Справа № 295/396/23
Суддя: Стрілецька О. В.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №295/396/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді Стрілецької О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом, поданим представником ОСОБА_1 - адвокатом Логіновим Русланом Миколайовичем, до Департаменту патрульної поліції, третя особа - поліцейський 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Зубчук Артем Миколайович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог

12.01.2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №6356621 від 02.01.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідно до даної постанови позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.1 Правил дорожнього руху, а саме - керування транспортним засобом особою позбавленою права керування транспортним засобом, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Представник позивача в позові вказує, що ОСОБА_1 02.01.2023 р. був зупинений працівниками поліції по вул. Сосновій в м. Житомирі, оскільки транспортний засіб рухався без включених фар поза межами населеного пункту. В подальшому працівник поліції повідомив позивача, що його відповідно до рішення суду позбавлено права керування транспортним засобом на один рік, за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАп. Патрульним поліцейським складено відносно ОСОБА_1 постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за більш серйозне з числа вчинених правопорушень.

Адвокат Логінов Р.М. не заперечує, що позивач рухався на автомобілі без ввімкнених фар, проте зауважує, що керував ним в межах населеного пункту міста Житомира, про що вказано і в самій оскаржуваній постанові, тобто ОСОБА_1 Правил дорожнього руху не порушув, безпідставно був зупинений працівниками поліції.

Щодо застосування до позивача стягнення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, представник позивача вказує, що об`єктивна сторона вказаної статті полягає в прямому умислі, тобто в усвідомленні водієм, що він керує транспортним засобом, в той час як він позбавлений права керуванням ним.

Вважає, що в цій частині постанова винесена безпідставно, оскільки ОСОБА_1 вперше почув при перевірці документів про факт позбавлення його судом права керування транспортними засобами, оскільки жодного разу не брав участі в судових засіданнях під час судового розгляду.

Зі змісту оскаржуваної постанови неможливо встановити, яким саме рішенням, від якого числа позивач позбавлений права керування, до постанови не долучена копія рішення суду про позбавлення позивача права користування транспортним засобом.

На думку представника позивача, постанова сформульована не конкретно, оскільки в ній наявне лише посилання на п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України, але відповідно до її фабули вказано, що ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, передбачені п. 9.8 та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Жодних доказів щодо порушення позивачем вимог п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху працівниками поліції не надано.

ІІ. Процедура та позиції учасників розгляду справи

Ухвалою суду від 30.01.2023 р. в даній справі відкрито провадження та прийнято рішення проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Сторони не скористались наданим процесуальним правом і не подали заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

09.02.2023 р. представник позивача направив клопотання, в якому просив долучити копію постанови Житомирського апеляційного суд від 07.02.2023 року (а.с. 34-37).

У встановлений судом строк надійшов відзив на позовну заяву від представника Управління патрульної поліції у Житомирській області області Яремчук Л. (а.с.20-26).

У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача вказала, що всупереч ПДР ОСОБА_1 керував транспортним засобом поза межа населенного пункту, чим порушив вимоги п. 9.8 Правил дорожнього руху України, вказане підтверджується даними «Гугл»-карти та відоезаписом з нагрудного портативного відеореєстратора патрульного поліцейського.

Разом з тим, позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за рішенням поліцейського лише з вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, що є його правом і не може вважатись порушенням вимог Закону Україну "Про Національну поліцію".

На посилання адвоката Логінова Р.М. щодо відсутності вини в діях позивача в порушенні п. 2.1 «а» ПДР України, оскільки останньому не було відомо, що відносно нього винесено постанову про притягнення його до адміністратиної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, вказала, що дана обставина не звільняє позивача від адміністративної відповідальності, оскільки станом на 02.01.2023 року позивач був позбавлений права керування транспортним засобом.

Зазначає, що незнання ОСОБА_1 про винесену постанову про позбавлення права керування транспортним засобом, відбулось з його особистої халатності та небажання з`ясувати обставини справи вчиненого ним раніше грубого порушення Правил дорожнього руху .

Також представник відповідача вказує, що будь-яких порушень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови інспектором допущено не було.

Представник Управління патрульної поліції у Житомирській області вважає винесену постанову про накладення адміністративного стягнення обґрунтованою, а доводи позивача не підтвердженими належними доказами, тому просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

На підтвердження заперечень проти позову відповідач направив до суду також компакт-диск, який містить відеозаписи з портативного відеореєстратора інспектора (а.с. 33).

Інших заяв по суті спору не надійшло.

ІІІ. Законодавство, що підлягає застосуванню

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

IV. Обставини встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду

Судом встановлено, що 02.01.2023 року поліцейський 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Житомирській області Зубчук А.М. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6356621, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності та відносно нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 02.01.2023 р. о 08:51 год керував транспортним засобом із вимкненим ближнім світлом фар поза населеним пунктом та при перевірці документів було встановлено, що водій позбавлений права керування, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом

Зі змісту постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вбачається, що доказами підтвердження факту вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, які покладені в основу рішення патрульного поліцейського, є записи з камери №475470.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху України, ці Правила відповідно доЗакону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі. Це має бути гарантією передбачуваності розвитку ситуації на дорозі. Будь-яке відхилення від вимог та положень Правил може призвести до порушення встановленого порядку руху дорогами України і створення аварійної ситуації.

В пункті 1.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, передбачена ч.4 ст.126 КУпАП, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП слід довести: перше, що особа керувала транспортним засобом, друге, що дана особа була позбавлена права керування транспортними засобами.

З матеріалів справи слідує, що позивачем визнається той факт, що саме він 02.01.2023 року о 08:51 год. у м. Житомирі по вулиці Соснова, керував транспортним засобом марки "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а отже даний факт не потребує додаткового підтвердження відповідно до положень ч.1 ст.78 КАС України.

Судом встановлено, що постановою Богунського районного суду м. Житомира від 07.07.2022 року ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с.25-26).

Згідно з постановою Житомирського апеляційного суду від 07.02.2023 року постанова Богунського районного суду м. Житомира від 07.07.2022 року залишена без змін (а.с. 36-37).

Таким чином, матеріалами справи беззаперечно підтверджується, що позивач 02.01.2023 року керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за скоєння якого передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що позивач був позбавлений права керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, - керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Стосовно твердження адвоката Логінова Р.М. про те, що позивачу не було відомо про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, те, що він не отримував постанову Богунського районного суду м. Житомира від 07.07.2022 у справі, а тому йому не було відомо про позбавлення його права керування транспортним засобом, суд вважає їх безпідставними, такими, що не спростовують факт того, що позивач позбавлений права керування транспортними засобами згідно з рішенням суду, та такими, що свідчать про обраний ним спосіб захисту для уникнення від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за порушення ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Зі змісту відеозапису вбачається, що позивачу достеменно було відомо, що відносно нього був складений протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, копію якого він отримав, проте протягом шести місяців він не цікавився станом розгляду справи, оскільки протокол був складений 22.11.2021 року, а справа судом розглянута лише 07.07.2022 року, з його слів: «чекав в застосунку «Дія» повідомлення, щоб сплатити штраф».

Крім того, зі змісту постанови Житомирського апеляційного суду від 07.02.2023 року вбачається, що при апеляційному розгляді справи не встановлено порушень судом першої інстанції порядку розгляду справи про адміністртаивне правопорушення, за результатами якої позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

В даному випадку, позивач порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР України, де зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, яке в позивача було відсутнє.

Суд звертає увагу, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особі ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Проте слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки воно є мірою свободи та можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Сам лише факт неотримання позивачем судового рішення в порядку розгляду справи, не може вважатися поважною причиною невиконання рішення суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою самого ОСОБА_1 , тобто його свідомим волевиявленням.

В підсилення своєї правової позиції, суд звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» наголошував, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки водіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Суд вважає, що не заслуговують на увагу доводи позивача щодо недолучення до постанови рішення про позбавлення права керування та відсутність в постанові номеру справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КпАП, оскільки нормами чинного законодавства України не передбачено вчинення вказаних дій працівниками поліції під час складання постанови про вчинення адміністративного правопорушення.

З наданого представником відповідача відеозапису з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського вбачається, що при собі в паперовому вигляді посвідчення водія ОСОБА_1 не мав, пред`явив лише електронний варіант в застосунку «Дія», що дає підстави вважати, що посвідчення водія було вилучене працівниками поліції під час оформлення протоколу про адмінінстративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. В той же час, суд звертає увагу, що позивач не долучив до даного позову копію посвідчення водія, що могло б підтвердити факт, що останнє не вилучалось і знаходиться у позивача.

Не заслуговують на увагу доводи представника позивача, що транспортний засіб позивача був зупинений незаконно, оскільки вони не підтверджені жодними доказами.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Водночас, представник позивача, всупереч вимогам ст.ст. 77, 78 КАС України, не надав суду жодного доказу на підтвердження доводів, викладених ним в позовній заяві. Сам по собі обов`язок відповідача довести правомірність свого рішення не звільняє позивача від обов`язку надати суду докази в обґрунтування власних доводів.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Беручи до уваги встановлені під час розгляду адміністративного позову фактичні обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними, не доведені відповідними засобами доказування, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом вже будучи позбавленим права керування на підставі рішення суду, яке на момент складання оскаржуваної постанови набрало законної сили, а в подальшому залишено без змін за наслідками апеляційного перегляду, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, за вчинення якого на позивача правомірно накладено адміністративне стягнення, яке цілком відповідає ступеню стяжкості скоєного; судом не встановлено, що рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнято з порушенням норм чинного законодавства або з порушенням прав позивача, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд вважає, що рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути скасовано лише з формальних підстав за умови підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення

Також суд звертає увагу на поведінку позивача, як водія транспортного засобу, який повинен чітко дотримуватись встановлених Правил дорожнього руху України. Під час зупинки транспортного засобу патрульним поліцейським ОСОБА_1 не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, неодноразово прохав працівника поліції піти йому на поступки, після винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, що свідчить про те, що йому достовірно було відомо, що він позбавлений права керування транспортними засобами, намагався знову сісти за кермо автомобіля, щоб доїхати додому. Суд розцінює вказані дії ОСОБА_1 як незнання та захувале ігнорування водієм Правил дорожнього руху.

Суд не надає оцінку доводам адвоката щодо відсутності в діях позивача порушень п. 9.8 ПДР України, оскільки позивач не був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 122 КУпАП, що підтверджується змістом оспорюваної постанови, а також доводами представника відповідача у відзиві на позовну заяву.

При цьому суд звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Крім того, Верховний Суд в своїх постановах від 25.09.2019 справа №127/19283/17, від 02.12.2019 справа №766/10693/17, від 02.12.2019 справа № 164/2068/17, зазначав, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за статею 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт іншого порушення не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Таким чином, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України суд залишає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 251, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 42, 43, 74, 77, 99, 139, 242-246, 286, КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанову поліцейського 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Зубчука Артема Миколайовича у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6356621 від 02.01.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, оскільки розгляд справи проведено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ф. Ернеста, 3, .

Третя особа: поліцейський 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Зубчук Артем Миколайович, місце знаходження: м. Житомир, вул. Покровська, 96.

Суддя О.В. Стрілецька