Справа № 142/98/23
Суддя: Гринишина А. А.
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 142/98/23
Номер провадження 2-а/142/6/23
У Х В А Л А
22 березня 2023 року смт. Піщанка

Суддя Піщанського районного суду Вінницької області Гринишина А.А., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 , юридична адреса, АДРЕСА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить поновити йому пропущений строк звернення до суду, прийняти до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 159 від 08 лютого 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Також просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № 159 від 08 лютого 2023 року, якою його, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3 400,00 грн. Витребувати з ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 1 073 грн.60 коп.
Ухвалою суду від 08 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у зв`язку з визнанням причини пропуску строку на звернення до суду зазначених позивачем у заяві, залишено без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали. Роз`яснено позивачу, що якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд поверне позовну заяву на підставі ч. 2 ст. 123 КАС України.
17 березня 2023 року представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Зянько Н.Г. подано клопотання про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом, в якому представник позивача просила причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом про скасування постанови №159 від 08 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 -1 КУпАП визнати поважними та поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду.
Вказане клопотання обґрунтоване тим, що оскаржувану постанову винесено 08 лютого 2023 року, а позов направлено до суду 07 березня 2023 року, тобто поза встановленим чинним законодавством строком для оскарження даного виду рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначає, що про наявність оскаржуваної постанови позивач ОСОБА_1 дізнався 17 лютого 2023 року, коли отримав лист Укрпошти, відправлення № 23, вкладенням якого була постанова. Вказує, що про розгляд справи про адміністративне правопорушення, а саме дату, час його належним чином ніхто не повідомляв, а про те, що на нього накладено штраф дізнався лише тоді, коли прочитав постанову. Своєчасно звернутися до суду з позовом у встановлений строк позивач не мав об`єктивної можливості через відсутність відповідної кваліфікованої правової допомоги.
Суд, оглянувши подане клопотання про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

07 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, з якого вбачається, що предметом вказаного позову є скасування постанову в справі про адміністративне правопорушення № 159 від 08 лютого 2023 року, якою його, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3 400,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Разом з тим, згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Також слід враховувати, що частина перша статті 122 КАС України передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.
Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює, зокрема можливість оскарження постанов про притягнення до адміністративної, є Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Положеннями ст. 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Таким чином, ст. 288 КУпАП встановлено спеціальний строк, протягом якого за загальним правилом особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, має право оскаржити в суді постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.
З поданого 17 березня 2023 року клопотання про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом слідує, що ОСОБА_1 , з`явившись до третього відділу Тульчинського РТЦК, для з`ясувавши причини його несвоєчасної явки, працівник відділу надав вказівку іншим працівникам складати протокол, що це був за протокол та з приводу чого він не зрозумів, тому на пропозицію підписати документ відповів відмовою, при цьому вказує, що про розгляд справи про адміністративне про розгляд справи про адміністративне правопорушення, а саме дату, час його належним чином ніхто не повідомляв, а про те, що на нього накладено штраф, дізнався лише тоді коли прочитав постанову.
Разом з тим, з доданої до позовної заяви постанови № 159 від 08 лютого 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 -1 КУпАП, вбачається, що ОСОБА_1 08 лютого 2023 року на розгляд справи до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений при складанні 02 лютого 2023 року протоколу про адміністративне правопорушення № 138.
Позивач зазначає, що про наявність оскаржуваної постанови він дізнався 17 лютого 2023 року, коли отримав лист Укрпошти, відправлення № 23, вкладенням якого була постанова, однак, суд не приймає, вказані твердження позивача, з огляду на відсутність доводів незнання ним про розгляд справи ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до ч.2 ст.44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Частиною 5 вказаної статті встановлено, що учасники справи зобов`язані, в т.ч.: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
З огляду на викладене суд приходить до повторного висновку про визнання неповажними причин пропуску строку звернення до суду із позовом.
Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.
Правова визначеність є універсальним правовим інститутом, дія якого поширюється на такі важливі сфери правовідносин між державою та особою, як реалізація і забезпечення прав і свобод людини і громадянина, встановлення юридичної відповідальності, підстав та порядку притягнення до такої відповідальності, неприпустимість дій і бездіяльності органів влади, спрямованих на необґрунтоване обмеження прав і свобод людини.
Зміст принципу правової визначеності розкрито у Рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010, так Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
На підставі аналізу сформульованих цим судом позицій правова визначеність та принцип верховенства права є взаємопов`язаними, оскільки правова визначеність спрямована на чіткість та передбачуваність правового статусу особи, дій органів державної влади, їх посадових та службових осіб, недопущення безпідставного порушення чи обмеження прав і свобод людини і громадянина.
Отже, встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.
Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.
Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.
Отже, не заперечуючи наявності дискреційних повноважень у національних судів щодо вирішення питання про поновлення строку на звернення до суду, ЄСПЛ підкреслює, що останні повинні визначити, чи виправдовують підстави для подібного продовження строків втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує межі розсуду суду ні в тривалості, ні в підставах для визначеності подовжених строків (справа «Безруков проти Росії», п. 34).
Зі змісту положень КАС України вбачається, що у ньому не визначено граничні межі, у яких адміністративні суди можуть приймати рішення про поновлення строку звернення до суду. Не містить КАС України й конкретних підстав та критеріїв, за якими можливо оцінити поважність причин пропуску відповідного строку.
З цього приводу у ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої відступлення від принципу правової визначеності через відновлення строку звернення до суду виправдано лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справа «Салов проти України»), зокрема, з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (справа «Сутяжник проти Росії», п. 38).
Загалом, згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).
Отже, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.
В ухвалі від 22 січня 2019 року по справі №360/2999/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку про необхідність доведення позивачем та надання допустимих доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду.
Крім цього, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року по справі №706/1272/14-ц висловлена така ж позиція щодо необхідності доведення учасниками справи обставин пропуску строку звернення до суду.
«Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.
Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.»
Верховний Суд у постанові від 20.11.2018 р. у справі № 907/50/16, зокрема вказав, що Позивна давність не є інститутом процесуального права і не може бути відновлена. Позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.
Відповідно до частини шостої статті 121 КАС України, про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, позивач має подати заяву, в якій вказати інші, документально обґрунтовані підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду разом із доказами поважності його пропуску, зокрема відомості повідомлення його про розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Враховуючи ст. 121 КАС України, позивачу слід продовжити строк на усунення недоліків позовної заяви.
Керуючись статтями 121, 160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Зянько Ніни Григорівни про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом - відмовити.
Визнати неповажними причини пропуску строку, викладенні у заяві від 17 березня 2023 року, для звернення до суду з позовною заявою.
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали.
Продовжити строк залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, встановлений ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 08 березня 2023 року.
Позивачу усунути зазначені в ухвалі недоліки протягом дясяти днів з дня вручення ухвали про продовження строку залишення позовної заяви без руху.
Копію ухвали про продовження строку залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.
У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.
Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: