Справа № 140/4283/23
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про передачу адміністративної справи за підсудністю

22 березня 2023 року ЛуцькСправа № 140/4283/23

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Лозовський О.А., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови ГБВ №020208 від 15.03.2023 по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження за даним позовом в адміністративній справі, суд виходить з наступного

Приписами пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Статтею 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Правила розмежування предметної юрисдикції (підсудності) адміністративних справ встановлено статтею 20 КАС України.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно приписів статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Частиною 3 статті 27 КАС України визначено, що підсудність окремих категорій адміністративних справ визначається цим Кодексом.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності врегульовано нормами статті 286 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Аналіз наведених вище норм законодавства дає підстави вважати, що законодавець у загальних положеннях КАС України визначив загальні правила поведінки суду щодо розмежування предметної юрисдикції.

Разом з тим, КАС України також містить спеціальні норми щодо розгляду окремих категорій адміністративних справ, які предметно, територіально та інстанційно підлягають розгляду тим чи іншим судом.

Відповідно до положень статті 288 КУпАП оскарження постанови про адміністративне правопорушення здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з урахуванням особливостей, які встановлені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Отже, спір щодо оскарження постанови ГБВ №020208 від 15.03.2023 по справі про адміністративне правопорушення, складеної поліцейським СРПП Луцького РУП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 гривень, вирішується із урахуванням особливостей, які встановлені Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Разом з тим, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція містить в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.05.2018 по справі №760/9462/16-а.

Вищевикладене підтверджує, що дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень у правовідносинах, що склалися з приводу вчинення адміністративного правопорушення та притягнення особи до адміністративної відповідальності слід розглядати в контексті норм КУпАП, що відповідно до пункту першого частини першої статті 20 КАС України та частини першої статті 286 КАС України предметно підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Окремо слід зазначити, що згідно з положеннями статті 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Таким чином, розгляд даної справи Волинським окружним адміністративним судом призведе до порушення правил підсудності, а також до зволікання у вирішенні спору.

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі Суд) від 20.07.2016 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №29458/04, №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін встановленим законом у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v.Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

З огляду на вищевикладене матеріали адміністративної справи №140/4283/23 за позовом ОСОБА_1 до Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови мають бути розглянуті судом відповідно до положень статті 20 КАС України за правилами предметної підсудності.

При цьому, згідно з пунктом другим частини першої статті 29 ККАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до частини 6 та 8 статті 29 КАС України питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою.

Що стосується територіальної підсудності вказаної адміністративної справи, то суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи, вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до вимог вказаної норми, а також відомостей, зазначених у позовній заяві про місцезнаходження (реєстрації) позивача, дана адміністративна справа підсудна Луцькому міськрайонному суду Волинської області.

Згідно з частиною першою статті 30 КАС України, спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Отже, оскільки адміністративна справа про скасування постанови ГБВ №020208 від 15.03.2023 по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі предметно підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду, суд вважає за необхідне дану адміністративну справу передати на розгляд до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

На підставі вище наведеного, керуючись статтями 19, 20, 29, 30,171, 243, 248, 256, 286, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративну справу №140/4283/23 за позовом ОСОБА_1 до Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови передати на розгляд до Луцького міськрайонного суду Волинської області (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Конякіна, 3).

Передачу справи здійснити не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя О. А. Лозовський