Справа № 620/4879/22
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4879/22 Головуючий у 1 інстанції: Виноградова Д.О.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними дій та скасування наказу, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 13.06.2022 року № 489 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції.

- визнати протиправним та скасувати наказ Начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 28.06.2022 № 304 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, згідно пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора з реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 1 Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 28.06.2022 року по дату ухвалення рішення суду.

- рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора з реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 1 Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та виплати на його користь суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, у межах стягнення за один місяць, допустити до негайного виконання.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що позивач не покидав службу, а навпаки виконував додаткові повноваження поліції в умовах воєнного стану. На переконання апелянта, ні Законом, ні жодним наказом ЧРУП ГУНП в Чернігівській області, а так само ГУНП в Чернігівській області, не було визначено, що позивач, як поліцейський, має виконувати обов`язки виключно за якоюсь адресою певного населеного пункту. Таким чином, апелянт вважає, що при проведенні службового розслідування дисциплінарна комісія не з`ясувала характер і зміст дій позивача, як поліцейського, з відсічі збройної агресії проти України, які він вчиняв, обстановку подій та воєнну ситуацію в м. Чернігові та Чернігівської області. Також, апелянт стверджує про те, що його повторно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за одне і те саме правопорушення.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15 березня 2022 року начальником ВПД №1 ЧРУП ГУПН в Чернігівській області майором поліції ОСОБА_2 було подано рапорт про факти відсутності на службі без поважних причин та небажання продовжувати службу в Національній поліції України окремих поліцейських структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області (в тому числі і ОСОБА_1 ).

За фактами, викладеними в рапорті, ОСОБА_1 наказом від 16.03.2022 №381 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а наказом від 16.03.2022 №113 о/с було звільнено зі служби поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

13 травня 2022 року начальнику Головного управління Національної поліції в Чернігівській області було подано доповідну записку начальника відділу правового забезпечення ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Олега Роєнка з обґрунтуванням та пропозицією скасування як передчасних наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських та наказів по особовому складу ГУНП в Чернігівській області, які були видані в процесі реалізації висновків службових розслідувань, проведених дисциплінарними комісіями, в тому числі накази відносно позивача.

Наказами Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 13.05.2022 №424 та №212о/с було скасовано попередні накази та ОСОБА_1 було поновлено на службі в поліції.

13 травня 2022 року з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки відомостей, викладених у доповідній записці начальника відділу правового забезпечення ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Олега Роєнка, наказом ГУНП в Чернігівській області від 13.05.2022 №595 за фактом відсутності на службі та невиконання службових обов`язків окремими поліцейськими структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, вказаних у матеріалах службових розслідувань призначених наказами ГУНП від 16.03.2022 №498, від 20.03.2022 №501, від 21.03.2022 №502, від 23.03.2022 №507, від 25.03.2022 №510, від 28.03.2022 №512 та від 31.03.2022 №513, з 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації та введенням з цього приводу воєнного стану на території України, зокрема, на території Чернігівської області, було призначено проведення службового розслідування, з одночасним відстороненням, наказом ГУНП в Чернігівській області від 13.05.2022 №425, поновлених на службі в поліції 128 поліцейських (в тому числі відносно ОСОБА_1 ).

11 червня 2022 року було складено Висновок службового розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці начальника ВПЗ ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Олега Роєнка, де зазначено про таке:

«Опитаний в ході службового розслідування інспектор з РПП ВПД №1 (Городня) ЧРУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_1 пояснив, що 24.02.2022 року перебував на посаді інспектора з реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області, безпосереднім керівником є майор поліції ОСОБА_2 .

24.02.2022 о 05.20 годині керівництвом ВПД №1 ОСОБА_2 була оголошена «бойова тривога», про яку останній повідомив опитуваному особисто в телефонному режимі. 24.02.2022 близько 06:15 прибув до відділення поліцейської діяльності № 1 ЧРУП (за адресою м. Городня, вул. Шевченка 24А). Після доведення інформації стосовно чого відбулася бойова тривога, ним в черговій частині було отримано табельну вогнепальну зброю (пістолет Макарова 2 магазина та 16 набоїв). Близько 07.30 керівник відділення повідомив, що всі поліцейські відділення виїжджають до м. Чернігова. Окрім того, всіх повідомили, що окупаційні війська російської федерації рухаються з ПП «Сеньківка» по направленню м. Городня. Близько 10.00 год. опитуваний на власному автомобілі прибув до м. Чернігів, за адресою Старобілоуська, буд 4А. Приблизно до 16.00 перебували за вищевказаною адресою, чекаючи вказівок керівництва. В подальшому поїхали додому до ОСОБА_3 , який має житло в АДРЕСА_1 . До 25.02.2022 проживав за даною адресою, а потім повідомив свого керівника ОСОБА_2 про те, що проживатиме у свого двоюрідного брата за адресою АДРЕСА_2 , де мешкав до 11.03.2021 року, потім мешкав в м. Чернігові в Елецькому монастирі до 14.03.2022 року. Про види нарядів та місце, куди потрібно було заступати, повідомляв безпосередній керівник ОСОБА_2 , де опитуваний заступав в автопатрулі та на блок пости. Під час несення служби в нарядах, не залишав місце несення служби. 13.03.2022 ОСОБА_2 повідомив, що начальник ЧРУП оголосив збір особового складу в приміщенні ЧРУП за адресою: АДРЕСА_3 . На нараді окрім начальника ЧРУП був присутній начальник відділу реагування патрульної поліції ЧРУП ГУНП майор поліції ОСОБА_4 . Під час наради особовий склад підняв питання про неналежне відношення керівництва про умови несення служби та побуту, так як ніхто не забезпечив їх належними умовами життєдіяльності (проживання, харчування). Начальник ЧРУП сказав, що якщо щось не задовольняє, то можемо скласти зброю га службові посвідчення і їхати додому. Пізніше ОСОБА_4 повідомив, що не рекомендує поспішати з написанням рапортів на звільнення та поверненням додому, оскільки м. Городня вже була окупована військами російської федерації. Начальник ЧРУП пообіцяв, що покращить умови несення служби та проживання, але цього не сталось. 14.03.2022 близько 13.00 опитуваний зустрівся з ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , де перебував ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , під час якої опитуваним було самостійно прийнято рішення повернутися до Чернігівського району в с. Великий Листвен, де перебувала його дружина та малолітній син, так як в телефонній розмові остання повідомила, що ховаються у лісі, для їх евакуації, при цьому про своє рішення повідомив свого керівника ОСОБА_2 , здав свою особисту зброю, табельний ПМ та 16 набоїв до нього ОСОБА_2

14.03.2022 близько 16-ї год. виїхав з м. Чернігів через смт. Куликівка, де залишився ночувати у колишнього співробітника ОСОБА_8 15.03.2022 переправились через р. Десна в с. Ковчин, потім пішки дійшли до ближнього села, де їх забрав знайомий з м. Сновськ, Корюківського району, Чернігівської області, звідти їх довезли до с. Ст. Боровичі, звідки пішки пішли до с. Бутівка. звідти опитуваний взяв у знайомих велосипед та поїхав до свого рідного брата ОСОБА_9 в м. Городня. Наступного дня зранку велосипедом поїхав до с. В. Листвен, де перебувала його дружина з дитиною у своїх батьків. Весь шлях з с. Бутівка до с. В. Листвен, як додав опитуваний, добирався майже польовими дорогами, об`їжджаючи блок пости, уникаючи військових РФ, які там перебували. Також додав, що в с. В. Листвен, Чернігівського району ворожі війська не дислокувались, але постійно проїжджали, з ними не спілкувався і уникав. У м. Городня на той час перебували ворожі війська, але їх не бачив та не спілкувався. Перебуваючи в с. В. Листвен, мобільного зв`язку не було, зв`язок з`явився тільки приблизно 20.03.2022, тоді і зателефонував співробітникам які йому повідомили, про те, що є наказ про звільнення тих поліцейських, які 14.03.2022 покинули службу в м. Чернігові.

З 16.03.2022 перебував за адресою АДРЕСА_4 . та з військовими РФ ніякого контакту не мав.

Мотивом виїзду з м. Чернігова до своєї родини в с. В. Листвен, Чернігівського району стало те, що був вимушений залишати місце останнього свого проживання в м. Чернігові, а саме Єлецький Монастир, так як особи, які прохали, щоб він там проживав виїжджали з даного місця за межі Чернігівської області, на що був вимушений залишити дане місце, а де далі мешкати не знав, а також те, що дружина з дитиною ховалися у лісі, так як на той час військові РФ почали ближче підходити та дислокуватись до с. В. Листвена, тому поїхав для евакуації своєї родини в більш безпечне місце».

За результатами проведеного службового розслідування, було видано наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 13 червня 2022 року №489 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким за грубе порушення службової дисципліни, невиконання посадових обов`язків, недотримання вимог ст. 1, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції у частині самоусунення від виконання своїх службових обов`язків як поліцейського від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, зокрема, на території Чернігівської області, невиконання наказів керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, а також самовільному залишенню 14 березня 2022 року територію дислокації особового складу ВПД №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, а саме, м. Чернігів та виїзд на територію м. Городня, яка у той час була окупована військами російської федерації, інспектора з реагування патрульної поліції ВПД №1 ЧРУП ГУПН в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Реалізовано вказаний наказ шляхом видання наказу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 28 червня 2022 року №304о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби поліції за п.6 ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Не погоджуючись із наказами про накладення дисциплінарного стягнення та про звільнення, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02 серпня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Частиною 1 статті 1 даного Закону визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до частини1 статті 59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 18 Закону №580-VIII визначено основні обов`язки поліцейського.

Зокрема, пунктами 1-2 статті 18 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження (далі - Дисциплінарний статут).

Частинами 1-2 статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

У відповідності до ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Положеннями частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту закріплено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Частиною 4 статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Висновку від 11 червня 2022 року службового розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці начальника ВПЗ ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Олега Роєнка, проведеним службовим розслідуванням встановлено факт самоусунення капітана поліції ОСОБА_1 від виконання своїх службових обов`язків як поліцейського від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, зокрема на території Чернігівської області, невиконання наказів керівництва ГУПН в Чернігівській області та Національної поліції України, а також самовільному залишенню 14 березня 2022 року території дислокації особового складу ВПД №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, а саме м. Чернігів, та виїзд на територію, яка у той час була окупована військами російської федерації у м. Городня та запропоновано притягнути його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби.

Наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 13 червня 2022 року №489 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» інспектора з реагування патрульної поліції ВПД №1 ЧРУП ГУПН в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (а.с. 48).

Підставою прийняття даного наказу стало грубе порушення позивачем службової дисципліни, невиконання посадових обов`язків, недотримання вимог ст. 1, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції у частині самоусунення від виконання своїх службових обов`язків як поліцейського від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, зокрема на території Чернігівської області, невиконання наказів керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, а також самовільному залишенню 14 березня 2022 року територію дислокації особового складу ВПД №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, а саме м. Чернігів та виїзд на територію м. Городня, яка у той час була окупована військами російської федерації.

Вищевказаний наказ реалізовано шляхом видання наказу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 28 червня 2022 року №304о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (а.с. 48).

Слід зазначити, що факт невиходу ОСОБА_1 на службу з 14.03.2022 не заперечується самим позивачем.

Водночас, апелянт вказує, що позивач не покидав службу, а навпаки виконував додаткові повноваження поліції в умовах воєнного стану.

На переконання апелянта, ні Законом, ні жодним наказом ЧРУП ГУНП в Чернігівській області, а так само ГУНП в Чернігівській області, не було визначено, що позивач, як поліцейський, має виконувати обов`язки виключно за якоюсь адресою певного населеного пункту.

Таким чином, апелянт вважає, що при проведенні службового розслідування дисциплінарна комісія не з`ясувала характер і зміст дій позивача, як поліцейського, з відсічі збройної агресії проти України, які він вчиняв, обстановку подій та воєнну ситуацію в м. Чернігові та Чернігівської області.

Колегія суддів вважає вищевказані доводи апелянта необгрунтованими, з огляду на наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.

Згідно наказу Національної поліції України від 23.02.2022 №171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності», особовий склад Головного управління Національної поліції в Чернігівській області переведено на посилений варіант службової діяльності.

Згідно вимог статті 24 Закону №580-VIII, у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що всі поліцейські з 24.02.2022 зобов`язані були знаходитися за місцем дислокації підрозділу, в якому проходять службу та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, в тому числі і завдань щодо захисту, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач рапорт на ім`я керівника ГУНП в Чернігівській області про залишення місця дислокації підрозділу не подавав.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що поліцейському не надано повноважень самостійного, вільного визначення ним місця несення служби, зміну підрозділу, самостійного усунення поліцейським від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу прямого керівника.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що матеріалами службового розслідування повністю підтверджується факт самоусунення від виконання своїх службових обов`язків як поліцейського від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, зокрема, на території Чернігівської області, невиконання наказів керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, а також самовільному залишенню 14 березня 2022 року територію дислокації особового складу ВПД №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області.

Доводи апелянта про те, що його повторно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за одне і те саме правопорушення, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, накази відповідача від 16.03.2022 №381 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських ГУ НП в ВРПП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області» у вигляді звільнення зі служби в поліції в частині ОСОБА_1 та наказ від 16.03.2022 №113 о/с у частині звільнення зі служби в поліції були скасовані відповідачем самостійно, відповідно до наказу від 13.05.2022 №424 та №212 о/с. Таким чином, дисциплінарне стягнення до позивача не застосовувалося, а тому, не можна вважати протиправними дії відповідача щодо видання оскаржуваних у цій справі наказів в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а також оцінювати такі дії як повторне накладення на позивача дисциплінарного стягнення.

Твердження апелянта про те, що відповідачем не було належним чином встановлено в діях позивача складу дисциплінарного проступку та враховано сумлінне ставлення поліцейського до служби, а тому, на переконання апелянта, безпідставно застосовано найсуворіше дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.

Так, встановлені у висновку службового розслідування обставини були достатніми стверджувати про порушення скаржником вимог чинного законодавства в умовах воєнного стану в Україні, що не породжує сумніви у правомірності оскаржуваного у цій справі наказу.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 12.12.2019 у справі №816/70/16, від 01.04.2020 у справі №806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18.

Враховуючи вищезазначене, а також, введення в Україні воєнного стану, колегія суддів вважає, що накази Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 13.06.2022 року № 489 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та від 28.06.2022 № 304 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції видані на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 20.03.2023 р.