Справа № 160/4240/23
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
22 березня 2023 року Справа № 160/4240/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та рішень протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
06.03.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:

- визнати противоправними дії командира Військової частини НОМЕР_1 щодо мобілізації ОСОБА_1 на військову службу без проведення обов`язкового медичного огляду, передбаченого частиною 13 статі 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2022 року №44, відповідно до якого ОСОБА_1 прийнято на військову службу та призначено на посаду старшого механіка Військової частини НОМЕР_1 ;

- скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2022 року №76, відповідно до якого ОСОБА_1 переміщено на посаду головного сержанта - командира гармати Військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби та виключити зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2023 року зазначена вище справа розподілена судді Туровій О.М.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2023р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин; оригіналу документа про сплату судового збору за подання до суду адміністративного позову у розмірі 1073,60 грн.

На виконання вимог вказаної ухвали суду від 13.03.2023р. позивачем 16.03.2023р. надано уточнену позовну заяву, в якій останній виклав позовні вимоги в наступній редакції:

- визнати противоправною діяльність командира Військової частини НОМЕР_1 щодо мобілізації ОСОБА_1 на військову службу без проведення обов`язкового медичного огляду, передбаченого частиною 13 статі 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2022 року №44, відповідно до якого ОСОБА_1 прийнято на військову службу та призначено на посаду старшого механіка Військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби та виключити зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.

Також позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, в якій останній просить суд поновити пропущений строк, посилаючись на те, що його пропуск відбувся через поважні причини, а саме: через перебування позивача на військовій службі в лавах ЗСУ та безпосередню участь в бойових діях, що підтверджується доданими до заяви фотознімками та медичною документацією щодо лікування після отриманого під час участі у бойових діях поранення.

Відповідно до п.8 ст.171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Дослідивши подану позивачем заяву про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, суд зазначає про таке.

Так, згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому абз.1 ч.2 ст.122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас ч.3 ст.122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом приписів п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, військова служба є різновидом служби публічної. При цьому, як зазначалося вище, згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд зауважує, що законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

При цьому дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17, від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18, від 26 лютого 2020 року у справі №826/14417/18.

Крім того, слід зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (Постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

При цьому, з урахуванням положень ст. ст. 122, 123 КАС України, обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Як слідує з позовної заяви ОСОБА_1 (як первинної, так і уточненої), останнім оскаржуються дії командира Військової частини НОМЕР_1 щодо мобілізації ОСОБА_1 на військову службу без проведення обов`язкового медичного огляду, передбаченого частиною 13 статі 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2022 року №44 щодо прийняття ОСОБА_1 на військову службу та призначення його на посаду старшого механіка Військової частини НОМЕР_1 , при цьому, з позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що оскаржувані дії відповідача фактично мали місце 28.02.2022р., бо саме цієї дати позивача було прийнято на військову службу і саме цієї дати було видано оскаржуваний наказ командира Військової частини НОМЕР_2 28.02.2022 року №44 щодо прийняття позивача на військову службу, який є наслідком оскаржуваних дій, та у своїй сукупності оскаржувані дії та рішення (наказ) відповідача стосуються проходження позивачем військової (публічної) служби, відтак, з урахуванням приписів ч.5 ст.122 КАС України, з позовними вимогами щодо оскарження таких дій та наказу позивач повинен був звернутися до суду не пізніше 29.03.2022р.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, з цим позовом ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду лише 05.03.2023 року, тобто майже через рік після вчинення відповідачем оскаржуваних дій і видання ним спірного наказу, що підтверджується поштовою накладною на конверті, в якому ця позовна заява надійшла до суду.

При цьому суд зауважує, що про спірні дії та рішення відповідача позивачеві об`єктивно стало відомо 28 лютого 2022 року під час його мобілізації на військову службу, коли він самостійно прибув задля цього до Військової частини НОМЕР_1 , на підставі виданого нею мобілізаційного розпорядження, і був прийнятий на військову службу, за твердженням позивача, без проведення обов`язкового медичного огляду.

Отже, звернувшись з позовом про оскарження вищевказаних дій та наказу відповідача лише 05 березня 2023 року, позивач значно пропустив встановлений ч.5 ст.122 КАС України строк звернення до суду з цим позовом.

У заяві про поновлення строку звернення до суду з цим позовом позивач посилався на наявність поважних причин його пропуску, зазначаючи, що такий пропуск відбувся через перебування позивача на військовій службі в лавах ЗСУ та безпосередню участь в бойових діях, що підтверджується доданими до заяви фотознімками та медичною документацією щодо лікування після отриманого під час участі у бойових діях поранення.

Так, з наданих позивачем доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду встановлено, що ними, зокрема, підтверджено факт перебування позивача на лікуванні через отримане поранення у вересні 2022 року, про що свідчать надані копії з відповідної медичної документації.

Разом з тим, жодних доказів неможливості звернення до суду з цим позовом з 28.02.2022р. по вересень 2022 року позивачем не надано.

Надані роздруківки фотозображень позивача з військовою технікою, датовані 03.05.2022р, 23.05.2022р., 28.09.2022р., 19.10.2022р. та 17.11.2022р., ніяким чином ані спростовують, ані підтверджують неможливість звернення до суду з цим позовом протягом встановлених законом строків.

Доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях з 28.02.2022р. і протягом всього строку звернення до суду надано не було.

Жодних інших доказів на підтвердження наявності поважних причин, що об`єктивно чинили перешкоду у дотриманні строків звернення до суду з цим позовом, позивачем не надано.

Таким чином, доводи, зазначені у заяві про поновлення строку звернення до суду, не можуть свідчити про поважність причин пропуску такого строку, оскільки жодних перешкод щодо своєчасного з`ясування позивачем, що його право порушено, і реалізації права на звернення до суду задля захисту цього порушеного права у встановлені законом строки, об`єктивно не існувало і позивачем це не спростовано.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, що зумовили несвоєчасне звернення до суду, а тому не визнає поважними вказані позивачем у заяві підстави для поновлення строку звернення до суду з цим позовом та відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

В силу приписів частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, вона повертається позивачеві та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовну заяву ОСОБА_1 і додані до неї документи слід повернути позивачеві.

Крім того, суд зауважує, що згідно пп. б) 6.1. п.6.1 глави 6 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, направлення на медичний огляд проводиться військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Таким чином, позивач не втратив право і можливість у встановленому порядку вирішити питання щодо можливості проходження військової служби в залежності від результатів медичного огляду.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.4 ст.169, ст.248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та рішень протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова