавка за науковий ступінь 5 % - 387,50 грн; надбавка за вчене звання 5 % - 387,50 грн; премія 35 % - 2712,50 грн. Зазначену довідку направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для перерахунку пенсії.

Вважаючи протиправним застосування відповідачем під час виготовлення довідки від 18.01.2021 за № ФХ-115659 положень Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 за № 704, замість ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту", як нормативно-правового акту, що має вищу юридичну силу, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для застосування відповідачем Закону України "Про вищу освіту" при нарахуванні доплати за науковий ступінь і вчене звання позивачу, оскільки вказаний закон розповсюджується на військовослужбовців, яким є ОСОБА_1 , а не приписів Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 за № 704, на підставі якої відповідач неправомірно розрахував указані надбавки позивачеві.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ (далі за текстом Закон № 2262).

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (ч. 1 ст. 2 Закону № 2262).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про вищу освіту» № 1556 від 01.07.2014 (далі за текстом Закон № 1556) законодавство України про вищу освіту базується на Конституції України і складається із Законів України "Про освіту", "Про наукову і науково-технічну діяльність", цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Виходячи зі змісту п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 1556-VII, вищий військовий навчальний заклад (заклад вищої освіти із специфічними умовами навчання) це заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського, старшинського) або начальницького складу з метою задоволення потреб Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону № 1556-VII державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади (заклади вищої освіти із специфічними умовами навчання), військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, мають право своїми актами встановлювати особливі вимоги до: 1) управління відповідним вищим військовим навчальним закладом (закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання), військовим навчальним підрозділом закладу вищої освіти; 2) діяльності та повноважень вченої ради; 3) кандидатів на посади керівників відповідних вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання), їх структурних підрозділів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та порядку їх призначення; 4) практичної підготовки осіб, які навчаються у відповідних вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 5) порядку заміщення вакантних посад командування і науково-педагогічних працівників; 6) реалізації прав і обов`язків наукових і науково-педагогічних працівників та осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 7) порядку відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 8) підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів у військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти в аспірантурі (ад`юнктурі) та докторантурі відповідних закладів вищої освіти. Акти, передбачені у пунктах 6 і 7 цієї частини, затверджуються за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Таким чином, з аналізу наведених норм слідує, що законодавством передбачено створення вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти зі специфічними умовами навчання). Особливістю їх правового статусу є те, що державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади, можуть встановлювати своїми актами особливі вимоги до окремих сфер діяльності таких закладів, до яких не відноситься визначення матеріального забезпечення науково-педагогічних працівників. Водночас основним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність таких закладів та яким передбачено гарантії науково-педагогічним, науковим, педагогічним та іншим працівникам закладів вищої освіти, в тому числі щодо матеріально-фінансового забезпечення, є Закон України «Про вищу освіту».

Частиною 2 статті 59 Закону № 1556-VII визначено, що науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцент і старшого дослідника 25 відсотків посадового окладу, професор 33 відсотки від посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір за рахунок власних надходжень.

Отже вказаними нормами чітко передбачено встановлення доплат за науковий ступінь та за вчене звання безвідносно до того, чи є такий заклад вищим військовим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання чи звичайним закладом вищої освіти.

Під час розгляду справи сторонами не оспорювалось, що позивач проходив службу в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, який є вищим військовим навчальним закладом зі спеціальними умовами навчання, а тому матеріальне забезпечення працівника такого закладу має здійснюватися з урахуванням вимог, у тому числі, статті 59 Закону України "Про вищу освіту".

Разом з цим, обґрунтовуючи правомірність встановлення позивачу надбавки за науковий ступінь (кандидат наук) та вчене звання (доцент) у розмірі 5 % посадового окладу, відповідач послався на те, що грошове забезпечення позивача як військовослужбовця визначається відповідно до норм Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі також - Постанова № 704).

Так, пп. пп. 2, 3 п. 6 Постанови № 704 передбачено доплату за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу та доплату за вчене звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які займають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю і мають вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), в розмірі 5 відсотків, професора 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням.

З огляду на матеріали справи, позивачу встановлено відповідно до п.п. 2 п. 6 Постанови № 704 надбавку за науковий ступінь (кандидат наук) і вчене звання (доцент) на рівні 5 % посадового окладу кожна.

У той же час, як зазначено вище, до спірних правовідносин за участю позивача, як до науково-педагогічного працівника вищого військового закладу зі специфічними умовами навчання, мають застосовуватися приписи Закону України "Про вищу освіту", якими, зокрема ч. 2 ст. 59, установлено доплати за науковий ступінь (кандидат наук) не менше 15 відсотків посадового окладу та за вчене звання (доцент) не менше 25 відсотків посадового окладу.

На переконання колегії суддів те, що позивач є військовослужбовцем та на нього поширюються правові гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", не нівелює його право на отримання доплати за науковий ступінь у розмірі, що встановлений ст. 59 Закону України "Про вищу освіту".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності застосування до спірних правовідносин Закону України "Про вищу освіту", оскільки у відношенні науково-педагогічних працівників, які проходять службу в вищих військових навчальних закладах зі специфічними умовами навчання, саме Закон № 1556-VII є спеціальним та має застосовуватися при конкуренції правових норм.

Колегія суддів зауважує, що правила визначення доплати за науковий ступінь, установлені пп. 2 п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017, поширюються на всіх військовослужбовців, які мають такі наукові ступені та вчені звання, у той же час для тих військовослужбовців, які проходять службу у вищих військових навчальних закладах, така доплата має встановлюватися з урахуванням мінімальних гарантій, що передбачені ст. 59 Закону № 1556-VII.

Крім того, установлення науково-педагогічним працівникам у залежності від виду навчального закладу різних розмірів наукових доплат за науковий ступінь розглядається судом як дискримінаційне ставлення до окремої категорії осіб, які маючи відповідні наукові ступені та звання та працюючи в закладах освіти зі специфічними умовами навчання, сфера діяльності яких урегульована Законом № 1556-VII, отримують доплати в менших розмірах, ніж працівники освіти, які працюють у вищих навчальних закладах освіти.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру доплат за науковий ступінь та вчене звання у спірних правовідносинах слід застосовувати норму ч. 2 ст. 59 Закону № 1556-VII, а не положення підзаконного акта пп. 2, 3 п. 6 Постанови № 704.

Отже при визначенні надбавки за науковий ступінь та вчене звання позивачу необхідно застосовувати доплату за науковий ступінь (кандидат наук) у розмірі 15 % посадового окладу та за вчене звання (доцент) 25 % посадового окладу відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону № 1556-VII.

З огляду на викладене, незастосування відповідачем положень ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту" при встановленні та обчисленні ОСОБА_1 надбавки за науковий ступінь (кандидат наук) і надбавки за вчене звання (доцент) у розмірі 5 %, та ненарахуванні позивачу надбавки за науковий ступінь (кандидат наук) у розмірі 15 % посадового окладу та надбавки за вчене звання (доцент) у розмірі 25 % посадового окладу є протиправною бездіяльністю.

Також, зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 виготовити нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 із зазначенням відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь (кандидат наук) - 15 % посадового окладу, та доплати за вчене звання (доцент) - 25 % посадового окладу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав уважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 по справі № 520/505/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк