Справа № 400/4258/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 400/4258/21
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Домусчі С. Д., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо відмови провести нарахування та виплату надбавки до посадового окладу за відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків посадового окладу за червень - грудень 2018 року та за жовтень - листопад 2019 року;

- зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату надбавки до посадового окладу за відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків посадового окладу за червень - грудень 2018 року та за жовтень - листопад 2019 року.

Крім того, позивач просив, звернути рішення до негайного виконання в порядку визначеному статтею 371 КАС України та, відповідно до статті 282 КАС України, встановити строк подання звіту про виконання судового рішення, ухваленого за наслідком розгляду даної позовної заяви.

Також позивач наполягав на стягненні з відповідача на його користь, понесені судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що під час проходження військової служби, нарахування грошового забезпечення ВЧ НОМЕР_1 здійснювалося не в повному обсязі, а саме: у певні періоди йому не виплачувалася надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Також позивач зазначив, що на його звернення до командира військової частини із заявою від 11.04.2021 щодо проведення розрахунку та виплати надбавки до посадового окладу за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, відповідач відповідь не надано.

Така бездіяльність відповідача, на думку ОСОБА_1 , грубо порушує його права та інтереси.

Мотивуючи протиправність бездіяльності відповідача позивач покликався на рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99, яким суд визначив наявність підвищених гарантій соціальної захищеності громадян, які перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, для забезпечення добробуту такої категорії громадян, як під час проходження військової служби, так і після її закінчення, зокрема права щодо оплати праці.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки до посадового окладу за відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків посадового окладу за червень - грудень 2018 року та за жовтень - листопад 2019 року та зобов`язано провести такі нарахування та виплати у вказані періоди.

У задоволенні звернення до негайного виконання рішення суду для здійснення нарахування та виплати грошової надбавки у зв`язку з роботою в умовах режимних обмежень відповідачем суд відмовив.

У задоволенні клопотання про зобов`язання відповідача подати звіт, суд також відмовив.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач мав доступ до державної таємниці та, відповідно, право на виплату надбавки до посадового окладу за роботу з відомостями, що становлять державну таємницю.

При цьому, суд зазначив, що відповідач не надав доказів на спростування цього, або доказів виплати вказаної надбавки у спірний період.

Суд дійшов висновку, що не виплачуючи ОСОБА_1 за спірний період надбавку до посадового окладу за відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно» у розмірі 10 відсотків, відповідач допустив протиправну бездіяльність.

Відмовляючи в задоволенні звернення до негайного виконання судового рішення, суд зазначив, що рішення суду у даній справі носить зобов`язальний характер і в ньому не вирішується питання про стягнення коштів з відповідача, а тому дія пункту 2 частини 1 статті 371 КАС України на дані правовідносини не розповсюджується.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про зобов`язання відповідача подати звіт, суд вважав такі вимоги необґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, ВЧ НОМЕР_1 посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю. У зв`язку з тим, що колишній військовослужбовець ОСОБА_1 був перепризначений з однієї посади на іншу, останньому, на виконання вимог спільних директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, було призупинено виплату грошової надбавки у зв`язку з роботою в умовах режимних обмежень, до внесення змін до номенклатури посад працівників (військовослужбовців) перебування на яких потребує оформлення допуску та надання до державної таємниці.

Також апелянт зазначив, що згідно пункту 4.4 наказу Міністерства оборони України від 15.12.2016 № 690 «Про організацію формування і виконання бюджетних програм в системі Міністерства оборони України» військові частини є розпорядниками коштів третього рівня та лише забезпечують своєчасне отримання в забезпечувальному фінансовому органі обсягів видатків за відповідними бюджетними програмами.

Окрім цього, апелянт просив врахувати, що станом на час подання апеляційної скарги, у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, усі фінансові ресурси Міністерства оборони України спрямовані на першочергове фінансування потреб діяльності підрозділів Збройних Сил України в ході здійснення заходів із відсічі і стримуванні збройної агресії РФ та відновлення територіальної цілісності України.

Позивач не скористався своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, справа буде розглядатися в порядку письмового провадження, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 у період з 2017 року по 2020 рік проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_2 та знаходився на грошовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_1 у період з 2017 року по 10.03.2020 року.

Під час проходження служби у ВЧ НОМЕР_2 Наказом командира ВЧ НОМЕР_3 від 19.03.2018 №62 начальнику відділу зв`язку ОСОБА_1 наданий доступ до інформації зі ступенем секретності «таємно», у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці в межах функціональних обов`язків по ВЧ НОМЕР_2 .

Позивач відповідно до функціональних обов`язків виконував службові обов`язки в умовах режимних обмежень, у зв`язку з роботою, що передбачає доступ до державної таємниці, зокрема, 11.05.2018, 19.06.2018, 23.07.2018, 10.08.2018, 22.08.2018, 07.09.2018, 18.10.2018, 12.11.2018, 27.12.2018, 27.09.2019, 17.10.2019, 14.11.2019 та 20.12.2019 позивач займався обліком, зберіганням і використанням документів, виробів т інших матеріальних носіїв секретної інформації, що мають ступень секретності «таємно», що підтверджується внутрішнім описом МНСІ, що перебувають у виконавця, форми 18 старшого прапорщика ОСОБА_1 .

Відповідно до Наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) від 02.05.2020 № 17-РС позивач звільнений з військової служби в запас відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) (а.с.10).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.03.2020 № 49 з 10.03.2020 року ОСОБА_1 виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с.10 зв. бік).

Вказаним наказом визначено припинити доступ позивача до роботи з відомостями, що містять державну таємницю.

На думку позивача під час проходження військової служби, нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме: у спірний період не нараховувалася та не виплачувалася надбавка до посадового окладу за роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці.

11 квітня 2021 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату грошової надбавки у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, однак відповідь на заяву відповідач не надав.

Позивач, вважаючи що він має право на виплату надбавки до посадового окладу за відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Ключовим спірним питанням, яке належить вирішити в цій справі, це наявність у ОСОБА_1 права на нарахування та виплату йому до посадового окладу надбавки за відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно» у розмірі 10 відсотків за червень - грудень 2018 року та за жовтень - листопад 2019 року.

Досліджуючи довід апеляції про безпідставність висновку суду першої інстанції про наявність у позивача права на нарахування та виплату надбавки у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за спірний період, колегія суддів керується наступним.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон № 2011) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

За правилами частини 1 статті 22 Закону України "Про державну таємницю" від 21.01.1994 №3855-ХІІ (далі - Закон №3855-ХІІ) залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності особливої важливості, цілком таємно та таємно; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності цілком таємно та таємно; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності таємно, а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 10 років; для форми 3 - 15 років.

Згідно з частиною 2 статті 22 Закону № 3855-ХІІ допуск до державної таємниці із ступенями секретності особливої важливості, цілком таємно та таємно надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання, наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, де працює, перебуває на службі чи навчається громадянин.

Відповідно до частини 4 статті 22 Закону № 3855-ХІІ допуск до державної таємниці керівникові органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації надається наказом чи письмовим розпорядженням посадової особи, що призначає його на посаду, а у разі, коли орган державної влади, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація не підпорядкована іншому органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємству, установі, організації або не належить до сфери їх управління, допуск до державної таємниці надається зазначеному керівникові наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, яка є замовником робіт, пов`язаних з державною таємницею. Керівникам центральних органів виконавчої влади, які призначаються на посаду Кабінетом Міністрів України, допуск до державної таємниці надається розпорядженням Кабінету Міністрів України.

Приписами частини 7 статті 22 Закону №3855-ХІІ визначено, що надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

Відповідно до статті 30 Закону №3855-ХІІ у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання цих вимог даного Закону Кабінет Міністрів України постановою від 15.06.1994 № 414 затвердив Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (далі - Положення №414), яким визначено види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

Згідно з пунктом 2 Положення №414 особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності особливої важливості, - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності цілком таємно, - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності таємно, - 10 відсотків.

Відповідно до пункту 5 Положення №414 такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Згідно з пунктом 6 Положення № 414 персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи.

Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що надання допуску до державної таємниці передбачає визначення необхідності роботи особи із секретною інформацією. Зокрема, така необхідність виникає, якщо виконання службових/посадових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Тобто, якщо обсяг функціональних обов`язків за певною посадою, зокрема в державному органі, передбачає, що під час їх виконання в особи виникне чи може виникнути необхідність доступу до державної таємниці, така особа з огляду на таку службову необхідність повинна отримати у встановленому порядку допуск до державної таємниці відповідної форми, яка відповідно до статті 22 Закону № 3855-ХІІ залежить від ступеня секретності.

Слід зазначити, що робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження.

Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків, це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону № 3855-ХІІ виникає право на отримання компенсації.

Відсутність у посадової особи допуску до державної таємниці (встановленої форми) унеможливлює виконання нею посадових обов`язків, відтак і саме перебування на посаді, яка за обсягом покладених на неї завдань вимагає доступу до державної таємниці і умовою призначення на яку (перебування на якій) є наявність/необхідність оформлення допуску до державної таємниці.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 проходив військову службу та Наказом командира ВЧ НОМЕР_3 від 19.03.2018 №62 позивачу наданий доступ до державної таємниці.

Згідно Наказу №62 позивач виконував службові обов`язки в умовах режимних обмежень у зв`язку з роботою, що передбачає доступ до державної таємниці відповідно до функціональних обов`язків, займався обліком, зберіганням і використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, що мають ступінь секретності таємно.

Зокрема, відповідно до внутрішніх описів МНСІ, 11.05.2018, 19.06.2018, 23.07.2018, 10.08.2018, 22.08.2018, 07.09.2018, 18.10.2018, 12.11.2018, 27.12.2018, 27.09.2019, 17.10.2019, 14.11.2019 та 20.12.2019 позивач займався обліком, зберіганням і використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, що мають ступінь секретності таємно.

Також колегія суддів звертає увагу на тому, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 10.03.2020 № 49 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу та всіх видів забезпечення, доступ позивача до роботи з відомостями, що містять державну таємницю припинений.

Наведене свідчить про те, що позивач мав доступ до державної таємниці та відповідно мав право на виплату надбавки до посадового окладу за роботу з відомостями, що становлять державну таємницю.

При цьому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції доречно зауважив на тому, що відповідач наведений факт не спростував.

Також колегія суддів звертає увагу на тому, що в матеріалах справи наявна довідка про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії, відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу 8 пункту 7 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393, видана старшому прапорщику ОСОБА_1 .

Вказаною довідкою встановлено, що у період з червня 2018 року по грудень 2018 року та за жовтень-листопад 2019 року позивачу не нараховувалася та не виплачувалася надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

З урахуванням наведених вище норм права та встановлених обставин справи, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність бездіяльності відповідача, яка полягала у невиплаті надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у спірні періоди.

Суд першої правильно встановив, що з метою відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування за виплату надбавки до посадового окладу за відомості та їх носії, що мають ступінь секретності таємно, - 10 відсотків посадового окладу за червень - грудень 2018 року та за жовтень - листопад 2019 року.

Одним із доводів апеляційної скарги військова частина зазначила той факт, що у спірні періоди позивач був перепризначений з однієї посади на іншу, у зв`язку з чим, на виконання вимог спільних директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, було призупинено виплату грошової надбавки у зв`язку з роботою в умовах режимних обмежень до внесення змін до номенклатури посад працівників (військовослужбовців), перебування на яких потребує оформлення допуску та надання до державної таємниці.

З цього приводу слід зазначити, що якщо особа отримала у встановленому порядку допуск до державної таємниці, працює, зокрема, в державному органі, і характер умов її праці, з огляду на займану посаду, передбачає режимні обмеження, пов`язані з доступом до державної таємниці, керівник відповідного органу зобов`язаний призначити їй надбавку у розмірі, визначеному Положенням, про що видається відповідний розпорядчий документ.

Припинення ж допуску до державної таємниці особи, відповідно до наведених вище норм, також передбачає видання відповідного наказу.

Отже, оскільки факт виконання позивачем у спірний період роботи в умовах режимних обмежень та наявність у нього права на надбавку за роботу з державною таємницею встановлений судом та не спростований відповідачем, відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про задоволення позову.

На думку колегії суддів, доводи скаржника не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення, оскільки право на виплату надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці прямо встановлене чинним законодавством, та припинення таких виплат на підставі спільних директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України є протиправним.

За таких умов, доводи апеляційної скарги ВЧ НОМЕР_1 є необґрунтованими, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення - відсутні.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя С. Д. Домусчі

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 20.03.2023.