Справа № 947/36028/21
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Ревва Е.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 жовтня 2022 року, суддя Піньковський Р.В., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліціїї, в якому просив: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4983718 від 03 листопада 2021 року, винесену інспектором УПП у Одеській області Ткаченком Євгенієм Миколайовичем, якою на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП; закрити провадження по адміністративній справі відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вказана постанова винесена незаконно і підлягає скасуванню, оскільки позивач Правил дорожнього руху не порушував, йому не було продемонстровано, чим зафіксовано швидкість 99 км/год, де, коли та за яких обставин здійснювалася фіксація швидкості автомобіля. При цьому, як зазначає позивач, поліцейський демонстрував у своїх руках ніби прилад для вимірювання швидкості та демонстрував документи на цей прилад, однак фіксацію самої швидкості руху транспортного засобу йому не демонстрував, а також не вказав це в оскаржуваній постанові.

Також, на переконання позивача, в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу його вини, а працівник поліції при розгляді справи протиправно позбавив його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, не надав можливості скористатися правовою допомогою, не взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які у той момент перебували на місці зупинки його транспортного засобу і стверджували, що дії поліцейського з вимірювання швидкості шляхом застосування приладу в ручному режимі незаконні.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4983718 від 03 листопада 2021 року, винесену інспектором УПП у Одеській області Ткаченком Євгенієм Миколайовичем, якою на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, (постанова ЕОА №4983718) - надіслано до Департаменту патрульної поліції (Управління патрульної поліції в Одеській області) на новий розгляд. У задоволенні іншої частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Департамент патрульної поліції звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи відсутній доказ, наданий відповідачем разом із відзивом на позовну заяву та на який посилається останній в своїй апеляційній скарзі, а саме диск з відеозаписом з приладу TruCam ІІ LТІ 20/20 №ТС008449, та диск з портативного відеореєстратора інспектора.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року витребувано з Департаменту патрульної поліції (, адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048) відеозапис з приладу TruCam ІІ LТІ 20/20 №ТС008449 ("Відеозапис правопорушення Сверстюк В.А.webm") та відеозаписи з портативного відеореєстратора інспектора: "4", "4", "4", " 4 ", " 4 ", " 4 ", засвідченні електронно цифровим підписом.

08 березня 2023 року на виконання вимог вищезазначеної ухвали від Департаменту патрульної поліції до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли витребувані докази.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 03 листопада 2021 року об 11 годині 25 хвилин інспектором роти № 6 батальйону № 2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Ткаченком Є.М. за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Алтестове, 449 км автомобільної дороги М-05 «Київ-Одеса», виявлено транспортний засіб «Acura MDX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , який рухався на вищевказаній ділянці дороги зі швидкістю 99 км/год в зоні дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», перевищивши встановлене обмеження швидкості руху на 49 км/год, чим порушив п. 12.9.б) Правил дорожнього руху.

03 листопада 2021 року інспектором УПП у Одеській області Ткаченком Є.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕОА №4983718, якою на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Правопорушення зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM ІІ LTI 20/20, серійний номер ТС008449.

Не погоджуючись із вищезазначеною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, вважаючи її протиправною та з метою відновлення порушеного права, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: в тому числі частини перша і друга статті 178.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.4 - ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

З метою забезпечення безпеки дорожнього руху на дорогах встановлюється безпечна та максимальна швидкість з якою дозволено рухатися транспортним засобам на певних ділянках доріг.

Відповідно до п. 1.9 - ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

У відповідності до п. 1.10 - ПДР України дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

Відповідно до п. 2.3 - ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Так, пунктом 12.1 - ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 12.9 б ПДР України водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

При цьому, як убачається з матеріалів справи, згідно відповіді зі служби автомобільних доріг в Одеській області №01- 3154/12 на ділянці автомобільної дороги М-05 «Київ-Одеса» встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху» згідно типової схеми організації дорожнього руху. Вказана схема долучена до матеріалів справи (а.с.87).

Положення ст. 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ч. ч. 1-3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При цьому судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абзаців 1-2 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, положеннями ст. ст. 31, 40 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено можливість використання поліцією застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ є, насамперед, засобом вимірювання із допоміжною функцією фото- та відеофіксації, який конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що випливає із змісту Методичних рекомендації щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCAM ІІ для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до Інструкції виробника Laser Technologe Inc, США, використання лазерного вимірювача TruCam ІІ LTІ 20/20 передбачає можливість використання даного приладу в автоматичному режимі, вказаний режим дозволяє автоматично фіксувати номерний знак та швидкість руху транспортного засобу. Слід зазначити, що відповідно до наведеної інструкції лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 може використовуватись як в мобільному так і в статичному положенні. Тобто поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Під час фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад автоматично здійснює фотографування транспортного засобу порушника.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що факт руху автомобіля, яким керував позивач, зі швидкістю 99 км/год, підтверджується фотознімком, здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM ІІ № ТС008449 (а.с. 32).

Правильність використання приладу вимірювання швидкості «TruCAM ІІ» LTI 20/20, серійний номер ТС008449, виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020 року №04/05/02-3560, за яким вказано про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES, визначений п. 5.1 ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 (в режимі ЕСВ, визначеному ДСТУ ISO/IES 10116:2019, із довжиною ключа 128 біт). Термін дії експертного висновку до 24.12.2023 (а.с. 80).

Також, в матеріалах справи наявний Сертифікат перевірки типу (дійсний до 26.12.2028), Сертифікати відповідності щодо лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCam ІІ, видані ДП «Укрметртестстандарт».

