Справа № 120/887/23
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 березня 2023 р. Справа № 120/887/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області" до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративного позову Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області" до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправними та скасування постанов.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанов відповідача про стягнення виконавчого збору від 12.10.2022 та про стягнення витрат виконавчого провадження від 12.10.2022, винесених в межах виконавчого провадження ВП №70065712.

Ухвалою від 27.02.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 КАС України. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що Законом України «Про виконавче провадження» визначено підстави стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. В даному випадку, відповідачем рішення суду не було виконано добровільно до відкриття виконавчого провадження, а відтак у державного виконавця були підстави, визначені статтями 27, 42 Закону України «Про виконавче провадження», для стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Крім того, звернув увагу на те, що положеннями ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22.02.2019 по справі №120/3807/18-а, окрім іншого, зобов`язано Ліквідаційну комісію УМВС України у Вінницькій області виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії із зазначенням додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, надбавки за роботу в зоні радіоактивного забруднення в розмірі 150 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

21.09.2022 Вінницьким окружним адміністративним судом видано відповідний виконавчий лист №120/3807/18-а.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 12.10.2022 відкрито виконавче провадження ВП №70065712 з примусового виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду №120/3807/18-а.

12.10.2022 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в межах виконавчого провадження ВП №70065712 винесено постанови про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження.

В подальшому, ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2022 вирішено замінити сторону у виконавчому провадженні №70065712 з примусового виконання виконавчого листа №120/3807/18-а, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 21.09.2022, а саме боржника Ліквідаційну комісію УМВС України у Вінницькій області її правонаступником Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Вінницькій області".

Постановою державного виконавця від 26.12.2022 замінено сторону виконавчого провадження ВП №70065712, а саме боржника Ліквідаційну комісію УМВС України у Вінницькій області її правонаступником Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Вінницькій області".

26.12.2022 державний виконавець надіслав на адресу Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Вінницькій області" вимогу щодо виконання судового рішення по справі №120/3807/18-а.

06.01.2023 позивач повідомив державного виконавця про виконання судового рішення та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Як зазначає позивач у позовній заяві, в телефонному режимі державний виконавець повідомив про необхідність сплати виконавчого збору в сумі 26800,00 грн., а також витрат виконавчого провадження 206,31 грн.

Разом із тим, позивач вважає, що вимоги щодо зобов`язання сплатити виконавчий збір та витрати виконавчого провадження скеровані саме до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області" неправомірно, адже вона не була залучена до судового процесу, а свій обов`язок щодо видачі оновленої довідки виконала своєчасно та в добровільному порядку.

Наведені вище обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом із вимогами щодо скасування постанов відповідача про стягнення виконавчого збору від 12.10.2022 та про стягнення витрат виконавчого провадження від 12.10.2022, винесених в межах виконавчого провадження ВП №70065712.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За приписами частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).

З наведених законодавчих норм вбачається, що виконавець зобов`язаний вчинити виконавчі дії у спосіб, передбачений виконавчим документом.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно із частиною третьою статті 27 даного Закону за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Частиною п`ятою статті 27 вказаного Закону передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27цього Закону.

Як встановлено частиною четвертою статті 27 Закону №1404-VIII постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

За приписами частин п`ятої, дев`ятої статті 27 Закону №1404-VIII визначено випадки, коли виконавчий збір не стягується.

Тобто, виконавчий збір підлягає стягненню в порядку та розмірі, визначеному цим Законом № 1404-VІІІ, який в даному випадку, обумовлює можливість винесення постанови про стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження, після закінчення виконавчого провадження в порядку статті 39 Закону чи повернення виконавчого документа згідно статті 37 Закону.

Детальний порядок стягнення виконавчого збору виконавцем визначено Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5).

Пунктом 8 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.

Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Не пізніше наступного робочого дня з дня погашення у повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1,4частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2,7,9,14частини першої статті 39 Закону, державний виконавець на підставі розрахунку нарахування виконавчого збору виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

Виконання постанови про стягнення виконавчого збору здійснюється за рахунок стягнутих з боржника коштів за умови відсутності заборгованості зі сплати аліментів.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Здійснюючи правовий аналіз норм наведеного вище Закону №1404-УІІІ, суд зазначає, що ним визначений можливий порядок вирішення питання стягнення виконавчого збору державним виконавцем, що залежить від тих чи інших умов. Таке питання вирішується відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ на стадії прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження з одночасним зазначенням про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. У іншому випадку, якщо виконавчий збір не стягнуто, таке питання вирішується в порядку, встановленому частиною третьою статті 40 Закону №1404-VІІІ, яка визначає наслідки закінчення виконавчого провадження.

Положення статті 27 Закону №1404-VIII дають підстави для висновку, що виконавчий збір стягується у всіх випадках, крім тих, які визначені у частинах п`ятій та дев`ятій названої статті, вже при відкритті виконавчого провадження та при цьому сам факт відкриття виконавчого провадження є тією подією, з якої розпочинається примусове виконання виконавчого документа. Останнє державний виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа.

Відтак, одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору та винести постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Як вбачається із матеріалів справи, державним виконавцем на виконання вищевказаних норм, 12.10.2022 у ВП №70065712 винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Ці постанови у встановленому порядку не були оскаржені.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2022 вирішено замінити сторону у виконавчому провадженні №70065712 з примусового виконання виконавчого листа №120/3807/18-а, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 21.09.2022, а саме боржника Ліквідаційну комісію УМВС України у Вінницькій області її правонаступником Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Вінницькій області".

Постановою державного виконавця від 26.12.2022 замінено сторону виконавчого провадження ВП №70065712, а саме боржника Ліквідаційну комісію УМВС України у Вінницькій області її правонаступником Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Вінницькій області".

За змістом частин першої - другої статті 15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною 5 даної статті визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, постанови державного виконавця від 12.10.2022 про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є обов`язковими для Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Вінницькій області" в тій мірі, в якій вони були обов`язковими для Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області.

Крім того, в даному випадку, виконавчий лист №120/3807/18-а не підпадає під перелік виконавчих документів, за якими виконавчий збір не стягується відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

Обґрунтовуючи вимоги даного позову, позивач також стверджує, що ним вжито всіх залежних від нього заходів щодо добровільного виконання рішення суду і рішення було виконано ним добровільно.

Втім, суд звертає увагу на те, що Закон № 1404-VIII чітко регламентує, що виконавчий збір не стягується тоді, коли рішення було виконане до відкриття провадження, чого в даному випадку не відбулось, та не прив`язує його стягнення до того, чи рішення виконано добровільно або примусово, чи були відповідні об`єктивні підстави для його невиконання в межах уже відкритого виконавчого провадження.

Крім того, частинами 1, 2 статті 42 Закону визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Пунктом 2 розділу VI Інструкції № 512/5 визначено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Абзацом 6 регламентовано порядок винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Із матеріалів виконавчого провадження ВП №70065712 вбачається, що при відкритті провадження державним виконавцем вирішувалось питання про стягнення витрат виконавчого провадження.

Тобто, державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження у відповідності до вказаних норм правомірно було винесено постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження.

При цьому, позивачем у позовній заяві жодним чином не обґрунтовано, в чому саме полягає протиправність прийнятої відповідачем постанови про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження.

Проаналізувавши вищевикладене суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови винесені із дотриманням вимог статей 18, 26, 27, 42 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 8 розділу III, 2 розділу VI Інструкції № 512/5 та є правомірними.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Державна установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області" (1-й провулок Ботанічний, 38, м. Вінниця, )

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Повний текст рішення складено 13.03.2023.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна