Справа № 280/2097/22
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 березня 2023 року

м. Київ

справа № 280/2097/22

адміністративне провадження № К/990/9465/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Соколова В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі №280/2097/22 за позовом ОСОБА_1 до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Запорізькій області, Головне управління державної казначейської служби України у Запорізькій області, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом, у якому провила:

- визнати протиправними дії в частині перерахування коштів, сплачених нею на користь Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя в ГУ ДКСУ у Запорізькій області за виконавчим провадженням №53761848, на рахунок єдиного соціального внеску на загальну суму 22 556,39 грн., а саме:

на розрахунковий рахунок № 0829, код платежу №71010000, платіжне доручення № 4773, дата зарахування коштів - 30 листопада 2018 року, в розмірі 382,64 грн;

на розрахунковий рахунок № 0829, код платежу №71040000, платіжне доручення № 5155, дата зарахування коштів - 19 грудня 2018 року, в розмірі 746,14 грн;

на розрахунковий рахунок № 0829, код платежу №71010000, платіжне доручення № 1682, дата зарахування коштів - 09 квітня 2019 року, в розмірі 2372,34 грн;

на розрахунковий рахунок № 0829, код платежу №71040000, платіжне доручення № 2367, дата зарахування коштів - 17 квітня 2019 року, в розмірі 2390,00 грн;

на розрахунковий рахунок № 0829, код платежу №71040000, платіжне доручення № 2059, дата зарахування коштів - 17 липня 2019 року, в розмірі 191,32 грн;

на розрахунковий рахунок № 0829, код платежу №71040000, платіжне доручення № 2050, дата зарахування коштів - 17 липня 2019 року, в розмірі 191,32 грн;

на розрахунковий рахунок № 0829, код платежу №71040000, платіжне доручення № 3423, дата зарахування коштів - 16 вересня 2019 року, в розмірі 16282,63 грн;

- зобов`язати видати розпорядження по ВП № 53761848 та перерахувати кошти в сумі 22 556,39 грн на рахунок для зарахування заборгованості по оплаті податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування: рахунок № UA0008479, отримувач - ГУК у Запорізькій області/ТГ/м. Запоріжжя/11010500, код отримувача (ЄДРПОУ)-37941997, банк отримувача (ГУ ДКСУ) - Казначейство України (ЕАП), код банку (СФО ГУ ДКСУ) - 899998;

- стягнути на її користь матеріальної шкоди в розмірі 6 631,03 грн., моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., судових витрат на оплату правової допомоги в розмірі 12 738,50 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в частині перерахування коштів, сплачених ОСОБА_1 на користь Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя в Головне управління державної казначейської служби України у Запорізькій області за виконавчим провадженням №53761848, на рахунок єдиного соціального внеску (ЄСВ) на загальну суму 22556,39 грн, а саме: на розрахунковий рахунок №0829, код платежу №71010000, платіжне доручення №4773, дата зарахування коштів 30 листопада 2018 в розмірі 382,64 грн; на розрахунковий рахунок №0829, код платежу №71040000, платіжне доручення №5155, дата зарахування коштів 19 грудня 2018 в розмірі 746,14 грн; на розрахунковий рахунок №0829, код платежу №71010000, платіжне доручення №1682, дата зарахування коштів 09 квітня 2019 в розмірі 2372,34 грн; на розрахунковий рахунок №0829, код платежу №71040000, платіжне доручення №2267, дата зарахування коштів 17 квітня 2019 в розмірі 2390 грн; на розрахунковий рахунок №0829, код платежу №71040000, платіжне доручення №2059, дата зарахування коштів 17 липня 2019 в розмірі 191,32 грн; на розрахунковий рахунок №0829, код платежу №71040000, платіжне доручення №2060, дата зарахування коштів 17 липня 2019 в розмірі 191,32 грн; на розрахунковий рахунок №0829, код платежу №71040000, платіжне доручення №3423, дата зарахування коштів 16 вересня 2019 в розмірі 16282,63 грн.

Стягнуто з Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Стягнуто на користь позивача судовий збір в розмірі 1984,80 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн за рахунок бюджетних асигнувань Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із оскаржуваними судовими рішеннями, позивач звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Окреслюючи підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник вказує, що суди попередніх інстанцій застосували норму права, зокрема статтю 134, 139 КАС України без урахування висновку викладеного у постановах Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі №907/357/16, від 18 грудня у справі №910/4881/18, від 08 квітня 2019 року у справі №922/619/18, від 22 листопада 2019 року у справі №902/347/18, від 09 квітня 2019 року у справі №826/2689/15, 03 лютого 2021 року у справі №554/2686/16-ц, від 01 грудня 2021 року у справі №910/14598/20, додаткова постанова від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19, від 18 листопада 2021 року у с праві №580/2610/19.

Водночас, суд касаційної інстанції звертає увагу скаржника, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права. Обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

Так, при встановленні доцільності посилання на постанови Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, як на підставу для перегляду оскаржуваних рішень за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Разом з тим, касаційна скарга не містить належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судових рішень у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Стаття 287 КАС України передбачає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Проте, скаржник не зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також не посилається на значення саме цієї справи при формуванні єдиної правозастосовчої практики.

Аргументи касаційної скарги зводяться до цитування норм чинного законодавства та переоцінки встановлених судами обставин, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі №280/2097/22 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Соколов