Справа № 240/5533/22
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5533/22

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

20 березня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до ОСОБА_2 про стягнення податкової заборгованості в сумі 34169,00 грн,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Житомирській області звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 34169,00 грн. податкової заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані наявністю узгоджених сум податкових зобов`язань Відповідача зі сплати податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування та військового збору за результатами річного декларування на загальну суму 34169,00 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що ОСОБА_1 як уповноваженою особою в інтересах відповідача подано декларацію про майновий стан і доходи №38385 від 30.04.2020, згідно з якою самостійно визначено зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на суму 26 284 грн та військового збору за результатами річного декларування на суму 7 885 грн, всього на загальну суму 34 169 грн. Згідно з квитанціями №ПН2612378 від 29.04.2020 та №ПН2614514 від 30.04.2020 законним представником відповідача сплачено податкок на доходи фізичних осіб в розмірі 18,5 % та військовий збір в розмірі 1,5%. Отже, податковий борг у ОСОБА_2 відсутній. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийняв рішення не встановивши усіх обставин справи, не врахував, що відповідачем у справі є неповнолітня особа, а також за відсутності доказів повідомлення відповідача про розгляд справи, що призвело до прийняття незаконного рішення про задоволення позовних вимог. Відповідач був позбавлений права взяти участь у розгляді справи в суді першої інстанції та надати докази на спростування заявлених позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 було подано податкову декларацію про майновий стан і доходи №38385 від 30.04.2020. В графі 9 Декларації уповноваженою особою зазначено ОСОБА_1 (а.с.5).

Відповідно до даної податкової декларації відповідачем самостійно визначені зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на суму 26 284,00грн. та військового збору за результатами річного декларування на суму 7885,00грн., всього на загальну суму 34 169,00 грн.

Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України у зв`язку з несплатою задекларованого податкового зобов`язання позивач направив на адресу відповідача податкову вимогу форми "Ф" № 321480-51 від 06.10.2020 року про сплату узгоджених податкових зобов`язань в сумі 34169,00 грн.

Вважаючи, що сума узгодженого податкового зобов`язання ОСОБА_2 не сплачена, податковий орган відповідно до положень ст. 20 та ст. 59 Податкового кодексу України звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення податкової заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність у відповідача податкової заборгованості в сумі 34169,00 грн., які підлягають стягненню до державного бюджету.

Колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду за результатом апеляційного розгляду справи не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав регулюється статтею 174 Податкового кодексу України (далі - ПКУ).

Зокрема, п 174.3 сг.174 Г1КУ передбачено, що особами, відповідальними за сплату податку до бюджету, є спадкоємці (обдаровувані), які отримали спадщину (дарунок).

Так, відповідно до н. 179.6 ст.179 ПКУ обов`язок щодо заповнення та подання податкової декларації від імені платника податку покладається па таких осіб: батьків, опікуна або піклувальника - щодо доходів, отриманих малолітньою/неповнолітньою особою або особою, визнаною судом недієздатною.

З доданих до апеляційної скарги доказів встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є матір`ю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Отже, на час подання податковим органом позовної заяви відповідачем у справі визначено малолітню особу.

Статтею 99 ПКУ регулюється порядок виконання грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу малолітньої/неповнолітньої особи.

Відповідно до п.99.2 ст.99 ПКУ грошові зобов`язання малолітніх виконуються їх батьками (усиновителями), опікунами (піклувальниками) до набуття малолітніми/нсповнолітнімії особами цивільної дієздатності в повному обсязі.

Відповідно до п.99.5 ст.99 ПКУ батьки (усиновителі) та опікуни (піклувальники) малолітніх/неповнолітніх, опікуни недієздатних, особи, на яких покладено здійснення опіки над майном безвісно відсутніх (законні представники платників податків - фізичних осіб), повинні від імені відповідних фізичних осіб: подати за наявності підстав контролюючому органу заяву для реєстрації таких фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та у випадках, передбачених цим Кодексом, іншу інформацію, необхідну для ведення зазначеного Державного реєстру; своєчасно подавати належним чином заповнені декларації про доходи та майно; у випадках, передбачених цим Кодексом, вести облік доходів і витрат; виконувати інші обов`язки, визначені цим Кодексом.

Матеріалами справи підтверджено, що фізична особа ОСОБА_2 протягом 2019 року отримав доходи у вигляді спадщини (дарування) на суму 525 665,00 гри. Оподаткування таких доходів здійснюється за ставкою податку, визначеною п.167.2 ст.167 ПКУ та становить 5 відсотків. Також отримані доходи підлягають оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5 відсотка бази оподаткування.

Уповноваженою особою ОСОБА_1 (РНОКІІП НОМЕР_1 ) від імені малолітнього ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до ГУ ДПС у Житомирській області подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік (реєстраційний помер 38385 від 30 04.2020), згідно з якою визначено податкові зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 26 284.00 грн, та військовому збору - 7885.00 гри.

Відповідно до квитанції №ПН2612378 від 29.04.2020 та №ПН2614514 від 30.04.2020 ОСОБА_1 сплачено податок на доходи фізичних осіб в розмірі 26 284 грн. та військовий збір в розмірі 7 885 грн. (а.с.28).

Отже, на підставі доводів апеляційної скарги та наданих представником відповідача письмових доказів, колегія суддів встановила, що сплативши податкові зобов`язання від імені ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в графі «Призначення платежу» кошти обліковано в інтегрованих картках (далі - ІКП) за кодами платежів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 по громадянці ОСОБА_1 (РНОКІІП НОМЕР_1 ).

Згідно з письмовими поясненнями представника позивача та відповідно до вимог наказу Міністерства фінансів України поле «Призначення платежу» використовується для обліку сплачених платником податків сум в ІС «Податковий блок» для ідентифікації платника податку та занесення сплаченої суми до його інтегрованої картки. В разі некоректного заповнення цього поля сплачена сума буде обліковуватись окремо як не з`ясована, або на платнику, код якого зазначено в платіжних документах, а в ІКП реального платника може виникнути податковий борг, на який буде нараховуватися пеня та штрафні санкції за несвоєчасну сплату платежу.

Отже, враховуючи, що вищевказані суми податків сплачено на платника ОСОБА_1 , то відповідно в інтегрованих картках ОСОБА_1 рахується переплата по зазначених податках. Водночас, за ОСОБА_2 рахується податковий борг.

Дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та письмові пояснення представника позивача, колегія суддів враховує, що формування податкового боргу здійснюється податковим органом на основі інформації, внесеної до інформаційної системи з урахуванням даних, поданих, платниками податків. В даному випадку податковий борг, який рахується за ОСОБА_2 , сформовано внаслідок некоректного заповнення законним представником відповідача в платіжних документах ідентифікаційних даних про особу платника податкових зобов`язань.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що в даному випадку задоволення позовних вимог Головного управління ДПС у Житомирській області призведе до стягнення з платника податків суми податкових зобов`язань, які вже було сплачено згідно з квитанціями №ПН2612378 від 29.04.2020 та №ПН2614514 від 30.04.2020, що суперечить принципам податкового законодавства України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Житомирській області слід відмовити.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо дотримання судом першої інстанції норм процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Згідно з ч.1 ст. 56 КАС України права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Приписами ч.3 ст. 48 КАС України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно з матеріалами справи ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 березня 2022 року відкрито провадження у справі за позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до ОСОБА_2 про стягнення податкової заборгованості в сумі 34169,00 грн. В ухвалі також вказано, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у Житомирському окружному адміністративному суді.

Відповідно до матеріалів справи копію ухвали 22.03.2022 направлено ОСОБА_2 поштовим листом з рекомендованим повідомленням (а.с. 13). Доказів отримання ОСОБА_2 ухвали, в якій зазначено дату, час, місце розгляду справи та необхідність подати відзив на позовну заяву, матеріали справи не містять.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення не встановив обставини, що мають значення для вирішення справи у достатньому обсязі, та прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Житомирській області відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.