Справа № 160/19685/22
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
12.12.2022 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач-2), в якій просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, оформлену рішенням від 24.10.2022 про відмову в перерахунку з 17.02.2022 ОСОБА_1 , призначеної 17.02.2022 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи ОСОБА_1 , відповідно до трудової книжки, які дають право на призначення пенсії згідно ст.1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»:
- з 11.07.1991 року по 31.08.1991 року (0 років 1 місяць 21 день) гірником з ремонту гірничих виробок підземним;
- з 22.06.1992 року по 31.08.1992 року (0 років 2 місяці 10 днів) - учнем гірника очисного забою підземного;
- з 21.06.1993 року по 30.09.1993 року (0 років 3 місяці 10 днів) - гірником очисного забою підземним;
- з 31.01.1994 по 28.02.1994 року (0 років 0 місяців 29 днів) - гірничим майстром підземним;
- з 01.03.1994 року по 16.09.1994 року (0 років 6 місяців 16 днів) - підземного гірника;
- з 19.09.1994 року по 30.06.1997 року (2 роки 9 місяців 12 днів) - гірничим майстром підземним;
- з 04.07.1997 року по 23.06.1999 року (1 рік 11 місяців 20 днів) - майстром підземним з повним робочим днем в шахті;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з 17.02.2022 здійснити перерахунок ОСОБА_1 , призначеної 17.02.2022 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 , призначену 17.02.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці» в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем-2 до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано спірні періоди роботи ОСОБА_1 з 11.07.1991 по 28.02.1994, оскільки записи про дані періоди в дублікаті трудової книжки оформлені без штампів та печаток підприємств, на яких працював заявник. Крім того, в матеріалах пенсійної справи відсутні документи що підтверджують, що ОСОБА_1 в спірні періоди працював повний робочий день під землею та до іншої роботи не залучався, не перебував у відпустках без збереження заробітної плати. Враховуючи, що спірні періоди не зараховано до пільгового стажу, на думку відповідача, у позивача не достатньо стажу для перерахунку пенсії на підставі статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
04.01.2023 на адресу суду від представника відповідача-2 надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 11.07.1991 по 31.08.1991, з 22.06.1992 по 31.08.1992, з 21.06.1993 по 30.09.1993, оскільки записи оформлені з порушенням Інструкції №162, а саме записи про звільнення не завірено печатками підприємств, на яких працював позивач. До пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 11.07.1991 по 31.08.1991, з 22.06.1992 по 31.08.1992, з 21.06.1993 по 30.09.1993, з 31.01.1994 по 28.02.1994, з 01.03.1994 по 16.09.1994, з 19.09.1994 по 30.06.1997, з 04.07.1997 по 31.12.1997, оскільки позивачем не надано документи, що підтверджують умови, в яких працював позивач, зайнятість певними роботами або на певних виробництвах упродовж повного робочого дня. Крім того, за спірний період позивачем не надано документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць. Відтак, оскільки пільговий стаж ОСОБА_1 по Списку №1 складає 12 років 09 місяці 10 днів, то вимога про здійснення перерахунку пенсії у розмірі 80% заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 Закону №1058, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність є безпідставною та необґрунтованою.
17.01.2023 на адресу суду від представника відповідача-1 надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що стаж позивача на підземних роботах по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України є меншим ніж 15 років, а отже відсутні підстави для обчислення розміру пенсії позивача у розмірі 80% заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону №1058, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 17.02.2022 на підставі заяви про призначення пенсії від 04.05.2022, та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позивачу при призначені пенсії за віком на пільгових умовах враховано загальний стаж - 32 роки 04 місяці 27 днів, з них за Списком №1- 12 років 09 місяців 10 днів.
Під час призначення пенсії не було взято до уваги періоди роботи з 11.07.1991 по 31.08.1991, з 22.06.1992 по 31.08.1992, з 21.06.1993 по 30.09.1993, з 31.01.1994 по 28.02.1994, з 01.03.1994 по 16.09.1994, з 19.09.1994 по 30.06.1997, з 04.07.1997 по 23.06.1999.
17.10.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив зарахувати до його пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 11.07.1991 по 31.08.1991, з 22.06.1992 по 31.08.1992, з 21.06.1993 по 30.09.1993, з 31.01.1994 по 28.02.1994, з 01.03.1994 по 16.09.1994, з 19.09.1994 по 30.06.1997, з 04.07.1997 по 23.06.1999 та здійснити з 17.02.2022 перерахунок його пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі 80% заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
За принципом екстериторіальності матеріали передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
Відтак, оскільки пільговий стаж ОСОБА_1 по Списку №1 складає 12 років 09 місяці 10 днів, то вимога про здійснення перерахунку пенсії у розмірі 80% заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 Закону №1058, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність є безпідставною.
Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частини 1 статті 114 Закону №1058-ІХ, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Приписи пункту 1 частини 2 цієї статті визначають, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» №345-VI від 02.09.2008 дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Встановлено, що позивачу призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 17.02.2022.
Однак при призначення пенсії не було взято до уваги період роботи ОСОБА_1 з 11.07.1991 по 31.08.1991, з 22.06.1992 по 31.08.1992, з 21.06.1993 по 30.09.1993, з 31.01.1994 по 28.02.1994, з 01.03.1994 по 16.09.1994, з 19.09.1994 по 30.06.1997, з 04.07.1997 по 23.06.1999.
Як встановлено ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.1993 №637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно якого у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючи довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Відповідно до пункту 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок №637), у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що пільговий стаж, необхідний для призначення пільгової пенсії на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має підтверджуватись записами в трудовій книжці. У випадку відсутності відповідних записів у трудовій книжці, пільговий стаж може бути підтверджений уточнюючими довідками.
Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 01.08.1989 позивач працював:
- з 11.07.1991 по 31.08.1991 гірником з ремонту гірничих виробок підземним;
- з 22.06.1992 по 31.08.1992 учнем гірника очисного забою підземного;
- з 21.06.1993 по 30.09.1993 гірником очисного забою підземним;
- з 31.01.1994 по 28.02.1994 гірничим майстром підземним;
- з 01.03.1994 по 16.09.1994 підземним гірником;
- з 19.09.1994 по 30.06.1997 гірничим майстром підземним;
- з 04.07.1997 по 23.06.1999 майстром підземним з повним робочим днем в шахті.
Посади: гірник з ремонту гірничих виробок підземний, гірник очисного забою підземний, гірничий майстер підземний, підземний гірник, гірничий майстер підземний відносяться до Списку № 1 розділу 1 «Підземні роботи» та відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 01.08.1989 періоди роботи з 11.07.1991 по 31.08.1991, з 22.06.1992 по 31.08.1992, з 21.06.1993 по 30.09.1993, з 31.01.1994 по 28.02.1994, з 01.03.1994 по 16.09.1994, з 19.09.1994 по 30.06.1997, з 04.07.1997 по 23.06.1999 повинні бути зараховані до пільгового стажу позивача.
Що стосується не зарахування відповідачем-2 до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 11.07.1991 по 31.08.1991, з 22.06.1992 по 31.08.1992, з 21.06.1993 по 30.09.1993, з 31.01.1994 по 28.02.1994, з 01.03.1994 по 16.09.1994, з 19.09.1994 по 30.06.1997, з 04.07.1997 по 23.06.1999, оскільки записи оформлені з порушенням Інструкції №162, а саме записи про звільнення не завірено печатками підприємств, на яких працював позивач; позивачем не надано документів, що підтверджують умови, в яких працював позивач, зайнятість певними роботами або на певних виробництвах упродовж повного робочого дня, а також не надано документів, що підтверджують проведення атестації робочих місць, то з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі - Інструкція №58), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110.
Відповідно до п. 1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Отже, з вищенаведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
Також слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З огляду на зазначене, слід дійти висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Суд, також вважає за необхідне зазначити, що обов`язок щодо проведення атестації робочих місць законодавцем покладено на керівників підприємств.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 01 серпня 1992 року №422 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Так, згідно зі ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання.
Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі, якщо не проведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 чи Списку 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадина його конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
З урахуванням викладеного, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Беручи до уваги зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Миколаївській області безпідставно не зарахувало до пільгового стажу позивача спірні періоди його роботи, а саме: з 11.07.1991 по 31.08.1991, з 22.06.1992 по 31.08.1992, з 21.06.1993 по 30.09.1993, з 31.01.1994 по 28.02.1994, з 01.03.1994 по 16.09.1994, з 19.09.1994 по 30.06.1997, з 04.07.1997 по 23.06.1999, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи ОСОБА_1 з 11.07.1991 по 31.08.1991, з 22.06.1992 по 31.08.1992, з 21.06.1993 по 30.09.1993, з 31.01.1994 по 28.02.1994, з 01.03.1994 по 16.09.1994, з 19.09.1994 по 30.06.1997, з 04.07.1997 по 23.06.1999.
Таким чином, із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 11.07.1991 по 31.08.1991, з 22.06.1992 по 31.08.1992, з 21.06.1993 по 30.09.1993, з 31.01.1994 по 28.02.1994, з 01.03.1994 по 16.09.1994, з 19.09.1994 по 30.06.1997, з 04.07.1997 по 23.06.1999 позивач набуває право на перерахунок та виплату пенсії згідно з Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з дати призначення пенсії - 17.02.2022.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій та рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд робить висновок, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1 984,80 грн.
Отже, відповідно до положень ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 1 984,80 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд,-

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, оформлену рішенням від 24.10.2022 про відмову в перерахунку з 17.02.2022 ОСОБА_1 , призначеної 17.02.2022 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи ОСОБА_1 , відповідно до трудової книжки, які дають право на призначення пенсії згідно ст.1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»:
- з 11.07.1991 року по 31.08.1991 року гірником з ремонту гірничих виробок підземним;
- з 22.06.1992 року по 31.08.1992 року учнем гірника очисного забою підземного;
- з 21.06.1993 року по 30.09.1993 року гірником очисного забою підземним;
- з 31.01.1994 року по 28.02.1994 року гірничим майстром підземним;
- з 01.03.1994 року по 16.09.1994 року підземного гірника;
- з 19.09.1994 року по 30.06.1997 року гірничим майстром підземним;
- з 04.07.1997 року по 23.06.1999 року майстром підземним з повним робочим днем в шахті.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з 17.02.2022 здійснити перерахунок ОСОБА_1 , призначеної 17.02.2022 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 , призначену 17.02.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці» в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. Ю. Рищенко