Справа № 420/47/23
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/47/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-37966-51-У від 18.02.2021 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 37788,74 грн.

У позовній заяві позивач зазначив, що про порушення своїх прав оскаржуваною вимогою дізнався 19.12.2022, ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження, після чого 02.01.2023 звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 06.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

25.01.2023 від ГУ ДПС в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву із додатками.

З доданих до відзиву матеріалів вбачається, що упродовж 2018-2020 рр. ФОП ОСОБА_1 згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 та абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зобов`язаний був сплачувати єдиний внесок в розмірі 8448 грн, нарахований за 2017 р., в термін до 10.02.20218.

Протягом 2018-2020 рр. ФОП ОСОБА_1 згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 та абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зобов`язаний був сплачувати єдиний внесок щоквартально в розмірі 2457,18 грн, нарахований за календарний квартал, в термін до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується внесок (19.04.2018, 19.07.2018, 19.10.2018, 21.01.2019) та 2078,12 грн - до 19.04.2020, 1036,06 грн - до 19.07.2020, 3178,12 грн до 19.10.2020, 2200 грн - до 19.01.2021.

Згідно даних інформаційної системи на даний час в ІКП за ФОП ОСОБА_1 обліковується заборгованість з єдиного внеску в сумі 37788,74 грн:

за 2017 р. - 8448 грн;

за 2018 р. - 9828,72 грн;

за 2019 р. - 11016,72 грн;

21.04.2020 р. - 2072,12 грн (І квартал);

20.07.2020 р. - 1039,06 грн (ІІ квартал);

19.10.2020 р. - 3178,12 грн (ІІІ квартал);

19.01.2021 р. - 2200 грн (IV квартал).

На підставі даних ІКП ГУ ДПС в Одеській області сформовану вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.02.2021 № Ф-37966-51, яка була направлена на адресу ФОП ОСОБА_1 та отримана останнім 16.04.2021 згідно повідомлення про вручення поштового відправлення 870.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт отримання 16.04.2021 ОСОБА_2 вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18.02.2021 № Ф-37966-51, тоді як із даним адміністративним позовом останній звернувся 02.01.2023, тобто через 1 рік 10 місяців та 15 днів.

На підставі викладеного ухвалою суду від 07.03.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги залишено без руху із наданням десятиденного строку з дня отримання ухвали для усунення зазначених вище недоліків, а саме надання до суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку на звернення до суду із даними вимогами.

Копію вищезазначеної ухвали направлено 13.03.2023 за вказаною в адміністративному позові електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

14.03.2023 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява, згідно з якою, копію ухвали суду від 07.03.2023 отримано ним через «Дію» 07.03.2022. При цьому позивач стверджує, що не розписувався в повідомленні про вручення поштового відправлення 870 та має намір звернутися до правоохоронних органів з питання порушення кримінального провадження щодо підроблення поштового вручення вимоги про сплату боргу. Просив надати йому копію поштового відправлення та продовжити на 10 днів строк для усунення недоліків.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 44 КАС України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

Однак позивач своїм правом не скористався, з матеріалами справи не ознайомився.

В свою чергу, відповідачем разом із відзивом надано до суду докази направлення відзиву із додатками на електронну адресу позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Станом на 22.03.2023 інших заяв від позивача до суду не надійшло, обґрунтоване клопотання про поновлення строку на звернення до суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним законом шляхом.

За змістом частини третьої статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 380/2355/20 від 28 травня 2021 року.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis, пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заява №45783/05; пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року в справі «Меньшакова проти України», заява №377/02).

Процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» («Перез де Рада Каванілес проти Іспанії»), заява №28090/95). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна Держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (пункт 44 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року «Osman v. the United Kingdom» («Осман проти Сполученого Королівства»), заява №23452/94 та пункт 54 рішення від 19 червня 2001 року «Kreuz v. Poland» («Круз проти Польщі»), заява №28249/95).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (пункт 47, заява №3236/03) суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їхня свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Відповідно до ч.3, 4 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Водночас суд не вбачає підстав для продовження позивачу строку на усунення зазначених вище недоліків за його клопотанням на невизначений строк.

Так, правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження періоду, у межах якого фізична або юридична особа (суб`єкти приватного права), а також орган державної влади та місцевого самоврядування (суб`єкти публічного права) можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права; у питаннях визначення строків одразу закладена певна суперечність між інтересами однієї сторони, яка наполягає на безумовному застосуванні процесуальних строків, та інтересами іншої сторони, яка вважає, що строк варто поновити (існує умовний конфлікт між принципом правової визначеності та принципом права на судовий захист (доступу до суду), обидва з яких є важливими елементами принципу верховенства права).

Встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого законом або судом проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень або судове рішення отримують додаткову легітимність (стабільність) та не передбачатимуть можливості перегляду (скасування), а правові наслідки їх прийняття (вчинення) не будуть відмінені.

Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, а також судового рішення.

Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності та об`єктивності, поведінки сторін, значимості справи та її впливу на суспільні відносини і національну безпеку, наявності фундаментальної судової помилки, а також непереборності обставин, що спричинили пропуск строку.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 123, 240 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про продовження строку на усунення недоліків адміністративного позову відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк