Справа № 160/12919/22
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Савченка А.В.
при секретарі судового засідання Губкіній А.М.
представника позивача Ксенчука Д.М.
представника відповідача Борисенка А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач 24.08.2022 р. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області щодо невиплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні;
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що при звільненні зі служби в органах внутрішніх справ позивачу протиправно не виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у відповідності до законодавства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
20 вересня 2022 року від Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області надійшов відзив, в якому вони просили у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що оскільки після звільнення зі служби позивач не набув права на отримання пенсії згідно з Законом України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осі», він не набув права й на отримання одноразової грошової допомоги.
20 вересня 2022 року надійшло клопотання Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 р. розгляд вказаної справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08.12.2022 р. о 16:00 год.
Позивач в підготовче судове засідання 08.12.2022 р. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений.
Представник відповідача в підготовче судове засідання 08.12.2022 р. також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений.
Наступне судове засідання призначено на 19.01.2023 р. о 13:00 год.
24 грудня 2022 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без його участі.
В підготовче судове засідання 19.01.2023 р. з`явився представник відповідача.
08 лютого 2023 року та 10 лютого 2023 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку EasyCon, тому просить суд надати можливість приймати участь в судових засіданнях, які будуть призначені по вищевказаній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
В судове засідання 16.02.2023 р. з`явився представник позивача та представник відповідача.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно із витягом наказу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 24.04.2012 р. №80 о/с дск звільнено в запас Збройних сил за п.64 «ж» (за власним бажанням) майора поліції ОСОБА_1 .
Відповідно до листа Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 25.11.2019 р. №1/с-7188/103/л-19 вислуга років на день звільнення позивача складала у календарному обчисленні 15 років 07 місяців 18 днів.
Згідно із листом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області Криворізьке МУ від 21.10.2020 р. №48/2 906 повідомлено, що оскільки позивач при звільненні з ОВС не мав право на пенсію, то одноразова грошова допомога при звільненні йому не нараховувалась та не виплачувалась, що також підтверджується довідкою від 21.10.2020 р. №1413 л/к.
Крім того, в матеріалах справи міститься довідка від 03.11.2020 р. про нараховані суми грошового забезпечення та індексації начальнику сектору ДСБЕЗ Дзержинського районного відділу Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області майору міліції Ступаку Р.А. за період з 01.04.2010 р. по 24.04.2012 р.
Відповідно до листа Головного управління МВС України в Дніпропетровській області Криворізьке МУ від 15.01.2021 р. №45/2-41/лк повідомлено позивача, що відсутні правові підстави для розрахунку йому розміру одноразової грошової допомоги при звільненні. Враховуючи, що нарахування та виплата одноразової грошової допомоги при звільненні не пов`язана з договірними правовідносинами (зобов`язаннями), визначеними Цивільним кодексом України, а тому відсутні підстави для нарахування та виплати йому інфляційних витрат та трьох процентів річних начебто від простроченої суми боргу.
В матеріалах справи міститься довідка Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 09.02.2021 р. №18/9-Г-15аз, яка підтверджує періоди проходження служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 з 06.09.1996 р. по 24.04.2012 р.
Відповідно до довідки від 19.09.2022 р. №1640, яка підписана заступником голови ліквідаційної комісії Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 майору міліції начальнику сектору ДСБЕЗ Дзержинського районного відділу Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, звільненого з органів внутрішніх справ за п.64 «ж» (за власним бажанням) наказом ГУМВС України в Дніпропетровській області віл 24.04.2012 р. № 80 о/с дек з 24.04.2012 для отримання одноразової грошової допомоги стаж служби для виплати одноразової грошової допомоги станом на 24.04.2012 р. становить: 15 років 07 місяців 19 днів:
1. посадовий оклад 1000,00 грн.;
2. оклад за спеціальним званням 125,00 грн.;
3. надбавка за вислугу років 30,0% - 337,50 грн.;
4. надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 15 % (Наказ ГУМВС від 04.03.2009 № 235) - 150,00 грн.;
5. надбавка виконання особливо-важливих завдань 50,00% - 731, 25 грн.;
6. премія 64, 427 % - 1510,01 грн.
Всього: 3 853,76 грн.
Позивач вважає, що невиплата одноразової грошової допомоги порушує його права, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Спірні правовідносини, з-поміж іншого, врегульовані Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII), який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (абзац перший Преамбули до вказаного Закону).
Відповідно до абзацу третього Преамбули Закону № 2262-XII держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент звільнення позивача з органів внутрішніх справ у 2012 р.) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Аналогічне положення закріплено в абзаці четвертому пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Порядок № 393), за змістом якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Наведені положення пункту 10 Порядку № 393 не пов`язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям особою права на пенсію.
Системний аналіз наведених положень Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» дає підстави для висновку, що частина друга статті 9 цього Закону встановлює дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним у ній особам, зокрема, це особи, які мають право на пенсію та звільнені зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини за наявності вислуги років 10 років і більше.
Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер, у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов`язане з наявністю 10 річної вислуги та звільненням з передбачених підстав, зважаючи на що не набуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної допомоги за умови наявності 10 і більше років вислуги.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 26 червня 2019 року № 821/3762/15-а.
Наведені положення пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 не пов`язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям права на пенсію.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі №821/3762/15-а та від 10.04.2019 р. у справі №823/1919/16.
Судом встановлено, що позивач звільнений з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області у запас за п.64 «ж» (за власним бажанням) та вислуга років служби останнього в органах внутрішніх справ в календарному обчисленні склала 15 років 07 місяців 18 днів.
Аналізуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер, у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов`язане з наявністю 10 річної вислуги та звільненням з передбачених підстав, таким чином не набуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної допомоги за умови наявності 10 і більше років вислуги.
Як вбачається з матеріалів справи та зокрема, доводів позивача, нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області здійснено не було.
Таким чином, суд вбачає ознаки протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, а тому задовольняє позовні вимоги в цій частині.
За приписами пункту 18.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07.10.2009 року № 222, одноразова грошова допомога особам рядового і начальницького складу, звільненим зі служби, нараховується з окладів за останніми штатними посадами, займаними перед звільненням, окладів за спеціальними званнями, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та премій (обчислених як середньомісячна сума за попередні повні дванадцять календарних місяців), крім одноразових додаткових видів грошового забезпечення, що були їм нараховані в останньому повному календарному місяці служби перед звільненням.
Відповідно до довідки від 03.11.2020 р. про нараховані суми грошового забезпечення та індексації начальнику сектору ДСБЕЗ Дзержинського районного відділу Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області майору міліції Ступаку Р.А. за період з 01.04.2010 р. по 24.04.2012 р., останнім повним відпрацьованим календарним місяцем є березень 2012 року, за який позивачу нарахована сума грошового забезпечення у розмірі 4110,90 грн.
Виходячи з викладеного, 25% місячного грошового забезпечення складає 1027,72 грн. (4110,90 грн. х 25 %).
Щодо строку звернення позовом до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції на час звернення із цим позовом) встановлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Згідно з ч. 1 розділу XIX Прикінцевих положень КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Крім того, у рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
Згідно з пунктом 2.1 мотивувальної частини вказаного рішення поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.
Суд, надаючи оцінку поняттям «грошова винагорода», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «оплата праці» і «заробітна плата», які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, дійшов висновку, що вказані поняття є рівнозначними.
Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.
До «усіх виплат» (заробітна плата, компенсація за невикористані відпустки, інші виплати) також належить і виплата допомоги (що є предметом позовних вимог незважаючи на те, що відповідно до спеціального законодавства має назву одноразова грошова допомога при звільненні).
Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
За приписами частини 2 цієї ж статті до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Спір у цій справі стосується перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, на яку військовослужбовець має право згідно з умовами проходження військової служби і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, а тому не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про її перерахунок та стягнення.
Аналогічна позиція була висловлена у постанові Верховного Суду від 28.07.2022 р. у справі №300/6805/21.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у цих спірних правовідносинах позивач не пропустив строк звернення до суду передбачений ч.2 ст.233 КЗпП України, оскільки цей строк було продовжено відповідно до ч. 1 розділу XIX Прикінцевих положень КЗпП України.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову з викладених вище підстав.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача судові витрати, відповідно до статті 139 КАС України, не стягуються.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 КАС України, -
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 20.03.2023 р.

Суддя А.В. Савченко