Справа № 160/20412/22
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу за провідною професією за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ з зайнятістю повний робочий день в шахті по видобутку вугілля наступні періоди роботи:
- 15.01.2013 - 30.12.2013 року - гірник підземний з повним робочим днем в шахті на період виконання робіт;
- 04.01.2014 - 30.12.2014 роки - гірник підземний з повним робочим днем в шахті на період виконання робіт;
- 03.01.2015 - 30.06.2015 роки - гірник підземний з повним робочим днем в шахті на період виконання робіт;
2.) ДВАТ шахта «Західно-Донбаська ДХК «Павлоградвугілля» зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи період роботи:
- з 22.12.1997 по 29.01.1998 на посаді підземного гірничого з повним робочим днем в шахті;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно заяви про призначення пенсії з 17.11.2022 року.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач 17.11.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням відповідача-2 від 25.11.2022 відмовлено у призначенні пенсії через незарахування періодів роботи в ТОВ «СІГМА-КОМ» та ДВАТ шахта «Західно-Донбаська ДХК «Павлоградвугілля». Позивач не погоджується з відмовою у призначенні пенсії та зазначає, що незараховані періоди роботи підтверджуються записами в трудовій книжці. Позивач вважає, що трудової книжки повністю достатньо, оскільки вона містить усі необхідні записи, що підтверджують період виконуваної роботи, її характер та зайнятість за професіями, які відносяться до Списку № 1. Записи виконано без виправлень, у чіткій послідовності, із завірянням підписами відповідальних осіб та печатками роботодавця, є посилання на накази, як на підставу внесення записів, зазначено , що роботи виконувались з повним робочим днем під землею. Тобто, вказані записи у повному обсязі підтверджують факт роботи у підземних умовах. Відсутність в пільговій довідці підпису начальника відділу кадрів та головного бухгалтера не змінює характер виконуваної роботи та факту роботи з повним робочим днем в шахті за Списком № 1. Тому відмова відповідача зарахувати періоди роботи в ТОВ «СІГМА-КОМ» до пільгового стажу з повним робочим днем в шахті за Списком № 1 є протиправною. Відповідно запису № 10 трудової книжки НОМЕР_2 , наказ № 189-к від 19.12.1997року був прийнятий підземним гірничим з повним робочим днем в шахті на підприємство шахта «Західно-Донбаська» в/о «Павлоградвугілля» та звільнений 29.01.1998 року за ст.36 п.7 КЗпП України з причини набрання чинності вироку суду. Я фактично припинив виконання трудових обов`язків з 29 січня 1998 року. Підставою для внесення запису до трудової книжки, слугував вирок суду, в якому було зазначено про неможливість виконання роботи на займаній посаді. З боку керівництва підприємства не було порушено п.2.4 ч.2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» № 58 від 29.07.1993 року, так, як регулює строки внесення запису до трудової книжки з моменту винесення наказу про звільнення, а не строки складання наказу, після дати звільнення. Підприємство отримавши вирок суду, яким підтверджено причину відсутності працівника, та є підставою для звільнення, винесло наказ про звільнення. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
11.01.2023 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшло клопотання, в якому останній просить замінити неналежного відповідача у справі на належних Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про заміну відповідачів задоволено частково.
20.01.2023 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов письмовий відзив на позов. Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зазначає, що позивачем не надано документів, що підтверджують право видачі довідки ТОВ «Сігма-Ком» за період роботи в ПАТ «Павлоградвугілля» ВСП «шахта імені Героїв космосу». Щодо неврахування ні до страхового стажу, ні до пільгового стажу роботи періоду з 22.12.1997 по 29.01.1998 на посаді підземного гірничого, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області просить врахувати, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 наявна розбіжність між датами у наказі та записі про припинення трудових відносин. Наявність у трудовій книжці періоду роботи та посади позивача не свідчить про наявність у позивача права на зарахування спірного періоду до пільгового стажу, оскільки не звільняє від врахування інших умов, встановлених статтею 114 Закону №1058 необхідних для зарахування спірного періоду до пільгового стажу.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 .
17.11.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
- вік заявника на момент звернення - 50 років;
- страховий стаж особи становить - 22 роки 03 місяці 0 днів;
- стаж роботи на підземних роботах за Списком №1 - 8 років 7 місяців 15 днів.
За наданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 15.01.2013 по 30.12.2013; з 04.01.2014 по 30.12.2014; з 03.01.2015 по 30.06.2015 відповідно до довідки №235 від 21.11.2019, оскільки пільгова довідка не відповідає додатку №5 до Порядку №637, а саме: довідка не засвідчена підписом начальника відділу кадрів підприємства. Окрім того, серед наданих документів відсутні документи, що підтверджують право видачі довідки ТОВ «СІГМА-КОМ» за період роботи в ПАТ «Павлоградвугілля» ВСП шахта «ім. Героїв Космосу».
З 22.12.1997 по 29.01.1998 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 не враховано ні до страхового, ані до пільгового стажу, оскільки наявна розбіжність між датами у наказі та записі про припинення трудових відносин. Зокрема, датою звільнення зазначено: « 29.01.1998», в той час, як реквізити наказу про звільнення: «№27к від 26.02.2002». Наведене суперечить п. 2.4. частини 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 , відповідно до якого, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
У висновку оскаржуваного рішення зазначено про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного стажу в особливо шкідливих і важких умовах праці за Списком №1.
Оскаржуване рішення направлено на адресу позивача супровідним листом відповідача-1 від 25.11.2022 №0400-010226-8/119994.
Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії та незарахуванням до страхового та пільгового стажу періодів роботи, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
На підставі п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 25.07.1989, у періоди, не зараховані відповідачем, ОСОБА_1 працював:
1. у ТОВ «Сігма-ком»:
- з 15.01.2013 по 30.12.2013 гірником підземним з повним робочим днем в шахті на період виконання робіт;
- з 04.01.2014 по 30.12.2014 гірником підземним з повним робочим днем в шахті на період виконання робіт;
- 03.01.2015 30.06.2015 роки - гірником підземним з повним робочим днем в шахті на період виконання робіт.
Відповідно запису № 10 трудової книжки НОМЕР_2 , наказ № 189-к від 19.12.1997, позивач був прийнятий підземним гірничим з повним робочим днем в шахті на підприємство шахта «Західно-Донбаська» в/о «Павлоградвугілля» та звільнений 29.01.1998 за ст.36 п.7 КзпП України з причини набрання чинності вироком суду.
Відповідачем-2 не зараховано періоди роботи у ТОВ «Сігма-ком» до пільгового стажу через те, що пільгова довідка №235 від 21.11.2019 не засвідчена підписом начальника відділу кадрів підприємства. Окрім того, серед наданих документів відсутні документи, що підтверджують право видачі довідки ТОВ «СІГМА-КОМ» за період роботи в ПАТ «Павлоградвугілля» ВСП шахта «ім. Героїв Космосу».
Відповідачем-2 не зараховано період роботи з 19.12.1997 по 29.01.1998 через невідповідність дати звільнення даті наказу про звільнення.
Стосовно вимоги про зарахування періодів роботи у ТОВ «Сігма-ком» до пільгового стажу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та п.1 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 20 Постанови 637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Зі змісту зазначених норм вбачається, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.
Вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.
Судом проаналізовано трудову книжку позивача серії НОМЕР_2 від 25.07.1989 та встановлено, що записи в трудовій книжці щодо роботи в спірні періоди відповідають Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (із змінами), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року. Отже, трудової книжки повністю достатньо, оскільки вона містить усі необхідні записи, що підтверджують період виконуваної роботи, її характер та зайнятість за професіями, які відносяться до Списку № 1. Записи виконано без виправлень, у чіткій послідовності, із завірянням підписами відповідальних осіб та печатками роботодавця, є посилання на накази, як на підставу внесення записів, зазначено , що роботи виконувались з повним робочим днем під землею. Тобто, вказані записи у повному обсязі підтверджують факт роботи у підземних умовах повний робочий день.
За наявності основного документу, що підтверджує стаж роботи та відповідного запису у ній, відсутні підстави та необхідність у підтвердженні стажу роботи позивача відповідно до Порядку № 637 наданням додаткових документів, у зв`язку з чим положення вказаного Порядку застосуванню у даному випадку не підлягають.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 683/977/17.
Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом міністерства соціальної політики № 383 від 18.11.2005 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992. Так, під час роботи по професіям, які дають право пільгове пенсійне забезпечення, застосовуються постанова Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, від 16.01.2003 № 36, від 24.06.2016 № 461.
Посади позивача «гірник підземний з повним робочим днем під землею» та «гірничий робітник підземний з повним робочим днем в шахті», відносяться до Списку № 1 розділу 1 «Підземні роботи», як робітники з зайнятістю на підземних роботах повний робочий день.
На підтвердження пільгового характеру роботи в ТОВ «СІГМА-КОМ» позивачем була надана довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній № 235 від 21.11.2019. В довідці є посилання на накази про прийняття та звільнення; зазначено про виконання в гірничому виробництві гірничопрохідницьких та інших видів робіт в цілях видобутку вугілля підземним способом за професією прохідник з повним робочим днем в підземних умовах, що передбачено Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1 позиція 1.1а; є інформація про атестацію робочого місця.
Довідка № 235 від 21.11.2019 підписана директором ТОВ «СІГМА-КОМ» ОСОБА_2 та головним бухгалтером ТОВ «СІГМА-КОМ» Литвиненко Т.А.
В додатку №5 до Порядку №637 міститься шаблон довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Судом проаналізовану довідку № 235 від 21.11.2019 на предмет відповідності додатку №5 до Порядку №637 та встановлено, що вказана довідка повністю відповідає встановленій у додатку №5 формі. Проте в додатку №5 вказані підписанти довідки, а саме: начальник відділу кадрів та головний бухгалтер.
Довідка № 235 від 21.11.2019 підписана директором ТОВ «СІГМА-КОМ» Макаренко Р.О. замість начальника відділу кадрів.
Відповідно до ч.4 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є «директор», якщо статутом не передбачена інша назва.
Таким чином, директор товариства є посадовою особою, уповноваженою на представництво та підписання кадрових та бухгалтерських документів від імені такої юридичної особи.
Підписання директором ТОВ «СІГМА-КОМ» пільгової довідки № 235 від 21.11.2019 не є підставою для неврахування такої при призначенні пенсії, оскільки вказана обставина не свідчить про недійсність такої.
Отже, спірні періоди роботи позивача в ТОВ «СІГМА-КОМ» підлягають зарахуванню до пільгового стажу ОСОБА_1 .
Стосовно вимоги про зарахування періоду роботи з 22.12.1997 по 29.01.1998 на посаді підземного гірничого з повним робочим днем в шахті до пільгового стажу, суд зазначає наступне.
Як вже було зазначено вище у пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
За наявності основного документу, що підтверджує стаж роботи та відповідного запису у ній, відсутні підстави та необхідність у підтвердженні стажу роботи позивача відповідно до Порядку № 637 наданням додаткових документів.
Посада підземного гірничого з повним робочим днем в шахті віднесена до списків №1 розділу 1 «Підземні роботи» постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.
Відповідачем-2 не зараховано період роботи з 19.12.1997 по 29.01.1998 через невідповідність дати звільнення даті наказу про звільнення.
Як встановлено судом, відповідно запису № 10 трудової книжки НОМЕР_2 , наказ № 189-к від 19.12.1997, позивач був прийнятий підземним гірничим з повним робочим днем в шахті на підприємство шахта «Західно-Донбаська» в/о «Павлоградвугілля» та звільнений 29.01.1998 за ст.36 п.7 КзпП України з причини набрання чинності вироком суду.
Позивач в позовній заяві зазначає, що фактично припинив виконання трудових обов`язків з 29.01.1998. Підставою для внесення запису до трудової книжки слугував такий, що набрав чинності, вирок суду, в якому було зазначено про неможливість виконання роботи на займаній посаді.
З боку керівництва підприємства не було порушено п.2.4 ч.2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» № 58 від 29.07.1993 року, так, як регулює строки внесення запису до трудової книжки з моменту винесення наказу про звільнення, а не строки складання наказу, після дати звільнення. Підприємство отримавши вирок суду, яким підтверджено причину відсутності працівника, та є підставою для звільнення, винесло наказ про звільнення.
Згідно пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до п.4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.
Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.
Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки або інших бухгалтерських документів.
З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, недоліки в записах в трудовій книжці не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.
Судом встановлено, що позивач не просить зарахувати період роботи по дату прийняття наказу про звільнення 26.02.2002, а просить зарахувати по дату фактичної роботи, яка визначена в пункті 11 трудової книжки НОМЕР_2 .
Розбіжність в даті наказу про звільнення та даті фактичного припинення виконання функцій пояснюється набранням чинності вироком суду, після чого роботодавцем позивача було прийнято наказ про звільнення.
Отже трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить всі необхідні відомості про дату роботи позивача, звільнення, підстав звільнення, та щодо характеру пільгової роботи позивача за Списком №1.
Отже, спірний період роботи позивача в шахті «Західно-Донбаська» в/о «Павлоградвугілля» підлягає зарахуванню до пільгового стажу ОСОБА_1 з 22.12.1997 по 29.01.1998.
Щодо вимоги про призначення пенсії, суд зазначає наступне.
Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.
Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Оскільки належним органом призначення пенсії не було розглянуто заяву позивача від 17.11.2022 з урахуванням періодів роботи, яким надана оцінка судом у цьому рішенні, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати належний орган призначення пенсії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.11.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні та зарахованих періодів роботи позивача.
Щодо визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватись розгляд заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах та призначення пенсії, суд зазначає про таке.
Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
В територіальних органах Пенсійного фонду України відпрацювання всіх звернень громадян відбувається за допомогою програмного комплексу ППВП ІКІС ПФУ.
Програмний комплекс ППВП ІКІС ПФУ містить інструкцію користувача системи, в якій описані дії користувача при виконанні функцій підсистеми. Програмним комплексом ППВП ІКІС ПФУ передбачено новий механізм розподілу доступу для надання можливості опрацювання ЕПС (Електронної пенсійної справи) користувачами, що здійснюють призначення за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів. Черги формуються незалежно від територіального управління ПФУ, де пенсіонер буде зареєстрований для обліку. Черга звернень центрального типу формується з даних усіх ГУ ПФУ та є єдиною для ПФУ. З неї звернення в опрацювання може взяти будь-який спеціаліст ПФУ з роллю «ППВП. Призначення пенсії». За допомогою описаної вище технології в роботу береться перше «вільне» звернення. Взяте з черги звернення прикріплюється до користувача та видаляється із черги. Кожному користувачу присвоюється логін.
В електронному листі Про направлення переліку Головних управлінь Фонду від 06.04.2021 320805/01-16 спеціалісту, який опрацьовує звернення присвоюється логін, в якому міститься порядковий номер області.
Рішення про відмову у призначенні пенсії №73 від 25.11.2022 підписано головним спеціалістом відділу призначення пенсій Анною Кугот.

Згідно витягу з програмного комплексу ІКІС ПФУ (Журнал операцій) користувач ОСОБА_3 має логін U02001-КАО43, в якому порядковий номер 02 відповідає Вінницькій області.

З огляду на викладене, належним органом пенсійного фонду України, яким прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 17.11.2022 здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку. Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо повторного розгляду заяви позивача саме на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, як визначений суб`єкт призначення.

У зв`язку з наведеним підстави для залучення співвідповідачем у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області за клопотанням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 20.01.2023 відсутні.

Позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 992,40 грн., що документально підтверджується квитанцією від 12.12.2022.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 3 від 25.11.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників із зайнятістю повний робочий день в шахті по видобутку вугілля наступні періоди роботи: в ТОВ «СІГМА-КОМ» з 15.01.2013 по 30.12.2013, з 04.01.2014 по 30.12.2014, з 03.01.2015 по 30.06.2015.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників із зайнятістю повний робочий день період роботи в ДВАТ шахта «Західно-Донбаська ДХК «Павлоградвугілля» з 22.12.1997 по 29.01.1998.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 17.11.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні та зарахованих періодів роботи ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати за подачу позову до суду у розмірі 496 грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна