Справа № 200/4115/22
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2023 року справа №200/4115/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі № 200/4115/22 (головуючий І інстанції Чучко В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у нездійсненні перерахунку та виплати розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України від 15.12.2020 року № 1082-ІХ Про Державний бюджет України на 2021 рік станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року, та встановленого Законом України від 02.12.2021 року № 1928-ІХ Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року.

- зобов`язати здійснити перерахунок та виплату розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України від 15.12.2020 року № 1082-ІХ Про Державний бюджет України на 2021 рік станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року, та встановленого Законом України від 02.12.2021 року № 1928-ІХ Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року, з урахуванням виплачених сум.

- стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що період з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року відповідач мав здійснювати розрахунок належних позивачу сум грошового забезпечення виходячи з посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, а в період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року - шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

07.05.2022 року та 27.05.2022 року позивач звернувся до відповідача із рапортами щодо проведення розрахунку грошового забезпечення за вказаними нормами, однак відповідачем протиправно жодної відповіді не надано, перерахунку розміру належних позивачу сум грошового забезпечення не проведено.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 у зниженому розмірі за період з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року грошового окладу, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, за період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022.

Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ міста Луганськ здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати правової допомоги у розмірі 3500 грн.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги .

Позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, визначений ч. 2 ст. 122 КАС України.

Позивачем не надано доказів сплати судового збору за подання позовної заяви.

Відповідачем правильно проведено позивачу нарахування та виплату розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб із змінами внесеними відповідною постановою Кабінету Міністрів України, із розрахунку: 1762 грн. (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 рік) * 3,04% (тарифний коефіцієнт) = 5356, 48 грн.

У відповідності до п.1 Примітки до Тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу посадовий оклад позивача заокруглюється до 5360 грн.

Тому у відповідача відсутні підстави для здійснення позивачу перерахунку складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня Законом України від 15.12.2020 року № 1082-ІХ Про Державний бюджет України на 2021 рік та Законом України від 02.12.2021 року № 1928-ІХ Про Державний бюджет України на 2022 рік на відповідний тарифний коефіцієнт, оскільки пунктом 4 Постанови № 704 розмір посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначається лише шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р.

Інших змін (корегування) стосовно визначення періоду календарних років на 2021-2022 р. до п.4 Постанови № 704 прийнято не було.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є офіцером Збройних Сил України, учасник бойових дій.

Наказом начальника КЕВ м. Луганськ (по стройовій частині) від 12.07.2021 року № 136 майора ОСОБА_1 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 30.06.2021 року № 248 (по особовому складу) на посаду заступника начальника відділу головного інженера КЕВ м. Луганськ Сил логістики Збройних Сил України, з 12 липня 2021 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення.

Наказом начальника КЕВ м. Луганськ (по стройовій частині) від 25.05.2022 року № 103 майора ОСОБА_1 , заступника начальника відділу головного інженера КЕВ м. Луганськ Сил логістики Збройних Сил України, звільненого наказом Командувача Сил Логістики Збройних Сил України (по особовому складу) від 29.04.2022 року № 85 у запас за підпунктом г (через такі сімейні обставини або інші поважні причини: один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дітей віком до 18 років) пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з 25.05.2022 року виключено зі списків особового складу КЕВ м. Луганськ та всіх видів забезпечення.

07.05.2022 року позивач звернувся до відповідача із рапортом, в якому просив, зокрема:

провести розрахунок складових грошового забезпечення позивача (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років), виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року;

провести розрахунок складових грошового забезпечення позивача (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років), виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року;

виплатити заборгованість з виплати грошового забезпечення позивачу, з урахуванням виплачених сум.

Жодної відповіді на зазначений рапорт не надано.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.01.2022 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 року у справі № 560/10051/21 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату складових грошового забезпечення за період з 01.03.2021 року по 09.07.2021 виходячи з посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з урахуванням раніше виплачених сум.

27.05.2022 року позивач звернувся до відповідача із рапортом, в якому просив враховувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.01.2022 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 року у справі № 560/10051/21, шляхом здійснення розрахунку та виплати складових грошового забезпечення, починаючи з 12.07.2021 року, виходячи з посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з урахуванням раніше виплачених сум.

Жодної відповіді на зазначений рапорт надано не було.

18.07.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив, зокрема:

здійснити перерахунок та виплату належних позивачу сум грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії), виходячи з посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року, та виходячи з посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року, з урахуванням виплачених сум.

На заяву позивача щодо проведення перерахунку грошового забезпечення відповіді не надано, перерахунку розміру належних позивачу сум грошового забезпечення не проведено.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що постановою КМУ № 1038 від 28 жовтня 2020 примітки додатків 1, 12, та 13 постанови КМУ № 704 приведені у відповідність до пункту 4 цієї постанови.

Також, при перерахунку та виплаті грошового забезпечення за 2021 рік слід застосовувати величину прожиткового мінімуму відповідно до статті 7 закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік", а за 2022 рік слід застосовувати величину прожиткового мінімуму відповідно до статті 7 закону України "Про Державний бюджет на 2022 рік".

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої третьої статті 9 Закону України від 20.11.1991 № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704) затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 704, ця постанова набирає чинності з 1 березня 2018 року.

Пунктом 4 Постанови № 704, в редакції на час її прийняття, установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - Постанова № 103), яка набрала чинності 24 лютого 2018 року, затверджено зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 6 Постанови № 103 у Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

З 01 березня 2018 року Урядом України запроваджено одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, яким, зокрема в пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб були внесені зміни.

Частиною 1 статті 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

З дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 діє у первісній редакції, відповідно до якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Враховуючи наведене вище, з 29 січня 2020 року - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду в справі № 826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін.

Відтак, з 29 січня 2020 року розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Таким чином, оскільки пункт 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ є чинним та має вищу юридичну силу ніж пункт 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, суд вважає, що для обчислення розміру посадового окладу, окладу за військовими (спеціальними) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу підлягає застосуванню, як розрахункова величина, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на 1 січня календарного року.

Відповідно до статті 7 закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік" визначено, що у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня становить 2102,00 грн. Отже, при перерахунку та виплаті грошового забезпечення за 2021 рік слід застосовувати величину прожиткового мінімуму відповідно до статті 7 закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік".

Відповідно до статті 7 закону України "Про Державний бюджет на 2022 рік" визначено, що у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня становить 2102,00 грн. Отже, при перерахунку та виплаті грошового забезпечення за 2022 рік слід застосовувати величину прожиткового мінімуму відповідно до статті 7 закону України "Про Державний бюджет на 2022 рік".

Судом встановлено, що у спірному періоді з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року, та з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року відповідач при розрахунку та виплаті розміру грошового забезпечення позивача керувався Постановою № 704, в редакції Постанови № 103, відповідно до якої розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням позивача визначав шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, відповідачем безпідставно не враховано при обчисленні грошового забезпечення позивача з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року, та з 01.01.2022 року по 25.05.2022 рокуз урахуванням прожиткових мінімумів, встановленого законами на 1 січня 2021 року та на 1 січня 2022 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій відповідача при обчисленні та виплаті позивачу грошового окладу за період з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, за період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022.

Тому правильно визначив відповідачу обов`язок здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача за період з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум.

Щодо доводів апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом суд зазначає наступне.

Предметом позову є визнання противоправними відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення у зниженому розмірі за період служби з 12.07.2021 року по 25.05.2022 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого відповідними законами про Державний бюджет України.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як визначено частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів зазначені в абзаці другому статті 233 Кодексу України про працю, даною нормою передбачено право людини у разі порушення законодавства про оплату праці звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Аналіз вищезазначених нормативно-правових актів свідчить, що військовослужбовець може звернутися з вимогами про виплату належного грошового забезпечення (заробітної плати) без обмеження будь-яким строком.

У постанові Верховного Суду від 28 липня 2022 року у справі № 300/6805/21 (подібні правовідносини_ викладено висновок, що спір у цій справі стосується перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, на яку військовослужбовець має право згідно з умовами проходження військової служби і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, а тому не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про її перерахунок та стягнення.

Отже доводи апелянта про пропущення позивачем строку звернення до суду з цим позовом є безпідставним.

Крім того, суд зазначає, що всі суми грошового забезпечення, які підлягають виплаті, повинні бути виплачені в день звільнення.

Позивач звільнений 25.05.2022 року, а з позовом до суду звернувся 11 серпня 2022 року, що свідчить про дотримання, як вважає відповідач, шестимісячного строку звернення відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України.

Щодо доводів відповідача, що позивачем не надано доказів сплати судового збору за подання позовної заяви, тому суд безпідставно стягнув судовий збір на користь позивача, суд зазначає, що резолютивна частина рішення суду першої інстанції не містить вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, тому в цій частині доводи апелянта є неприйнятними.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України не надає оцінки рішенню в тій частині, яка сторонами не оскаржується.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі № 200/4115/22 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі № 200/4115/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 20 березня 2023 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст.328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 березня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв