Справа № 160/3205/23
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2023 року Справа № 160/3205/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Тернівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Тернівський ВДВС, відповідач), в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви в редакції від 06.03.2023 року, просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Тернівського ВДВС Риба І.В. про відкриття виконавчого провадження № 70196878 від 01.11.2022 року.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що спірна постанова Тернівського ВДВС про відкриття виконавчого провадження від 01.11.2022 року є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням вимог Закону України Про виконавче провадження, оскільки виконавчий документ звернуто до примусового виконання за межами законодавчо встановлених строків: останній день звернення постанови до виконання 24.10.2022 року, а до відповідача виконавчий документ подано 01.11.2022 року.
Ухвалою суду від 15.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
17.03.2023 року відповідачем надано до суду відзив та копію матеріалів виконавчого провадження № 70196878. У відзиві відповідач просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що на виконанні у відповідача перебувало виконавче зведене виконавче провадження № 70201579, до складу якого входило також виконавче провадження № 70196878 щодо виконання постанови № 00000611, виданої 12.08.2022 року державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю за безпекою на наземному транспорті) про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17 000,00 грн., яка надійшла на виконання 01.11.2022 року. 01.11.2022 року було відкрито виконавче провадження на підставі вказаної постанови. Вказує, що постанова № 00000611 від 12.08.2022 року Департаменту реалізації державної політики та нагляду набрала законної сили 24.09.2022 року, таким чином строк пред`явлення до виконання встановлено до 24.12.2022 року, отже відповідачем правомірно було відкрито виконавче провадження, з дотриманням встановлених строків.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Тимощук А.М. 12.08.2022 року винесено постанову серія АА № 00000611 про накладення адміністративного штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 8500 грн, а в разі несплати штраф в розмірі 17 000,00 грн.
Згідно з вказаною постановою, дата набрання постановою законної сили: 27.09.2022 року.
Досліджуючи правомірність вказаної постанови та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить із того.
У відповідності до статті 1 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
Частиною 5 вказаної статті зазначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Згідно із пунктом 7 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: рішень інших державних органів, які законом визнані виконавчими документами.
Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII).
Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша статті 12 Закону № 1404-VIII).
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (частина друга статті 12 Закону № 1404-VIII).
Згідно із статтею 11 Закону № 1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.
Так, частиною 2 статті 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.
Згідно з постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 12.08.2022 року серії АА № 00000611, дата набрання постановою законної сили: 27.09.2022 року.
Отже, доводи позивача про те, що останнім днем звернення постанови до виконання є 24.10.2022 року судом відхиляються.
Судом встановлено, що зазначена постанова була направлена відповідачу разом з заявою Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті від 19.10.2022 року № 7829/3.6/14-22 та отримана 01.11.2022 року.
Таким чином, строк, встановлений для пред`явлення до примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 12.08.2022 року серії АА № 00000611, як виконавчого документа, на час пред`явлення до Тернівського ВДВС не сплинув.
При цьому, суд вказує, що днем пред`явлення виконавчого документа до виконання є день відправлення його засобами поштового зв`язку, а не день отримання (реєстрації) виконавчою службою виконавчого документа.
Отже, доводи позивача про те, що Департаментом реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті було пропущено строк пред`явлення до виконання виконавчого документу - постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 12.08.2022 року серії АА № 00000611 - є безпідставними.
З огляду на викладене, стягувачем дотримано строк пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання, у зв`язку із чим у державного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 ..
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на встановлені обставини та проаналізовані правові норми, позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Зважаючи на те, що у задоволенні позову суд відмовляє, судові витрати відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не розподіляються.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар