Справа № 420/18218/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплаченого грошового забезпечення у розмірі 7 889,35 грн., вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, Департаменту патрульної поліції, до відповідача, ОСОБА_1 , в якому позивач просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції зайво виплачене грошове забезпечення за період невиходу на службу та за невідпрацьований час у місяці звільнення у розмірі 7 889,35 грн. (сім тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень тридцять п`ять копійок).

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач була відсутня на службі без поважних причин з 23.04.2022 до 03.05.2022, а наказ Департаменту патрульної поліції № 288 у якому містилась вимога про здійснення перерахунку та утримання грошового забезпечення за час фактичних прогулів виданий 19.05.2022. Тобто за час фактичних прогулів відповідач у повному обсязі отримала грошове забезпечення, у зв`язку з чим виникла необхідність проведення його перерахунку та стягнення з відповідача суми зайво виплаченого грошового забезпечення.

Крім того, відповідачу було надано щорічну чергову оплачувану відпустку за 2022 рік, яку вона використала у кількості 23 діб, однак у 2022 році нею відпрацьовано за 13 днів відпустки. При цьому, при звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

Таким чином, з урахуванням розрахунку зайво виплаченого грошового забезпечення за період невиходу на службу та за невідпрацьований час у місяці звільнення, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 7 889,35 грн., а тому позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою.

(б) Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм правом для подання відзиву на позовну заяву, належним чином та своєчасно повідомлений про розгляд вказаної справи.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

17.01.2023 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

IV. Обставини, встановлені судом

Позивач проходила службу на посаді інспектора взводу № 1 відділу патрульної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до Наказу по особовому складу № 297 о/с від 31.01.2022 відповідачу надано щорічну оплачувану відпустку строком з 01.02.2022 по 02.03.2022.

Згідно з Наказом по особовому складу № 553 о/с від 24.02.2022 відповідача було відкликано з основної відпустки за 2022 рік, невикористана основна відпустка за 2022 рік 7 діб.

03.05.2022 до УМАЗ ДПП надійшла доповідна записка начальника ВПП в АР Крим та м. Севастополі стосовно виявленого факту порушення службової дисципліни у діях в тому числі відповідача, що виразилось у невиході на службу без поважних причин у період дії воєнного стану з 23.04.2022 по 03.05.2022.

За результатами проведеного службового розслідування встановлено факт грубого порушення відповідачем службової дисципліни.

Наказом Департаменту патрульної поліції № 288 від 19.05.2022 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1,2,4,5,8 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців другого та третього пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до відповідача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до Наказу по особовому складу № 815 о/с від 01.06.2022 відповідача звільнено зі служби на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 01 червня 2022 року.

Відповідно до п. 28 Наказу Департаменту патрульної поліції №288 від 19.05.2022 Управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Департаменту патрульної поліції доручено здійснити перерахунок та утримання грошового забезпечення, виплаченого особам, які притягаються до дисциплінарної відповідальності, за час фактичних прогулів з 23.04.2022 до 03.05.2022.

Відповідно до п. 29 вказаного наказу доручено ВПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП у разі необхідності вжити заходів щодо стягнення із осіб, які притягаються до дисциплінарної відповідальності в судовому порядку надлишково виплаченого грошового забезпечення за час їх відсутності на службі без поважних причин.

Згідно з розрахунком зайво виплаченого грошового забезпечення за період невиходу на службу та за невідпрацьований час у місяці звільнення загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 7 889,35 грн., а саме:

- зайво нараховано грошове забезпечення за період невиходу на службу з 23.04.2022 до 30.04.2022: 3306,66 грн.;

- зайво нараховано грошове забезпечення за період невиходу на службу з 01.05.2022 до 03.05.2022: 1200,00 грн.;

- заборгованість за невідпрацьований час у місяці звільнення: 3382,69 грн.

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до п.3 Порядку №260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

Відповідно до п.8 розділу 1 Порядку №260 за час відсутності поліцейського на службі без поважних причин грошове забезпечення не виплачується. Підставою припинення виплати грошового забезпечення поліцейському є наказ керівника (начальника) органу поліції, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.

Отже, виплата грошового забезпечення не виплачується поліцейським якщо буде встановлено відсутність таких осіб на службі без поважних причин одну добу і більше.

Таким чином, у дні відсутності відповідача на службі без поважних причин, вона втратила право отримувати грошове забезпечення відповідно до п.8 розділу 1 Порядку № 260.

За приписом ст.1212 ЦКУ особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі змістом цієї норми матеріального права зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.

Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц вказала, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.

Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц виклав, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.

Таким чином, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.

При цьому, суд встановив, що висновком службового розслідування встановлений факт відсутності відповідача на службу без поважних причин з 23.04.2022 до 03.05.2022, у зв`язку з чим відповідач звільнена зі служби.

Суд вважає, що відповідач діяла недобросовісно, оскільки була відсутня на службі з 23.04.2022 до 03.05.2022 без поважних причин, проте отримувала грошове забезпечення за вказаний період у повному обсязі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок у поверненні безпідставно набутого грошового забезпечення за час фактичних прогулів з 23.04.2022 до 03.05.2022.

Щодо стягнення зайво виплаченого грошового забезпечення за невідпрацьований час у місяці звільнення суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 92 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої, частини другої статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

Згідно з частиною дев`ятою статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

Відповідно до абзацу 6 пункту 8 Розділу ІІІ Порядку № 260 при звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірно нарахованої частини щорічної відпустки вказується в наказі про звільнення.

Суд встановив, що відповідно до матеріалів справи Наказом по особовому складу № 297 о/с від 31.01.2022 відповідачу надано щорічну оплачувану відпустку строком з 01.02.2022 по 02.03.2022, тобто у кількості 30 діб. Наказом по особовому складу № 553 о/с від 24.02.2022 відповідача було відкликано з основної відпустки за 2022 рік, у зв`язку з чим у відповідача залишилось 7 діб невикористаної основної відпуски за 2022 рік.

Таким чином, відповідач використала частину щорічної оплачуваної відпустку за 2022 рік у кількості 23 діб, проте відпрацювала у 2022 році за 13 днів відпуски, оскільки, як вже встановлено судом, відповідач звільнена зі служби в поліції з 01.06.2022 відповідно до наказу від 01.06.2022 за № 815 о/с.

Таким чином, відпустка була надана відповідачу наперед за не відпрацьований період, оскільки відповідач була звільнена, про що видано відповідний наказ в якому зазначено про необхідність відрахуванням грошового забезпечення за 10 діб надмірно нарахованої частини чергової оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача зайво виплаченого грошового забезпечення за період невиходу на службу та за невідпрацьований час у місяці звільнення у розмірі 7 889,35 грн. (сім тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень тридцять п`ять копійок).

VI. Судові витрати

Згідно з ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки суд не залучав свідків та призначав проведення експертизи з відповідача судові витрати не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції зайво виплачене грошове забезпечення за період невиходу на службу та за невідпрацьований час у місяці звільнення у розмірі 7 889,35 грн. (сім тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень тридцять п`ять копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач Департамент патрульної поліції, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, .

Відповідач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Оксана БОЙКО