Отже, лазерний вимірювач швидкості TruCAM ІІ LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.

Отже, доводи позивача щодо неналежності лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів спростовані матеріалами справи.

Закон №1314-VI не передбачає повторного проходження даної процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, такої процедури як сертифікація взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України.

Для всіх законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, згідно наказу Мінекономрозвитку від 13.10.2016 №1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочні інтервали. В тому числі це стосується вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційних, до яких відноситься і вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam. Міжповірочний інтервал для нього становить не більше одного року.

Також той факт, що лазерний вимірювач TruCam ІІ LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості руху, тобто створений для утримання в руках під час вимірювання підтверджується листом ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 №22-38/49.

Посилання позивача на те, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM належить до технічних засобів, що дають змогу в автоматичному режимі здійснювати виявлення та фотозйомку або відеозапис подій, що містять ознаки адміністративних правопорушень та має бути зафіксований стаціонарно, колегія суддів вважає помилковим, оскільки, як було підкреслено вище, лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Щодо поводів позивача про те, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які обладнані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР України), колегія суддів зазначає наступне.

Вказаний дорожній знак інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів саме щодо змонтованої техніки.

Прилад ТruCam, як вже було зазначено вище, не є автоматичним засобом вимірювальної техніки, а дорожній знак 5.70 ПДР України інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів саме щодо змонтованої техніки. При зупинці патрульного автомобіля наявність попереджувального знаку не є необхідною, адже фото-, відеофіксація здійснюється не постійно, а лише в момент наявності на дільниці дороги екіпажу патрульної поліції.

Окрім того, вказаний дорожній знак є інформаційно-вказівним знаком.

При цьому, колегія суддів зауважує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCAM ІІ LTI 20/20 № ТС008449.

На роздруківці файлу з лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів TruCAM ІІ LTI 20/20 № ТС008449 зазначено: дата здійснення вимірювання швидкості руху транспортного засобу 03.11.2021; місце здійснення вимірювання швидкості руху транспортного засобу М-05; максимально допустима швидкість з якою може рухатися транспортний засіб 50 км/год; швидкість з якою рухався транспортний засіб під керуванням позивача 99 км/год; дистанція на якій здійснювалося вимірювання швидкості руху транспортного засобу 161,0 м; серійний номер лазерного вимірювання швидкості руху транспортних засобів ТС008449 (а.с.32).

Окрім того, на виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року Департаментом патрульної поліції надано відеозапис з приладу TruCam ІІ LТІ 20/20 №ТС008449 ("Відеозапис правопорушення Сверстюк В.А.webm") та відеозаписи з портативного відеореєстратора інспектора: "4", " 4 ", " 4 ", " 4 ", " 4 ", " 4 ", засвідченні електронно цифровим підписом.

З наданих відеозаписів вбачається, що інспектор підходить до транспортного засобу «Acura MDX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував громадянин ОСОБА_1 , привітався, назвав своє прізвище та посаду.

Також інспектор повідомив прозивача про причину зупинки транспортного засобу, а саме: перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортного засобу, рух зі швидкістю 99 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год» та відповідно до п. 2.4 ПДР України повідомив про необхідність надання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію на цей транспортний засіб.

При цьому, на вимогу громадянина ОСОБА_1 інспектор надав для ознайомлення своє службове посвідчення.

В подальшому інспектор, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕОА №4983718 від 03 листопада 2021 року, якою прийняв рішення про накладення на громадянина ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, роз`яснив строки на сплату штрафу за вказаною постановою та надав вищевказану постанову громадянину ОСОБА_1 для ознайомлення.

Після закінчення розгляду справи інспектор, оголосив внесену постанову та надав її копію позивачу, про що свідчить власний підпис останнього у графі № 9 оскаржуваної постанови та підтверджується відеозаписами.

При цьому, в оскаржуваній постанові серії ЕОА №4983718 від 03 листопада 2021 року у пункті « 7» зазначено, що до постанови додається «Т/с008449».

Отже, факт порушення позивачем ПДР України підтверджується матеріалах справи.

Окрім того, позивач під час спілкування з інспектором не виявляв бажання ознайомлюватися з матеріалами справи, а лише наголошував на тому, що інспектор, не має права здійснювати вимірювання швидкості руху транспортних засобів за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів TruCAM ІІ LTI 20/20.

Щодо доводів позивача про ненадання йому можливості скористатися правовою допомогою, колегія суддів зазначає наступне.

Так, Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 №5-рп/2015 вказав, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КпАП України, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КпАП України.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи "Максименко проти України" обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Судовою колегією враховується, що санкція ст. 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, а відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

При цьому судова колегія звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Окрім того, з відеозапису вбачається, що інспектором роз`яснено позивачу, що він має право на отримання правової допомоги та може користуватися послугами адвоката.

Разом з тим, доказів, що у реалізації такого права позивачу було відмовлено, матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів вважає, що транспортний засіб «Acura MDX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував громадянин ОСОБА_1 , рухався на ділянці дороги Одеська область, Біляївський район, с. Алтестове, 449 км автомобільної дороги М-05 «Київ-Одеса» зі швидкістю 99 км/год в зоні дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 49 км/год та порушив п. 12.9 б ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, що належним чином відображено в оскаржуваній постанові, яка прийнята відповідно до норм чинного законодавства, є законною та скасуванню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в діях позивача наявний складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, що в повній мірі підтверджує доводи апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.

Постанову виготовлено: 21 березня 2023 року.