Справа № 522/5561/23
Суддя: Ярема Х. С.
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023

Справа № 522/5561/23

Провадження № 2-а/522/197/23

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої - судді Яреми Х.С.,

при секретарі судового засідання Кніш Д.А.

представника позивача Погожий Д.В.

відповідача - ОСОБА_1 , представника Боличевський С.П.

розглянув у судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу

за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області

до громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_2

про затримання з метою ідентифікації та примусового видворення за межі території України.

ВСТАНОВИВ:

22.03.2023 до суду надійшов адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 .

Просить суд затримати громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 20.09.2023 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

22.03.2023 відкрито провадження у справі та відповідно до п. 15 ст. 289 КАС України призначено до розгляду в день надходження позову.

ГУ ДМС позов обгрунтовує тим, що в 2015 році прибув в Україну легально за паспортом громадянина Туркменістану для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , терміном дії з 17.06.2013 по 16.06.2023. Перебуваючи на території України, був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні терміном дії з 07.09.2015 15.10.2019. Підстава видачі посвідки - навчання в Одеському національному політехнічному університеті. Після здачі посвідки на тимчасове проживання в Україні, а саме 23.10.2019, ОСОБА_1 на залишив територію України на протязі 7 календарних днів, що є порушення вимог постанови КМУ № 321 від 25.04.2018. Після цього ОСОБА_1 на території України протягом усього часу знаходився незаконно. 14.02.2023 ОСОБА_1 був виявлений працівниками ГУ ДМС в Одеській області і в цей же день відносно нього було прийнято рішення про примусове повернення в країну походження в строк до 15.03.2023. У встановлений строк до 15.03.2023 ОСОБА_1 територію України не покинув. 20.03.2023 ОСОБА_1 повторно був виявлений та затриманий міграційною службою. 20.03.2023 відносно нього складено протокол про затримання та поміщено в пункту тимчасового перебування іноземців. Позивач вважає, що ОСОБА_2 слід затримати на строк до 6 місяців, оскільки з 2019 року на території України він проживає нелегально, не вчинив жодних дій з метою легалізації правового статусу нелегального мігранта, рішення про повернення в країну походження добровільно не виконав, отже, є підстави стверджувати, що він ухилився та ухилятиметься від виконання рішення про добровільне повернення.

ОСОБА_4 забезпечено право мати перекладача, проте він пояснив, що українську мову розуміє, а пояснення може надавати російською мовою, тому перекладач не потрібен.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що прибув на територію України легально з метою навчання, проте не зміг закінчити університет. Після цього почав працювати, бажає одружитись, має дівчину громадянку України. Бажає залишитись на території України та не хоче повертатись в Туркменістан. Не розумів, що на території України знаходиться нелегально, оскільки надто молодий, а проте, що він повинен добровільно повернутись йоку не роз`яснили під час прийняття рішення 14.02.2023.

Захисник також просив не затримувати ОСОБА_2 , вважає, що підстав для цього немає, він добровільно залишить територію України, представники діаспори Туркменістану йому допоможуть покинути територію України в разі потреби, та дасть заявку на отримання статусу біженця. Затримання є надто суворим, оскільки він не становить загрози, бажає створити сім`ю на території України, а видворення на підставі рішення суду тягне за собою наслідки заборони в`їзду в Україну строком на 5 років, що також є суворим, адже він бажає створити сім`ю, працювати на благо України.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

14.02.2023 працівниками ГУ ДМС в Одеській області під час проведення оперативно профілактичних заходів в Приморському районі м. Одеси, за адресою ринок «Привоз» виявлено громадянина Туркменістану ОСОБА_2 .

В результаті проведеної перевірки наявних документів та відібраних пояснень було встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 10.08.2015 прибув в Україну легально через за паспортним документом громадянина Туркменістану для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 терміном дії з 17.06.2013 по 16.06.2023.

Перебуваючи на території України отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_2 , терміном дії з 07.09.2015 15.10.2019. Підстава видачі 04/13 навчання в Одеському національному політехнічному університеті.

