Справа № 537/1/23
Суддя: ФАДЄЄВА С. О.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/15/2023
Справа № 537/1/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2023 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Фадєєвої С.О. за участі секретаря Супруненко О.О., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Олійник Л.М., представника відповідача департаменту патрульної поліції Національної поліції в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Запорожця Б.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до капрала поліції батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Бондаренко Карини Олександрівни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, де просить ухвалити рішення, яким скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6326022 від 25.12.2022 про його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, та провадження у справі закрити.

На обґрунтування позову зазначив, що 25.12.2022 він, ОСОБА_1 , рухався на автомобілі «Fiat Ducato», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Шевченка в м. Кременчуці, коли був зупинений працівниками поліції. Вказав, що після зупинки працівник поліції повідомив, що він, ОСОБА_1 , нібито, керував автомобілем, в якого була технічна несправність, а саме не гріла права фара ближнього світла і він не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим скоїв адміністративне правопорушення. В подальшому поліцейським було складено постанову, якою його, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн. за порушення п.2.9 ПДР України. За змістом постанови він керував транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів. Вважає, що для таких висновків у посадової особи, яка винесла постанову, не було жодних підстав. Вказав, що перед початком руху він ретельно перевірив стан номерних знаків, пересвідчився в тому, що він відповідає вимогам п.2.9. «в» ПДР України, символи номерного знака чітко визначалися з відстані 20 метрів. Ймовірно, враховуючи погодні умови під час руху транспортного засобу, номерні знаки забруднилися, але він на місці усунув ті незначні забруднення, що утворились. Зазначив, що поліцейським не було надано жодного доказу того, що саме з відстані 20 метрів символи номерного знаку є такими, що не розпізнаються. В п.31.5 ПДР зазначено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у п.31.4 ПДР (в тому числі стану номерного знаку) водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. Однак поліцейський не взяв вказане до уваги всупереч вимогам п.31.5 ПДР та виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення. З урахуванням викладеного просив позов задовольнити.

Відповідачем, Департаментом патрульної поліції надіслано до суду відзив на адміністративний позов. У відзиві відповідач позов не визнав, вказав, що 25.12.2022 поліцейським ухвалено законну постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Зазначив, що в адміністративному позові позивач не заперечує, що в місці, дату і час, вказані в оскаржуваній постанові, він керував зазначеним вище транспортним засобом та був зупинений працівниками патрульної поліції, які повідомили йому про порушення ним Правил дорожнього руху України. Вважає, що доводи позивача мають оцінюватися судом критично, як єдиний спосіб водія уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. На місці зупинки транспортного засобу в порядку ст. 279 КУпАП поліцейський представився, повідомив водія про порушення ним Правил дорожнього руху, а саме п.п.2.9 «в» ПДР України. Інспектором поліції було повідомлено позивачу про розгляд справи, роз`яснено ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, право знайомитися з матеріалами справи, надавати докази, клопотання, пояснення, користуватися юридичною допомогою, порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок сплати адміністративного штрафу та надано можливість і достатньо часу скористатися правами, визначеними законодавством. Надати письмові пояснення під час розгляду справи водій бажання не виявив, жодних клопотань не заявляв. Відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано порушення водієм Правил дорожнього руху та розгляд справи про адміністративне правопорушення, станом на день розгляду справи в суді знищено у відповідності до розділу VIIІ пункту 3 підпункту 1 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-, кінозйомки, відеозапису», відповідно до якої строк зберігання відеозаписів з портативних відео реєстраторів патрульних поліцейських становить 30 діб. Поряд з цим просив суд прийняти до уваги, що відсутність відеозапису з портативного відеореєстратора не може свідчити про відсутність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. З урахуванням викладеного просив відмовити позивачу у задоволені позову.

Відповідачем поліцейським роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Бондаренко К.О. надано відзив, аналогічнй відзиву відповідача Департаменту патрульної поліції.

В судовому представник позивача ОСОБА_1 адвокат Олійник Л.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позові та просила позов задовольнити. Вказала, що відповідачами не надано жодного доказу вчинення правопорушення ОСОБА_1 , у відзиві не зазначено якими саме сторонніми предметами був, нібито, закритий номерний знак на час зупинки транспортного засобу. Жодних дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, ОСОБА_1 не вчиняв.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні просив відмовити позивачу в задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Яке саме забруднення номерного знаку чи закриття яким предметом мало місце він вказати не може, оскільки відеозаписи з бодікамер на даний час знищені.

Відповідач поліцейський роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Бондаренко К.О. у судове засідання не з`явилася, у відзиві просила розгляд справи проводити у її відсутність.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача Департаменту патрульної поліції, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, приходить до наступних висновків.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема органами Національної поліції. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. В силу п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог Кодексу про адміністративні правопорушення, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, зобов`язана встановити наявність складу правопорушення, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух, встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.2.9 «в» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 1 статті 121-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Як встановлено судом, постановою інспектора роти № 3 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Бондаренко К.О. від 25.12.2022 серії ЕАР № 6326022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 ч.3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 грн. Згідно копії постанови 25.12.2022 о 10 год. 50 хв. в м. Кременчуці по вул. Шевченка 17/47 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Fiat Ducato», д.н.з. НОМЕР_1 , з номерним знаком, закритим стороннім предметом, що не давало змогу чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів, чим порушив п.2.9 «в» ПДР України.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відзиві на позов відповідач посилається на неможливість надання відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, який зазначено як доказ у постанові про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, у зв`язку з тим, що даний запис було видалено у відповідності до «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-, кінозйомки, відеозапису». Будь-яких інших доказів на спростування тверджень позивача відповідачем не надано та не доведено правомірність винесення постанови.

Сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем, який заперечував проти позову, не доведено наявності адміністративного правопорушення, не надано доказів правомірності прийнятого ним рішення, а тому суд, враховуючи положення ст. 286 КАС України, дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про закриття провадження у справі суд приходить до наступних висновків.

Пунктом 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В силу ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі частиною першою статті 121-3 КУпАП, розглядають органи Національної поліції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з вимогами ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України). За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.01.2022 року по справі № 569/8213/17 системний аналіз норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст. 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного не підлягає задоволенню вимога позивача про закриття провадження у справі.

Керуючись ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст.72 77, 79, 90, 241, 246, 271, 286 КАС України, ст.ст.9, 247 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до капрала поліції батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Бондаренко Карини Олександрівни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Бондаренко Карини Олександрівни від 25.12.2022 серії ЕАР № 6326022 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 гривень скасувати.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Фадєєва С.О.

Повний текст рішення складено 20.03.2023