Справа № 488/4352/13-а
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 р. № 488/4352/13-а
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління пенсіонного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва, з урахуванням уточнених позовних вимог:

-визнати недостовірними наявні персональні дані автоматизованої системи обробки пенсійної документації та зобов`язати відповідача замінити недостовірні персональні дані позивача на достовірні;

-визнати протиправними дії відповідача, який у порушення статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зменшив до 494 місяців врахований раніше, згідно розпорядження 125424 від 23.04.2014 повний стаж позивача. Зобов`язати відповідача відновити відповідний даним персоніфікованого обліку стаж роботи позивача;

-визнати протиправними дії відповідача, який у порушення статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зменшив до 0,55575 коефіцієнту стажу з урахуванням кратності 1,35, який був обчислений раніше згідно розпорядження від 23.04.2014 у більшому розмірі 0,61088;

-визнати протиправними дії відповідача у частині порушення частини 4 розділу ХV прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у вигляді незаконного стягнення 2642 грн. 48 коп. нарахованих та виплачених позивачу; нарахувати та виплатити позивачу стягнені грошові кошти;

-визнати протиправними дії відповідача у частині порушення статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», шляхом невиплати підвищення щомісячної пенсійної;

-виплати на 22 % заробітку за двадцять другий рік стажу, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу невиплачену частину підвищення щомісячної пенсійної виплати на 22 % заробітку за двадцять другий рік стажу;

-визнати протиправними дії відповідача у частині порушення статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», шляхом невиплати підвищення щомісячної пенсійної виплати на 24 % заробітку за двадцять четвертий рік стажу. Зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу невиплачену частину підвищення щомісячної пенсійної виплати на 24 % заробітку за двадцять четвертий рік стажу;

-визнати протиправними дії відповідача у частині порушення статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», шляхом невиплати підвищення щомісячної пенсійної виплати на 26 % заробітку за двадцять шостий рік стажу. Зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу невиплачену частину підвищення щомісячної пенсійної виплати на 26 % заробітку за двадцять шостий рік стажу;

-визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у переведені за його бажанням, на призначену вперше з 05 березня 2013 року основну пенсійну виплату із солідарної системи, у обчисленому з урахуванням усього наявного після досягнення віку 60 років страхового стажу та з урахуванням заробітку в Україні за три попередні календарні роки;

-зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому різницю між щомісячними розмірами призначеної до виплати вперше страхової пенсійної виплати із солідарної системи пенсійного фонду та виплаченими раніше щомісячними розмірами основної пенсійної виплати.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.11.2017, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018, відмовлено у задоволенні позову.

Постановою колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 01.06.2022 р. постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.11.2017 р. та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. При прийнятті постанови Верховний Суд дійшов до висновку про те, що ані судом першої інстанції, ані судом апеляційної інстанції не було надано правової оцінки вимозі позивача про визнання протиправними дій Головного управління в частині порушення ч. 4 розділу XV Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у вигляді незаконного стягнення 2642,48 грн. нарахованих та виплачених позивачу, нарахування та виплата позивачу стягнених грошових коштів. Тому, для правильного вирішення спору суду необхідно розглянути позовну вимогу, яка була залишена поза увагою судів.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.06.2022 року справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва про визнання неправомірними дій суб`єкта владних повноважень щодо призначення пенсії передано за підсудністю до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2022 року вказана справа передана на розгляд судді Брагарю В.С.

Ухвалою від 17.08.2022 року суд прийняв справу №488/4352/13-а до свого провадження та призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 13.01.2023 року суд ухвалив замінити відповідача по справі №488/4352/13-а Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши що вимога позивача про визнання протиправними дій Головного управління в частині порушення ч. 4 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 у вигляді незаконного стягнення 2642,48 грн., нарахованих та виплачених позивачу, нарахування та виплата позивачу стягнених грошових коштів є похідною від вимоги про зменшення страхового стажу з 543 місяців до 494 місяців. Оскільки твердження позивача про зменшення страхового стажу з 543 місяців до 494 місяців спростовано судами, тому відповідно відсутні підстави для визнання протиправними дій Головного управління в частині порушення ч. 4 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 у вигляді незаконного стягнення 2642,48 грн., нарахованих та виплачених позивачу, нарахування та виплати позивачу стягнених грошових коштів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 та з 2001 року йому призначено пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до частини 2 статті 56 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796 - ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ".

Відповідно до статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок такого забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про пенсійне забезпечення» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені загальними законами: «Про пенсійне забезпечення», а з 1 січня 2004 року Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та спеціальним Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Статтею 56 цього Закону передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію. Зокрема, згідно з пунктом 2 зазначеної статті право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше ніж 20 років чоловіки, 15 років жінки, зі збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж, але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 % заробітку.

Аналіз викладеного положення закону свідчить про те, що воно визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Позивач продовжував працювати і у зв`язку з досягненням ним пенсійного віку 60 років, вважає, що має право на перехід на інший (на його думку) вид пенсії, передбачений загальним Законом № 1058-ІV, а відповідач цього права за ним не визнає.

Порядок перерахунку пенсій Законом № 796-ХІІ не встановлений, що є підставою для застосування судом при розгляді цього публічно-правового спору аналогії закону на підставі частини 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає абзац 2 частині 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 % визначеної законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абзацом 1 частини 2 статті 28 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону № 796-ХІІ, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.

Наведена правова позиція, стосовно тлумачення положень Законів України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, викладена в постанові Верховного суду України від 10 червня 2008 року №21-1748во07.

Тобто, посилання позивача на невикористане право вибору однієї з двох можливих пенсій не знайшло свого підтвердження, оскільки пенсія йому була призначена саме за віком.

Крім того, п. 13 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором.

Відповідно до статті 10 вказаного Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, а саме: за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Оскільки позивачу у 2001 році вже було призначено пенсію за віком (із зниженням пенсійного віку) то позовні вимоги в частині визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача у частині відмови в переведені позивача на призначену вперше з 5 березня 2013 року основну пенсійну виплату із солідарної системи зі здійсненням перерахунку з урахуванням страхового стажу після досягнення 60 років та заробітку по Україні за три попередні роки та здійснення у зв`язку з цим інших на його думку перерахунків задоволенню не підлягають.

У зв`язку з викладеним є безпідставними і вимоги позивача щодо стягнення заборгованості між щомісячними виплатами, оскільки така заборгованість відсутня, так як пенсія йому, як зазначено раніше, призначена вірно за віком зі зниженням пенсійного віку та з відповідним підвищенням.

Не відповідають дійсності і твердження позивача відносно безпідставного зменшення відповідачем більш повного стажу з 543 місяців до 494 місяців, зменшення коефіцієнту стажу з урахуванням кратності 1,35 з 0,61088 до 0,55575. В обґрунтування цих тверджень позивач додав до справи копії розпоряджень № 125424 від 23.04.2014 р., №125424 28.11.2013 р, № 125424 від 10.06.2015 р., № 125424 від 16.06.2014 р.

В той же час із цих розпоряджень вбачається, що перерахунок здійснювався з різних підстав (масовий перерахунок, зміна стажу, рішення суду) за певні періоди часу та з урахуванням стажу на певний період за різний час. Так, за розпорядженням від 10.06.2015 р. перерахунок здійснювався зі стажу - 494 місяці коефіцієнт 0,55575 станом на 31.12.2009 року, від 18.06.2014 р. зі стажу 504 місяці коефіцієнт 0,56700 станом на 28.10.2010 р, від 28.11.13 р. зі стажу 518 місяців коефіцієнт 0,58275 станом на 31.12.2011 р., від 23.04.2014 зі стажу 543 місяці коефіцієнт 0, 61088. Перерахунки здійснювались з урахуванням раніше виплачених сум.

Безпідставними є твердження позивача щодо ненарахування йому відповідачем підвищення пенсії на 1 відсоток за 22-й,24-й,26-й рік стажу понад 20 років.

Відповідно до ч.4 ст. 42 Закону № 1058-1У (з наступними змінами) у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Відповідно до вказаних вимог відповідачем в період з 13.05.2008 р. по 31.12.2009 р. пенсійна виплата була обчислена з страхового стажу 39 років 2 місяці 8 днів (по 31.12.2007 р.) у т.ч. понаднормативного стажу (понад 20 років) 19 відсотків.

З 01.01.2010 р. по 31.12.2011 р. пенсійна виплата була обчислена із страхового стажу 41 рік 2 місяці 8 днів у т.ч. понаднормативного стажу 21 відсоток.

З 01.01.2012 по 31.03.2014 пенсійна виплата обчислена із страхового стажу 43 роки 2 місяці 8 днів, у т.ч. понаднормативного стажу 23 відсотка, з 01.04.2014 р. із страхового стажу 45 років 3 місяці 9 днів у т.ч. понаднормативного стажу 25 відсотків.

Крім того, позивачу пенсія призначена за віком на пільгових умовах відповідно до Закону від 28.02.1991 р. № 796-Х11 у порядку, визначеному Законом № 1788-Х11 «Про пенсійне забезпечення», а з 01.01.2004 р. розмір пенсії перераховано відповідно до Закону № 1058-1У «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» таким чином, не має підстав вважати, що відповідачем внесені недостовірні відомості в індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються з автоматичної системи обробки пенсійної документації у зв`язку з чим і в цій частині в позові слід відмовити.

Шодо позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача у частині порушення частини 4 розділу ХV прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом незаконного стягнення 2642 грн. 48 коп. нарахованих та виплачених позивачу раніше, самоправного зменшення до 494 місяців; нарахування та виплати позивачу стягнені грошові кошти, суд зазначає наступне.

Оскільки судом встановлено, що не відповідають дійсності твердження позивача відносно безпідставного зменшення відповідачем більш повного стажу з 543 місяців до 494 місяців, зменшення коефіцієнту стажу з урахуванням кратності 1,35 з 0,61088 до 0,55575, тому відповідно відсутні підстави для визнання протиправними дій Головного управління в частині порушення ч. 4 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 у вигляді незаконного стягнення 2642,48 грн., нарахованих та виплачених позивачу раніше, самоправного зменшення до 494 місяців, зобовязання відповідача нарахувати та виплати позивачу самоправно стягнені кошти.

Крім того, відповідно до статті 50 Закону № 1058 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідач зазначив, що по пенсій справі позивача переплата в розмірі 2642,48 грн. не обліковувалась, утримання вказаної суми з пенсії позивача не проводилось.

Підсумовуючи вищенаведене та виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. С. Брагар