Справа № 363/2/23
Суддя: Дьоміна О. П.
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючої судді Дьоміної О.П., за участі секретаря судового засідання Матвєєвої Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії БАВ №203244 від 14.12.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом який в подальшому, 13.01.2023 року уточнив та остаточно просив: скасувати постанову інспектора роти №2 взводу №2 БУПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Ковчука М.В. серії БАВ №203244 від 14.12.2022 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі, стягнути за рахунок державних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на його користь понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 496,20 грн. Так, в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що постановою серії БАВ №203244 від 14.12.2022 року інспектора роти №2 взводу №2 БУПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Ковчука М.В. (який діє від імені органів Національної поліції, а саме від імені Департаменту патрульної поліції, Національної поліції України і її територіальних органів), позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що 14.12.2022 року о 13 год. 39 хв. на трасі М21 біля (с.) Калинівка, керуючи транспортним засобом ТОYОТА САМRY, державний номерний знак НОМЕР_1 нібито перевищив дозволену швидкість на 51 км/год, чим порушив вимоги п 12.4 ПДР України. Інспектор роти №2 взводу №2 БУПП у Вінницькій області старший лейтенант поліції Ковчук М. В. зафіксував швидкість транспортного засобу за кермом якого знаходився ОСОБА_1 не в автоматичному режимі, лазерним вимірювачем швидкості руху ТrиCam №000303, тримаючи його в руках. Позивач, зазначає, що вимірювання перевищення встановленого обмеження швидкості руху не допускається приладом Тrи Cam, який не встановлено стаціонарно, оскільки вібрація приладу ТrиCam, який не встановлено, може дати більшу похибку, аніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким він керував. Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною та необгрунтованою, проігнорувавши очевидну відсутність складу адміністративного правопорушення, інспектор склав постанову про накладення штрафу за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, не надавши жодного доказу вчинення даного правопорушення. Зазначив також, що інспектор поліції порушив вимоги ч. 2 ст. 40 Закону №580 VIII згідно якого, інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці, контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком при здійсненні відеофіксації (дорожній знак «5.70»). Також інспектор поліції не надав доказів де знаходився автомобіль під його керуванням, була відсутня прив`язка до місцевості, зокрема, що це населений пункт. Враховуючи вищенаведене вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі доказів, які б свідчили про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, отже не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає себе невинним, постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального чи процесуального права. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 і змушений звернутися до суду із вищезазначеним позовом.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04 січня 2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 13 січня 2023 року, на виконання ухвали суду від 04 січня 2023 року, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав суду заяву про усунення недоліків та уточнений адміністративний позов.

16 січня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

02 березня 2023 року через канцелярію суду представником відповідача- Ковальчуком Д.О. був поданий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними. Так, під час несення служби в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 (смт. м. Калинівка Вінницької області) ПДР М-21 Виступовичі - Могилів-Подільський на 282 км 14.12.2022 року екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТrиСаm LТІ 20/20 (серійний номер ТС000303) було виявлено порушення ПДР України, а саме, водій транспортного засобу Тоуоtа з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 101 (сто один) км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 51 (п`ятдесят один) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Після чого було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію". Інспектор підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а ПДР України.Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Інспектор Ковчук М.В. виніс постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 340 грн., відповідно до санкції статті. В якості доказів до відзиву додано фото, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені ПДР України обмеження швидкісного режиму для населеного пункту та відео. Також представник відповідача зазначив, що відповідно до ст. 17 «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 pоку за №1314-VI (набрав чинності 01.01.2016 року) законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. В свою чергу, відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки за №22-01/25700, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 22.06.2022 року та чинного до 22.06.2023 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів ТrиСam LTI 20/20 №ТС000303 є придатним до застосування, як у ручному так і в автоматичному режимах. Посилання позивача на те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації ТrиСаm, який знаходився в руках працівника поліції і переміщався у просторі, а не був встановлений стаціонарно, що суперечить ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 40 ЗУ "Про національну поліцію, спростовуються інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач ТrиСаm відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного ручного режиму, вимірювач ТrиСаm також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режими. Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, винесеною компетентною службовою особою, в межах своїх повноважень, фотознімками приладу ТrиСаm, на яких зафіксований факт правопорушення, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. 06.03.2023 року на електронну адресу суду було надіслано доповнення до відзиву.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасники справи мають право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Від позивача та представника відповідача до суду надані заяви, в яких вони просили розглянути зазначену справу, за їх відсутності, позивач просив задовольнити позов, представник відповідача відмовити в задоволенні.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Так, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного:

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Крім того з ч. 1 ст. 5 КАС України випливає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист в тому числі і шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 14.12.2022 року інспектором роти №2 БУПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Ковчуком М.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №203244 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.Так, зі змісту вказаної постанови вбачається, що 14.12.2022 року о 13 год. 39 хв. АДМ 21,282 км Вінницька область Хмильницький район, с. Калинівка, водій, керуючи транспортним засобом в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 Калинівка, рухався зі швидкістю 101 км/год, при цьому перевищив дозволену швидкість руху на 51 км/год. Швидкість вимірювалася приладом ТrиСam LTI 20/20 №ТС000303, чим порушив п.12.4 ПДР України.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань). Так, ст. 14 зазначеного Закону вказує на те, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. При цьому до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за №1306, які відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, при цьому інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Так п. 1.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху повинні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Зі змісту п. 1.9 цих Правил слідує, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та інше. Що також узгоджується з п. 2.3 ПДР України, згідно з підпунктом «б» якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій повинен: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Так, зі змісту п. 12.4 ПДР України слідує, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Статтею 122 ч. 1 КУпАП передбачена відповідальність зокрема і за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Національна поліція України уповноважена через посадових осіб притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема і у разі перевищення у населених пунктах встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину. При цьому, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів, випливає зі змісту ст. 247 КУпАП.

Стаття 72 КАС України зазначає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 251 КУпАП - доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Як вже зазначалося вище зі змісту оскаржуваної позивачем постанови вбачається, що 14.12.2022 року о 13 год. 39 хв. АДМ 21,282 км Вінницька область Хмильницький район, с. Калинівка, водій, керуючи транспортним засобом в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 Калинівка, рухався зі швидкістю 101 км/год, при цьому перевищив дозволену швидкість руху на 51 км/год. Швидкість вимірювалася приладом ТrиСam LTI 20/20 №ТС000303.

Згідно листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019, № 22-38/49 - лазерний вимірювач «TruCam LTI 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки за №22-01/25700, виданого ДП «Укрметртестстандарт» 22.06.2022 року і чинного до 22.06.2023 року - лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000303 - відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Також можливість використання виробу TruCam LTI 20/20, виробництва Laser Technology Inс США, підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку.

Зі змісту Постанови КМУ від 10.11.2017 року за №833 «Про функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі» слідує, що технічні засоби (прилади контролю) - це пристрої, що дають змогу в автоматичному режимі здійснювати виявлення та фотозйомку або відеозапис подій, що містять ознаки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та інформація в яких захищена згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах. Такі технічні засоби входять до системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі (далі - система), визначення терміну якої встановлює, що це - взаємопов`язана сукупність технічних засобів (приладів контролю), програмних і апаратних засобів обробки отриманих за допомогою технічних засобів (приладів контролю) інформаційних файлів та метаданих, обміну з використанням телекомунікаційних мереж інформацією, необхідною для реалізації організаційних і процесуальних заходів під час здійснення контролю за дотриманням ПДР України його учасниками, що функціонує в єдиній інформаційній системі МВС. Суд зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCam є засобом саме вимірювальної техніки, а не засобом фото-відеофіксації і відповідає вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», а саме ст. 1 - засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності. А відтак засіб вимірюваної техніки TruCam LTI 20/20 №ТС000303 є належним засобом для встановлення швидкості руху транспортних засобів, а тому фіксування правопорушення, яке здійснено за допомогою цього приладу є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення пункту 12.4 Правил дорожнього руху України.

Суд не погоджується з позицією позивача про те, що поліцейський не мав права використовувати засіб вимірюваної техніки TruCam, тримаючи його в руках, оскільки можливість застосування приладу в ручному режимі описана в його методичних рекомендаціях щодо використання та інструкції з використання. Так, з відстані у близько 150-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. Достовірність інформації про порушення ПДР України може бути перевірена після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання ПДР України, передбачено вимогами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, в той же час зазначена стаття не містить приписів щодо можливості використання поліцією лише змонтованих технічних приладів.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. На думку суду відповідачем на виконання покладеного на нього обов`язку доказування, регламентованого ч. 2 ст. 77 КАС України, було доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його було притягнуто до відповідальності. Позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Не погоджується суд й позицією позивача про відсутність дорожніх знаків, які б вказували на початок населеного пункту, оскільки позивач як водій транспортного засобу повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Так дорожній знак «5.49 - Початок населеного пункту», дорожній знак «5.50 Кінець населеного пункту», дорожній знак «5.76 автоматична відеофіксація порушень ПДР України». Згідно п. 8.2 ПДР України - дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту, повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби, не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами, повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини, встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху, можуть бути розміщені над проїзною частиною, якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги), дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Відповідачем на підтвердження того, що заходи контролю за порушенням ПДР України за допомогою спеціальних технічних засобів були здійснені саме в зоні дії дорожніх знаків «5,49», «5.50», «5.76» надана відповідь заступника начальника служби автомобільних доріг у Вінницькій області від 17.02.2023 року за №179, що дає можливість суду зробити висновок про те, що порушення позивачем ПДР України були зафіксовані належними засобами та у визначений спосіб.

Таким чином, суд приходить до переконання, що при складанні процесуального документа порушень з боку уповноваженої особи щодо порядку оформлення оскаржуваної постанови не вбачається, інспектором вчинені всі необхідні дії, які передбачені нормами КУпАП та Законом України «Про Національну поліцію» при виявленні адміністративного правопорушення та притягнення особи до відповідальності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Тобто, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України, а відтак підстав для задоволення позову суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії БАВ №203244 від 14.12.2022 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_2 , дата видачі 14.03.2017, орган, що видав 3228, РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України (03048, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, )

Головуюча О.П. Дьоміна