14.02.2023 за ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 009523, постанова про накладення штрафу від 14.02.2023 ПН МОД № 009614).

В той же день 14.02.2023 прийняло рішення №51 про примусове повернення в країну походження громадянина Туркменістану ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 15.03.2023.

Рішення № 51 від 14.02.2023 іноземний громадянин не оскаржив в судовому порядку, у встановлений термін до 15.03.2023 територію України не залишив.

20.03.2023 громадянин Туркменістану ОСОБА_1 повторно виявлений працівниками ГУ ДМС в Одеській.

20.03.2023 за порушення правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 009680 та постановою від 20.03.2023 ПН МОД № 009778 накладено штраф.

На підставі протоколу від 20.03.2023 ОСОБА_2 затриамано та поміщено в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України (далі Закон).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до частини 1 стаття 9 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

На підставі частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені ст. 289 КАС України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно з ч. 13 ст. 289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, затримання іноземця може мати місце або з метою ідентифікації, або з метою забезпечення видворення за межі території України, або з обома складовими цієї мети.

Таким чином, підставою для затримання іноземця з метою ідентифікації є відсутність у нього відповідного паспортного документа, а підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення видворення за межі території України є невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення, та існує ризик його втечі.

Клопотання про затримання іноземця може бути подано міграційним органом до суду після подання адміністративного позову про його примусове видворення за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, який вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України (постанова Верховного Суду від 21.08.2019 справа № 522/960/18).

ГУ ДМС в Одеській області подало до суду з адміністративний позов про примусове видворення громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_2 .

Разом з тим, судом встановлено та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 тривалий час (фактично з 2019 року після закінчення терміну дії посвідки) допускав порушення вимог міграційного законодавства України, перебуваючи на території України незаконно. З того часу й до моменту винесення рішення про добровільне повернення в країну походження від 14.02.203, не вчинив жодних дій з метою узаконення свого правового статусу на територію України.

Він міг виїхати з території України в будь-яку іншу країну і знову повернутись в Україну. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150: строк перебування іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, а також осіб без громадянства обмежено строком дії візи; громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_2 проте, що він не знав скільки часу може знаходитись на території України легально, оскільки будь-який повнолітній іноземний громадянин, в`їжджаючи на територію іншої держави повинен знати правила перетину кордону та правила перебування на території іноземної держави.

Також, розуміючи, що 14.02.2023 відносно нього було прийнято рішення про повернення, не вияв інтересу для з`ясування (у разі, якщо не знав, що робити) порядку своїх дій.

Таким чином, суд погоджується, що є підстави вважати, що він ухилився від виконання рішення про його примусове повернення. Доводи щодо його не виконання, які пояснював відповідач в судовому засіданні, суд до уваги не приймає, оскільки такі не є причиною не виконання рішення про добровільне залишення території України у встановлений компетентним органом строк.

Указане свідчить, що ОСОБА_1 на момент його затримання з 2019 року перебував на території України нелегально, що, у сукупності з встановленими вище обставинами щодо здійснення попередньої процедури його примусового повернення, викликає сумніви щодо наявності у нього наміру добровільно залишити територію України та дає підстави вважати, що він перешкоджатиме проведенню процедури видворення.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо необхідності затримання іноземного громадянина, однак не з метою його ідентифікації, оскільки ОСОБА_1 має паспорт з чинним строком дії (17.06.2013 по 16.06.2023) і є ідентифікованим, а з метою забезпечення його видворення за межі території України. Тому позов підлягає задоволенню лише в цій частині.

Водночас у частині вимог щодо негайного виконання рішення суду, суд враховує, що ст. 371 КАС України передбачено перелік судових рішень, які виконуються негайно. Положеннями даної статті не передбачено негайне виконання рішення суду про затримання іноземця.

Керуючись ст. ст. 72-79, 255, 289 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задовольнити частково.

Затримати громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ; народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців, тобто до 20.09.2023 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ярема Х.С.