Справа № 280/7176/22
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2023 року м. Дніпросправа № 280/7176/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року в адміністративній справі №280/7176/22 (головуючий суддя першої інстанції Кисіль Р.В.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зміну запису в трудовій книжці,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 24.12.2022 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ГУ Національної поліції в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі йому трудової книжки у день звільнення;

- стягнути з відповідача, нарахувати та виплатити йому середній заробіток за період з 01.11.2022 року по 17.11.2022 року;

- зобов`язати відповідача прийняти наказ щодо визнання запису в його трудовій книжці від 31.10.2022 року недійсним і внесення нового запису до трудової книжки щодо дати його звільнення, а саме: зазначити дату звільнення 17.11.2022 року.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 28.12.2022 року адміністративний позов залишено без руху для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: належним чином засвідчені копії наказу про звільнення позивача та трудової книжки позивача; квитанцію про сплату судового збору за звернення до суду з даним позовом в сумі 992,40 грн.; докази надіслання відповідачу копії позову із доданими до нього документами; заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом із доказами поважності таких причин.

03.01.2023 року від представника позивача до суду надійшла заява, до якої додані: квитанція про сплату судового збору, докази надіслання позову відповідачу, копія 4 та 5 сторінок трудової книжки, заява про поновлення строку звернення до суду.

В обгрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду зазначено, що позивач подав рапорт про звільнення з поліції за власним бажанням, оскільки мав намір вступити до лав ЗСУ. В листопаді 2022 року після звільнення з поліції позивача було поставлено на військовий облік та направлено на медичний огляд, після чого запропоновано проходження служби у підрозділі Національної гвардії.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу с підстав пропущення місячного строку звернення до суду за відсутності поважних причин поновлення такого строку.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що предметом позову є стягнення заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із несвоєчасною видачею трудової книжки, а тому для даної категорії справ встановлюється тримісячний строк для звернення до суду. Вказує, що відповідачем порушені саме трудові права позивача, а тому, на думку скаржника, строк звернення до суду з даним позовом взагалі не порушено.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з проходженням позивачем публічної служби, при цьому відлік строку, визначеного ч.5 ст.122 КАС України слід обраховувати з дати звільнення позивача з органів поліції (31.10.2022 року), тобто з дня коли відповідачем допущена оскаржувана бездіяльність. Наведені у позові та заяві про поновлення строку звернення до суду обставини, не свідчать про наявність у позивача перешкод у своєчасному зверненні до суду із цим позовом та не можуть бути визнані поважними для поновлення такого строку. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду за відсутності поважних причин.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Згідно із частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За приписами частини 3 статті 122 КАС України такий строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, для визначення початку перебігу строку звернення потрібно виходити не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Відтак, необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Апеляційний суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі №340/1019/19).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 27.05.2021 року у справі №260/1893/19, відповідно до якої у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом. Таке законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Згідно тексту позову та заяви про поновлення строку звернення до суду, трудову книжку позивач отримав 17.11.2022 року та вважає, що дії відповідача щодо невидачі трудової книжки у день звільнення є протиправними.

З 07.11.2015 року по 31.10.2022 року позивач проходив службу в органах Національної поліції, що у відповідності до Закону України ««Про Національну поліцію України»» є публічною службою (а.с. 39).

Наказом відповідача від 31.10.2022 року №1164 о/с ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції з 31.10.2022 року. (а.с. 86)

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено, що позивача було особисто повідомлено та ознайомлено в письмові формі щодо евакуації 24.02.2022 року особових справ працівників ГУ НП в Запорізькій області у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні. Позивачем вказане ознайомлення підписане особисто (а.с. 84).

Жодних зауважень або претензій до вказаного повідомлення позивачем не зазначено.

Вказані обставини позивачем в апеляційній скарзі не спростовано.

Не отримавши в день звільнення трудову книжку, позивач був обізнаний про «бездіяльність відповідача щодо невидачі йому трудової книжки у день звільнення».

Відтак, якщо позивач вважав порушеними вказаною бездіяльністю відповідача його права та інтереси, то відлік строку для оскарження такої бездіяльності почався саме з 31.10.2022 року, як вірно зазначив суд першої інстанції.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що строк звернення до суду з вимогами про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу не пропущений, оскільки ці вимоги стосуються заробітної плати, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на таке.

За змістом статей 94, 116, 117 КЗпП України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є різновидом матеріальної відповідальності роботодавця перед працівником і не входить до структури заробітної плати.

Відтак, вимоги позову про стягнення з відповідача, нарахування та виплатити середнього заробітку за період з 01.11.2022 року по 17.11.2022 року та зобов`язання відповідача прийняти наказ щодо визнання запису в трудовій книжці від 31.10.2022 року недійсним і внесення нового запису до трудової книжки щодо дати звільнення, а саме: зазначення дати звільнення 17.11.2022 року, є похідними від оскарження бездіяльності відповідача щодо невидачі трудової книжки у день звільнення.

Апеляційний суд зазначає, що основною вимогою адміністративного позову є саме визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо невидачі позивачу трудової книжки у день звільнення, а інші вимоги є похідними від неї. Вказана вимога є питанням звільнення особи з публічної служби, а тому для звернення до суду з такою вимогою визначено місячний строк, відповідно до вимог ч.5 ст.122 КАС України.

Посилання скаржника на тримісячний строк звернення до суду, оскільки предметом спору є стягнення заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з несвоєчасною видачею трудової книжки, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на таке.

Як вбачається з тексту позову, позивач був звільнений з органів Національної поліції України 31.10.2022 року, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) на підставі рапорту ОСОБА_2 від 13.10.2022 року.

Позовні вимоги не стосуються скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді, а тому середній заробіток, який просить стягнути позивач не пов`язаний з вимушеним прогулом, а стосується несвоєчасної видачі трудової книжки та внесення записів у неї, що, в свою чергу, є складовою частиною такого етапу, як звільнення з публічної служби.

Відтак, для звернення до суду з даним позовом встановлено місячний строк. Позивач дізнався про порушення прав 31.10.2022 року (день звільнення та день ознайомлення), а тому останнім днем строку звернення до суду є 30.11.2022 року.

Разом з тим, позов подано представником позивача через підсистему «Електронний суд» лише 24.12.2022 року (а.с. 1).

Посилання скаржника про необхідність врахування тієї обставини, що позивач після звільнення з органів Нацполіції вступив до лав ЗСУ, апеляційний суд до уваги не приймає з огляду на таке, що скаржником не наведено жодних конкретних обставин та/або перешкод, які завадили позивачу подати позов у строк, передбачений ч.5 ст.122 КАС України, в тому числі подання позову його представником та через систему Електронний суд.

Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану на території України» стосується лише введення воєнного стану в Україні, будь-яких змін щодо строків подання позову, розгляду справ, інших процесуальних строків не містить, зміни в частині процесуальних строків до КАС України не вносились.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем в заяві про поновлення строку звернення до суду та в апеляційній скарзі не наведено поважних причин пропущення встановленого КАС України строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення адміністративного позову.

Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року в адміністративній справі №280/7176/22 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року в адміністративній справі №280/7176/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак