Справа № 260/3160/22
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2023 року м. Ужгород№ 260/3160/22
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення зі списків особового складу військової частини;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач проходив військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) та відповідно до Витягу з Наказ №601-ОС від 30 грудня 2021 року вислуга років позивача на момент звільнення становить: календарна 05 років 06 місяців 01 днів; пільгова 04 роки 06 місяців 28 днів; загальна 10 років 29 днів.

Також, із копії витягу вбачається, що при звільненні з військової служби ОСОБА_1 не була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що передбачена Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Позивач вважає, що відповідач протиправно не здійснив нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги гр. ОСОБА_1 не визнає повністю і вважає, що вони не ґрунтуються на законі, є безпідставними і тому не підлягають задоволенню та зазначив, що головним розпорядником коштів є Міністерство внутрішніх справ України. Станом на 28.08.2022 кошти НОМЕР_1 прикордонному загону для виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби не надходили, а тому виплати не могли бути проведені.

Представник відповідача зазначив, що 30 серпня 2022 року Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №615-ос було внесено зміни до пп.1 п.3 Наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 30 грудня 2021 року №601-ос в частині, що стосується виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, зокрема зазначено:

- "Відповідно до інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.02.2018 року №558, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за №854/32306, виплатити штаб-сержанту ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 5 повних календарних років служби в сумі 30986,50 грн.".

Представник відповідача вважає, що позовна вимога щодо визнання бездіяльності НОМЕР_1 прикордонного загону щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30 грудня 2021 року №601-ОС штаб-сержанта ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у запас наказом від 23 грудня 2021 року № 587-ОС за підпунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Відповідно до вказаного наказу вислуга років позивача на момент звільнення становить: календарна 05 років 06 місяців 01 днів; пільгова 04 роки 06 місяців 28 днів; загальна 10 років 29 днів.

30 серпня 2022 року Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №615-ос було внесено зміни до пп.1 п.3 Наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 30 грудня 2021 року №601-ос в частині, що стосується виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, зокрема зазначено: "Відповідно до інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.02.2018 року №558, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за №854/32306, виплатити штаб-сержанту ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 5 повних календарних років служби в сумі 30986,50 грн.".

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний рік календарної вислуги, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі також - Закон №2011-XII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст.9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

За приписами частини другої цієї ж статті до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацом першим частини другої статті 15 Закону №2011-XII визначено військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 19 травня 2022 року по справі № №580/3392/20 норма частини другої статті 15 Законі №2011-XII не містить вказівки на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше саме календарних років вислуги. Поняття календарна вислуга років застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Одночасно з цим, Верховний Суд наголошував, що умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону №2011-XII є наявність вислуги 10 років і більше.
Судом встановлено, що позивач звільнений з військової служби в запас на підставі підпункту а пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Також судом встановлено, що у позивача наявна 10 років вислуги, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги дотримана.

Інші підстави відмови у нарахуванні й виплаті грошової допомоги, крім недостатності років вислуги, відсутні.

Щодо твердження відповідача про внесення змін до Наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №615-ос, якою зобов`язано виплатити штаб-сержанту ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 5 повних календарних років служби в сумі 30986,50 грн., суд не приймає до уваги, оскільки доказів, що така була виплачена позивачу відповідачем надано не було.

На основі цих обставин суд констатує, що відповідно до правил частини другої статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей позивач як така, що має вислугу більше 10 років, станом на день звільнення з військової служби набула право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (5 повних років).

Встановлені обставин справи свідчать про те, що відповідач протиправно не нарахував й не виплатив позивачу одноразову грошову допомоги при звільненні відповідно до п.1 ч.2 ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем доведено протиправну бездіяльність відповідача щодо невиплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний рік календарної вислуги.

Статтею 4 КАС України визначено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, слід зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 5 календарних років.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.5, 9, 19, 77, 243, 246 КАС України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний рік календарної вислуги.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 5 календарних вислуги років.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк