Справа № 620/1707/22
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1707/22 Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту - 22.11.2022) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрікор Холдинг» до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрікор Холдинг» звернулося з позовом до суду, в якому просить визнати протиправними податкові повідомлення-рішення від 12.10.2021 №6104/25010700 та № 6105/25010700.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ» під час здійснення господарських операцій діяло відповідно до вимог чинного законодавства, тому порушення, допущені одним платником податків і відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків. З цього витікає, що порушення порядку здійснення господарської діяльності чи сплати податків контрагентів - підприємств вказаних в акті (якщо такі порушення мали місце) тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб, оскільки у відповідності до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ» надано для перевірки контролюючому органу належним чином завірені копії документів, які об`єктивно підтверджують реальність здійснення господарської операції. Виходячи з наведеного вважає, що платником податку ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ» правомірно сформований податковий кредит від постачальників ТОВ «Ю.Р.С.» та ТОВ «АГРЕЙН ТРЕЙД» доведений факт отримання товару, робіт/послуг, що підтверджує реальність господарських операцій. Крім того, контролюючим органом не заперечується наявність у ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ» необхідних первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку та відповідність вказаних у них обсягів господарських операцій і задекларованих у податковій звітності сум податкового кредиту з податку на додану вартість.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти позову та вказав, що при проведенні перевірки та розгляді заперечень встановлено, що платник податків ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ», використовуючи схеми ухилення від сплати податків за рахунок схемного податкового кредиту, в результаті чого занижений податок на додану вартість та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту, наступного звітного (податкового) періоду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин у справі. Доводи апеляційної скарги за своїм змістом дублюють доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2023 клопотання Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Разом із тим, у судове засідання призначене на 16.03.2023 в режимі відеоконференції представник відповідача не з`явився, будь-яких доказів неможливості прибуття у судове засідання не надав, тому колегія суддів вбачає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Агрікор Холдинг» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1 а.с.13-18).

Головним управління ДПС у Чернігівській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ» щодо правомірності формування податкової звітності з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Ю.Р.С.» за жовтень-листопад 2020 р. та по взаємовідносинам з ТОВ«АГРЕЙН ТРЕЙД» за листопад 2020 року.

За результатами перевірки складено акт №5387/07/36279482 від 02.09.2021 про результати документальної позапланової виїзної перевірки (т. 1 а.с.24-54).

Перевіркою встановлено:

- порушення ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ» п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185. п. 198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.4 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України в результаті чого занижений податок на додану вартість, що сплачується до державного бюджету всього на суму 321 732 грн., в т.ч. за жовтень 2020 року - 321 732 грн;

- завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) за листопад 2020 року на - 2 421 854 грн.

Не погодившись із висновками, викладеними в акті перевірки, ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ» надіслано заперечення вих. №1299 від 21.09.2021 (т. 1 а.с.55-65).

За результатами розгляду заперечення Головне управління ДПС у Чернігівській області листом від 05.10.2021 № 2377/ж12/25-01-07-03-08 повідомило, що заперечення не підлягає задоволенню, а аргументи, викладені ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ» в запереченні, не є достатньо обґрунтованими та не можуть бути враховані при винесенні податкового повідомлення-рішення (т. 1 а.с.69-76).

Головним управлінням ДПС у Чернігівській області винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 12.10.2021 №6104/25010700, яким ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ» збільшено суму грошового зобов`язання на 402 165,00 грн, з яких з податку на додану вартість 321 732,00 грн та штрафних санкцій 80 433,00 грн (т. 1 а.с.19);

- від 12.10.2021 №6105/25010700, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 2 421 854,00 грн (т. 1 а.с.21).

ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ» звернулось до Державної податкової служби України зі скаргою вихідний №1493 від 29.10.2021 на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області №6104/25010700 від 12.10.2021 та №6105/25010700 від 12.10.2021 (т. 1 а.с.77-87).

За результатами розгляду скарги ДПС України прийняло рішення №28808/6/99-00-06- 01-05-06 від 22.12.2021, яким залишила без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області №6104/25010700 та №6105/25010700 від 12.10.2021, а скаргу - без задоволення (т. 1 а.с.88-91).

Позивач, не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними, прийнятими з порушенням норм податкового законодавства, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово - господарські операції між позивачем з його контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності; доказів того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 цього ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб`єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Таким чином, іншим визначеним законодавством обов`язковим критерієм щодо підтвердження показників податкової звітності платника податків є забезпечення належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій, в тому числі дотримання вимог щодо підстав для здійснення такого обліку, якими можуть бути первинні документи, оформлені згідно з вимогами чинного законодавства. З урахуванням зазначеного право платника на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є також залежним від забезпечення ведення ним належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій.

Поряд з цим, у бухгалтерському та податковому обліку підприємства враховуються лише ті первинні документи, що складені за наслідками фактично проведеної господарської операції, тобто, зміст господарської операції превалює над її формою. За таких умов наявність належним чином оформлених первинних документів з приводу проведення певної господарської операції не може розглядатись як безумовне підтвердження наявності у платника податку права на формування витрат, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, та податкового кредиту з податку на додану вартість по відповідних господарських операціях.

Отже, правомірність формування платником відповідних показників бухгалтерського та податкового обліку має оцінюватись з урахуванням сукупності умов, визначених законодавством України як підстави для їх формування.

Оскільки сукупний аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що право платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є, перш за все, похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, з метою визначення правомірності формування позивачем вказаних показників податкової звітності з податку на додану вартість дослідженню підлягає реальність відповідних господарських операцій, що відбувались між позивачем та його контрагентами. Крім того, оцінці суду підлягають наявність належним чином оформлених первинних документів, які стали підставою для формування показників податкової звітності, використання платником податків придбаних товарів (робіт, послуг) в межах господарської діяльності.

Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.

Як вбачається з матеріалів справи, постачання мінеральних добрив здійснювалось відповідно до умов договорів, укладених з ТОВ «Агрейн Трейд» (Постачальник):

- договір поставки №01/2020-д (т. 1 а.с.140-151);

- договір постачання мінеральних добрий №02/2020-д (т. 1 а.с.152-155).

За умовами договорів Постачальник зобов`язується поставити (передати у власність Покупцю) в передбачені договором строки, а Покупець прийняти для використання у своїй підприємницькій діяльності, мінеральні добрива (агрохімікати), а в подальшому товар та вчасно оплатити його повну вартість по цінам цього договору.

Відповідно до умов вищезазначених договорів та специфікацій до договорів здійснювалась поставка таких мінеральних добрив (т. 1 а.с.144,149-151,156-1651): калій хлористий гранульований; аміак рідкий технічний; амоній сульфат добривний.

В листопаді 2020 року здійснено поставку мінерального добрива, а саме: калій хлористий гранульований (рожевий) в кількості 153 тони на загальну суму з ПДВ 1 635 876,00 грн. Поставки підтверджуються видатковими накладними №162 від 23.11.2020 (т. 1 а.с.208), №169 від 20.11.2020 (т. 1 а.с.214), №168 від 19.11.2022 (т. 1 а.с.235).

Перевезення калію хлористого гранульованого здійснювалося власним транспортом ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ», що підтверджується товарно-транспортними накладними №1819, №1620 від 23.11.2020, №1614, №1615. №1616 від 20.11.2020, №1604. №1605, №1606 від 19.11.2020 (т. 1 а.с.209-210, 215-217, 236-238).

Протягом листопада 2020 року було використано калію хлористого гранульованого в господарській діяльності підприємства шляхом внесення на поля в кількості 92,65 т, що підтверджується актами на списання матеріальних цінностей №АХ00000649 від 30.11.2020 та №АX00000650 від 30.11.2020 (т. 2 а.с.45-50,52-53).

Залишок мінерального добрива в кількості 60,35 т. станом на 01.12.2020 залишився на зберіганні по складу матеріалів, добрив, ЗЗР с. Ядути (Борзнянський район Чернігівської області), що підтверджується копією звіту «Товари на складах» за листопад 2020 року (т. 2 а.с.64-65).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно будівля складу належить ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ» на праві власності (т.5 а.с.17-19).

На підтвердження факту здійснення господарської операції ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ» також надано копію оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 за листопад 2020 року та копію картки рахунку 631 за листопад 2020 року по взаємовідносинах з ТОВ «АГРЕЙН ТРЕЙД», що підтверджує факт розрахунків між контрагентами за договором №02/2020-д від 24.02.2020 (т.1 а.с.166-171).

Відповідно до умов Договору поставки №02/2020-д від 24.02.2020 року ТОВ «АГРЕЙН ТРЕЙД» здійснювало також поставку аміаку рідкого технічного.

Постачальником (ТОВ «АГРЕЙН ТРЕЙД») в листопаді 2020 року здійснено поставку аміаку рідкого технічного в кількості 1009,020 т. на загальну суму з ПДВ 9807674,40 грн, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 2081 за листопад 2020 (т. 1 а.с.172-174).

Факт поставки також підтверджується видатковими накладними №145, 146, 147, 148, 149, 150, 151, 152, 154, 156, 158, 160,170, 171, 174, 175, 179, 180, 182, 183, 184, 186 за листопад 2020 року (т.1 а.с.190, 192, 194, 196, 199, 202, 211, 218, 220, 225, 229, 232, 240, 245, 248, т.2 а.с.1, 6, 12, 17, 23, 26, 35).

Перевезення аміаку рідкого технічного здійснювалося найманими перевізниками, що підтверджується товарно-транспортними накладними №Р3284, Р3283, Р3100, Р3099, Р3098, Р3096, Р3097, Р3095, Р3094, Р3088, Р3086, Р3087, 1819, 1620, Р3085, Р2891, 1616, 1614, 1615, Р2890, Р2656, Р2896, Р2892, Р2893, Р2883, Р2657, Р2882, Р2888, Р2884, Р2887, Р2889, 1604, 1605, 1606, Р2575, Р2574, Р2572, Р2573, Р2577, Р2576, Р2581, Р2579, Р2578, Р2584, Р2583, Р2582, Р2580, Р2627, Р2626, Р2625, Р2624, Р2623, Р2632, Р2630, Р2629, Р2628, Р2636, Р2638, Р2635, Р2634, Р2631, Р2640, Р2637, Р2649, Р2647, Р2646, Р2654, Р2645, Р2644, Р2643, Р2641, Р2895, Р2652, Р2651, Р2894, Р2650 за листопад 2020 року (т.1 а.с. 191, 193, 195, 197-198, 200-201, 203-208, 209-210, 212, 215-217, 219, 221-224, 226-228, 230-231, 233-234, 236-238, 241-244, 246-247, 249-251, т.2 а.с. 2-5, 7-11, 13-16, 18-22, 24-25, 27-34, 36-40).

Протягом листопада 2020 року було використано аміак рідкий технічний в господарській діяльності підприємства шляхом внесення на поля в кількості 1006,5 т, що підтверджується актами на списання матеріальних цінностей №29, №АХ00000637, №АХ00000638, №АХ00000639, №АХ00000640, №АХ00000648, які складені протягом листопада 2020 року (т. 2 а.с. 43-44, 59-63).

Залишок мінерального добрива в кількості 2,52 т. був повернутий постачальнику 08.12.2020 року відповідно до повернення постачальнику №17 від 08.12.2020 (т. 1 а.с.239).

На підтвердження факту здійснення господарської операції ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ» також надано копію оборотно-сальдової відомості по рахунку 2081 за листопад 2020 року та картки рахунку 631 за листопад 2020 року по взаємовідносинах з ТОВ «АГРЕЙН ТРЕЙД», що підтверджує факт розрахунків між контрагентами за договором №02/2020-д від 24.02.2020 (т. 1 а.с.166-174).

Відповідно до умов Договору поставки №01/2020-д від 20.02.2020 ТОВ «АГРЕЙН ТРЕЙД» здійснювало поставку амонію сульфату добривного.

В листопаді 2020 року ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ» здійснило попередню оплату на суму 2279000,00 грн за поставку амонію сульфату добривного в кількості 398т, що підтверджується платіжним дорученням №А27205 від 25.11.2020 (т. 1 а.с.175).

Поставка амонію сульфату добривного здійснювалася в грудні 2020 року, що підтверджується видатковими накладними №210, №212. №215, №222, що складені в грудні 2020 року (т.1 а.с.179,181,186,188).

Доставка здійснювалася залізничним транспортом до станцій розвантаження (станція Новгород-Сіверський, станція Доч, станція Прилуки), що підтверджується копіями залізничних накладних №44395960, №44404143, №44404168, №44413169, №44406312, №44415909, №44413185 (т. 1 а.с.180,182-185,187,189).

Перевезення від станції розвантаження з залізничних вагонів до місць зберігання мінерального добрива здійснювалося власним транспортом ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ», що підтверджується копіями накладних (внутрігосподарського призначення) та копіями подорожніх листів вантажних автомобілів, які складені в грудні 2020 року (т.2 а.с.128-167).

Зберігання амонію сульфату добривного здійснювалося на складах підприємства, а саме: в с. Володькова Дівиця в кількості 63,00 т., в с. Смяч в кількості 209.00 т., та в с. Ядути в кількості 126,00 т, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 2081 за грудень 2020 року та копіями звітів «Товари на складах» за період з грудня 2020 року по липень 2021 року (т. 1 а.с. 174, т. 2 а.с. 66-77).

Використання амонію сульфату добривного в господарській діяльності підприємства здійснювалося шляхом внесення на поля весною 2021 року, що підтверджується актами на списання матеріальних цінностей №АХ00000011 від 26.03.2021, №АХ00000012 від 24.03.2021, №АХ00000034 від 15.04.2021, №2 від 31.03.2021, №7 та №8 від 09.04.2021 (т.2 а.с.41-42, 51, 54-55, 56-58).

Факт оплати за поставлений товар за договорами поставки №01/2020-д від 20.02.2020 та №02/2020-д від 24.02.2020 підтверджується копіями платіжних доручень, копією акту звірки взаємних розрахунків із ТОВ «АГРЕЙН ТРЕЙД» за 2020 рік, а також копією листа №1534 від 25.11.2020 (т. 1 а.с. 175-178).

Реєстрація податкових накладних здійснювалася за фактом оплати товару в листопаді 2020 року (т.5 а.с.147-198).

23.09.2020 між ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ» (Замовник) та ТОВ «Ю.Р.С.» (Перевізник) укладений договір №2309-4 (т.2 а.с.175-185) надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні, за умовами якого Замовник доручає, а Перевізник приймає на себе зобов`язання надати відповідно до умов договору послуги по перевезенню наступних типів вантажів замовника: кукурудзи, соняшника, сої автомобільним транспортом перевізника, а Замовник зобов`язується прийняти надані послуги по перевезенню та оплатити їх вартість в порядку та строки, визначені договором.

Виконання даного договору підтверджується:

- актом надання послуг між ТОВ «АГРІКОР ХОЛДИНГ» та ТОВ «Ю.Р.С.» із зазначенням маршрутів перевезення, кількості перевезеного вантажу, вартості наданих послуг (т.3 а.с. 1, 7, 14, 42, 58, 81, 108, 133, 171, 199, 225, 239, т.4 а.с. 1, 16, 37, 62, 91, 116, 132, 151, 164, 186, 191, 200, 212);

- реєстри ТТН, перевезень, здійснених ТОВ «Ю.Р.С. за період, який зазначено в кожному конкретному реєстрі (т.3 а.с. 2, 8, 15, 43, 59, 82, 109, 134, 172, 200, 226, 240, т.4 а.с. 2, 17, 38, 63, 92, 117, 133, 152, 165, 187, 192, 201, 213);

- товарно-транспортні накладні, які складені при перевезенні вантажів протягом жовтня-листопада 2020 року (т.3 а.с. 2-6, 9-13, 16-41, 44-57, 60-80, 83-107, 110-132, 135-170, 173-198, 201-224, 227-238, 241-258, т. 4 а.с. 3-15, 18-36, 39-61, 64-90, 93-115, 118-131, 134-150, 153-163, 166-185, 188-190, 193-199, 202-211, 214-217);

- оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 за жовтень 2020 р. - листопад 2020 р. по взаємовідносинах з ТОВ «Ю.Р.С.» (т.2 а.с. 168);

- картка рахунку 631 за жовтень 2020 року - листопад 2020 року по взаємовідносинах з ТОВ «Ю.Р.С.» (т.2 а.с. 169-172);

- актом звірки взаємних розрахунків за жовтень 2020 року по взаємовідносинах з ТОВ «Ю.Р.С.» (т.2 а.с. 173);

- актом звірки взаємних розрахунків за листопад 2020 року по взаємовідносинах з ТОВ «Ю.Р.С.» (т.2 а.с. 174);

- копія журналу реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах ТОВ «ЕЛЕВАТОР АГРО» у період з 21.09.2020 по 16.12.2020 (т.2 а.с. 189-207);

- платіжні доручення (т.2 а.с.208-225);

- скріншоти з треками руху за перевіряємий період по конкретно визначеному автомобілю відповідно до державного номерного знака автомобіля (т.2 а.с. 226-246).

Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку. За змістом наведених норм, право платника податків на збільшення в податковому обліку сум податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником-платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 статті 201 ПК України) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Оцінюючи докази, надані сторонами, суди повинні мати на увазі, що сам факт наявності у позивача податкових накладних та інших облікових документів, виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах, а також те, що для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 809/1337/17.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 07 серпня 2018 року у справі №826/14619/13-а, від 14 серпня 2018 року у справі № 816/2045/17.

Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що документи, складені за наслідками господарських операцій між позивачем та його контрагентами не мають дефекту форми, змісту або походження, які в силу ч. 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

При цьому, податковим органом не було спростовано реальності та достовірності наданих первинних документів, не надано доказів, які б вказували, що дані документи складено з порушеннями чи в супереч нормам чинного законодавства.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 05 січня 2021 року у справі № 820/1124/17, висновки про відсутність реальності господарських операцій з огляду на відсутність у контрагентів трудових та матеріально - технічних ресурсів контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу наданої іншими контролюючими органами податкової інформації та опрацьованої узагальненої податкової інформації наявної в базі даних ДФС, зокрема і щодо неподання контрагентами податкової звітності, проте така податкова інформація, носить виключно інформативний характер. Посилання контролюючого органу на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними оскільки, фактично будь - які первинні документи платника податків не використовуються та не аналізуються, а отже така інформація не відповідає критерію юридичної значимості, та не є допустимим та достовірним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

Колегія суддів зазначає, що податковим органом не було спростовано реальності та достовірності наданих первинних документів, не надано доказів, які б вказували, що дані документи складено з порушеннями чи в супереч нормам чинного законодавства.

Крім того, контролюючим органом не надано доказів, щодо наявності кримінальних проваджень в межах яких досліджуються питання щодо контрагентів позивача в частині того, що господарські відносини позивача з даними підприємствами, які в подальшому і були досліджені під час проведення перевірки податковим органом, є фіктивними чи мають ознаки нереальних.

Між тим, відповідачем не надано жодних доказів того, що позивач діяв без належної обачності і йому мало бути відомо про порушення, які можливо допускаються контрагентами, при цьому, позивач не може нести відповідальність за можливі негативні наслідки господарської діяльності його контрагентів, а тим більше за відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачання товарів.

Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і не обізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Відповідачем не доведено наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагентів, як обов`язкової ознаки для визнання правочину недійсним та застосування адміністративно-господарських санкцій. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

На момент здійснення правовідносин підприємства-контрагенти позивача були зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість.

При цьому, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

Окрім того, слід зазначити, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у суб`єкта господарювання додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його контрагентами правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов`язань.

Колегія суддів наголошує, що підстави, які зазначені податковим органом в акті перевірки з урахуванням усіх наданих первинних документів позивачем, не є достатніми та належними для висновку про фіктивність господарських операцій та не узгоджуються з положеннями податкового законодавства.

При цьому, будь-яких зустрічних звірок контрагентів позивача проведено не було, доказів порушення податкового законодавства з їхнього боку не надано.

Вищевикладені пояснення позивача у поєднанні з наданими первинними документами підтверджують реальність господарських операцій по відносинам із контрагентами та пов`язаність придбаних товарів із господарською діяльністю підприємства.

Враховуючи викладене, висновки акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України в частині завищення від`ємного значення є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, а тому зменшення розміру від`ємного значення податку на додану вартість є протиправним.

В обґрунтування прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації щодо контрагентів, а не з аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Доводи відповідача про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат та податкового кредиту.

При цьому, відсутність та/або дефектність документів на транспортне перевезення не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 12.10.2021 №6104/25010700 та № 6105/25010700 прийняті не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, без врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, тому дане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, колегія суддів наголошує, що апеляційна скарга відповідача повністю дублює відзив на позовну заяву, тобто в ній не наведено норм законодавства, які порушені чи не враховані судом першої інстанції, не спростовано викладену у рішенні суду правову позицію та не спростовано доводів позивача, які стали підставою для задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 20.03.2023.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна