Справа № 165/3066/22
Суддя: Василюк А. В.
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/3066/22
Провадження № 2-а/165/9/23
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2023 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської у складі:
головуючого судді Василюка А.В.,
за участю секретаря Навроцької М.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, поліцейського ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Кондратюка Вадима Леоновича, про визнання постанови по справі про адміністративне правопорушення протиправною, її скасування, та закриття провадження у справі
16 листопада 2022 року адвокат Бакун О.С. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ГУНП у Волинській області, поліцейського ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Кондратюка В.Л., визнання постанови по справі про адміністративне правопорушення протиправною, її скасування, та закриття провадження у справі.
В обґрунтування позову зазначив, що 22 вересня 2022 року поліцейським ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Кондратюком В.Л. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ №165348, якою позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. У оскаржуваній постанові зазначено, що 22 вересня 2022 року ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб. Із вказаною постановою не погоджується, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю доказів наявності у позивача умислу на вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП. Наголосив також на тому, що постанова прийнята поліцейським з порушенням вимог ст. 251, 280, 283 КУпАП, оскільки останній невірно зазначив адресу перебування особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не врахував стан здоров`я такої особи, його дієздатності та виніс її за відсутності ОСОБА_1 , оскільки підпис в постанові останньому не належить. Вказує, що позивач є інвалідом другої групи, страждає психічним захворюванням і йому протипоказані психоемоційні навантаження. Крім того, в період з 22 вересня 2022 року по 23 вересня 2022 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в Нововолинській ЦМЛ в терапевтичному відділені, а в період з 23 вересня 2022 року по 02 листопада 2022 року на стаціонарному лікуванні у КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради. У ОСОБА_1 наявне обмеження життєдіяльності у вигляді порушень контролю поведінки, а тому є всі підстави вважати, що він за своїм станом здоров`я не усвідомлював протиправний характер своїх дій та не передбачав і свідомо не допускав шкідливі наслідки від таких дій. Зазначає, що рішення суб`єкта владних повноважень не може грунтуватися на припущеннях, а тому просить оскаржувану постанову визнати протиправної та скасувати, а провадження у справі закрити. Також просив врахувати, що ОСОБА_1 отримує інтенсивне лікування і не пам`ятає про винесення постанови, 07 листопада 2022 року він отримав оскаржувану постанову поштою як звичайну кореспонденцію і лише тоді йому був призначений захисник через БВПД. З тих підстав просить поновити йому строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ №165348 від 22 вересня 2022 року.
Ухвалою суду від 21 листопада 2022 року відкрито провадження у справі.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник Бакун О.С. не з`явились, останній подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити та долучив рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 09 грудня 2022 року, що набрало законної сили, яким ОСОБА_1 визнано недієздатним внаслідок психічного захворювання (а.с.30).
У судове засідання представник Головного управління Національної поліції у Волинській області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.25, 29).
У судове засідання поліцейський ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Кондратюк В.Л. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.24).
Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
У судовому засіданні встановлено, що 22 вересня 2022 року поліцейський ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Кондратюк В.Л. виніс постанову серії ГАБІ №165348, згідно з якою 22 вересня 2022 року ОСОБА_1 , перебуваючи по проспекту Дружби, 17/24, в м. Нововолинську, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції. Вищевказаною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. (а.с.9).
Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.
Згідно з ч.1, ч.2 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена, зокрема, ст.183 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст.283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові, дату народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Статтею 183 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.
Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб ніби то для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.
Відповідно до вимог ст.17 КУпАП, обставиною, яка виключає адміністративну відповідальність, зокрема, є вчинення правопорушення в стані неосудності.
Відповідно до ст. 20 КУпАП, не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.
Необхідною умовою притягнення до адміністративної відповідальності є наявність вини особи, що вчинила адміністративне правопорушення. Особи, що страждають психічними розладами й у силу цього не здатні усвідомлювати характер вчинених ними дій або оцінювати їх соціальне значення, а також не здатні керувати своїми діями через поразку вольової сфери психіки, не можуть діяти умисно або необережно, тобто виявити вину в адміністративно-правовому змісті.
Осудність - це психічний стан людини, який передбачає, що під час вчинення злочину людина може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта адміністративного правопорушення. Між осудністю й виною є тісний взаємозв`язок. Осудність, як і вина - невід`ємний елемент складу адміністративного правопорушення. Осудність - ознака складу адміністративного правопорушення, що характеризує його суб`єкт; вина - ознака складу, який характеризує суб`єктивну сторону. Осудність, як і вина, характеризується певними ознаками: інтелектуальними й вольовими. Вольова ознака юридичного критерію неосудності - нездатність особи під час вчинення адміністративного правопорушення керувати своїми діями (бездіяльністю) - означає нездатність людини діяти з своєї волі, відповідно до своїх уявлень, переконань, нездатність утриматися від імпульсивних, мимовільних й інших подібних діянь. Інтелектуальна ознака юридичного критерію неосудності означає нездатність особи під час адміністративного правопорушення усвідомлювати фактичний характер і суспільну шкідливість вчинюваних діянь (бездіяльності) та їх наслідків усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.
Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №714367 від 22 червня 2022 року, позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи загального захворювання, йому протипоказана робота з психоемоційним навантаженням (а.с. 14).
Відповідно до довідки КНП "Нововолинська ЦМЛ" від 28 вересня 2022 року (а.с.7) ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні з 22 по 23 вересня 2022 року.
З виписки історії хвороби №4989 (а.с.8) вбачається, що ОСОБА_1 , перебував на лікуванні КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради з 23.09.2022 р. по 02.11.2022 р. з діагнозом: змішаний афективний розлад з частими декомпенсаціями маніакальних станів, поточний маніакальний епізод з поведінковими розладами. (F 31.1).
Наявність психічного захворювання саме по собі викликає сумнів в осудності позивача, тобто у здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, внаслідок хворобливого стану.
Розглядаючи справу суд також враховує, що рішенням Нововолинського міського суду від 09 грудня 2022 року, що набрало законної сили 09 січня 2023 року (а.с.30) ОСОБА_1 визнано недієздатним внаслідок психічного захворювання та встановлено над ним опіку. Опікуном призначено ОСОБА_2 .
Частиною 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ч.1 ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Проте, виходячи з досліджених документів, вбачається що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК психоневрологічної спеціалізованої комісії Волинського обласного бюро від 22.06.2022, йому протипоказана робота з психоемоційним навантаженням, обмежений в здатності до спілкування та контролю своєї поведінки, на час розгляду справи судом, у встановленому Законом порядку визнаний недієздатним, тому існує сумнів у тому, що він усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав та бажав чи свідомо допускав шкідливі наслідки від таких дій.
Отже, неможливо беззаперечно встановити наявність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 , а саме суб`єктивної його сторони. Діючими нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено призначення судової психіатричної експертизи у справах про адміністративні правопорушення, а тому суд не має можливості самостійно встановити факт вчинення правопорушення особою у стані неосудності.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, а саме його суб`єктивної сторони.
Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що позивач ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю ІІ групи, був позбавлений права користуватися правничою допомогою адвоката як при розгляді справи про адміністративне правопорушення так і при прийнятті оскаржуваної постанови.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Згідно з ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Зазначені положення повністю відповідають і вимогам п.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», які вказують, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Зважаючи на те, що відповідачем не надано суду доказів, що підтверджують заперечення проти позову, суд приходить до висновку, що жодним доказом наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП в діях позивача встановлено не було.
Отже, поліцейським при виявленні правопорушення, фіксації правопорушення, формуванні доказової бази (матеріалів справи), розгляду справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст.258 КУпАП, оскільки після виявлення факту правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем правомірність свого рішення не доведено.
Враховуючи наведене, суд вважає висновки поліцейського про порушення позивачем вимог КУпАП припущеннями та такими, що не підтверджені фактичними даними для доказування вини особи, оскільки обставини з якими закон пов`язує настання даних подій відповідачем не доведені.
Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Наведене свідчить, що під час винесення постанови були порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.
На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП.
У судовому засіданні встановлено, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінюючи дії відповідачів на відповідність вищевказаним критеріям, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою її не було мотивовано. При її винесенні поліцейський не зібрав відповідні докази та вчинив ряд порушень, зокрема: постанова була складена у відсутності захисника, чим було порушено право особи на захист, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.
Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Оскільки відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП жодним чином не спростовано відповідачами, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови не були дотримані вимоги КУпАП щодо необхідності з`ясування всіх обставин справи, в тому числі щодо стану здоров`я особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому суд вважає, що постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу підлягає скасуванню.
При цьому суд враховує, що відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України при обґрунтованості заявлених вимог щодо наявності підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд уповноважений закрити справу про адміністративне правопорушення, а тому з метою повного відновлення прав позивача, суд вважає необхідним закрити справу про адміністративне правопорушення щодо нього.
Однак, вимога щодо визнання протиправною постанови не підлягає задоволенню, оскільки місцевий суд, як адміністративний суд не уповноважений ухвалювати такого виду рішення.
З огляду на стан здоров`я позивача, суд вважає підставною та задоволює вимогу позивача про поновлення йому строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ №165348 від 22 вересня 2022 року.
Частиною 1статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи той факт, що позивач звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи, відповідно до ст.139 КАС України, суд вирішив зарахувати судовий збір у розмірі 496,20 грн. в дохід держави за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Волинській області.
Керуючись ст.9, ст.246, ст.250, ст.268, ст.286 КАС України, на підставі ст.222, ст.258, ст.265-2, ст.283, ст.287, ст.293 КУпАП,
Позов задоволити частково.
Поновити позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ №165348 від 22 вересня 2022 року.
Постанову серії ГАБІ №165348 від 22 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183 Кодексу України з накладенням на останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення, закрити.
У решті позовних вимог відмовити.
Зарахувати судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок в дохід держави за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області.
Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст.286 КАС України, у відповідності до ч.4 цієї статті, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Нововолинський міський суд Волинської області.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Головуючий суддя А.В. Василюк