Справа № 148/482/23
Суддя: Ковганич С. В.
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/482/23
Провадження №2-а/148/10/23
22 березня 2023 року Тульчинський районний суд
Вінницької області
в складі головуючого судді: Ковганича С.В.
при секретаря Мрочко Т.О.
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача Кравець В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третьої особи начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 визнання дій протиправними, визнання незаконою і скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття правадження в справі,
ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом. В обгрунтування позовних вимог послався на те, що 09.03.2023 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесена постанова № 291 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.2 КУпАП та накладено штраф в розмірі 3400 грн. Підставою для винесення вказаної постанови стало те, що він, 02.03.2023 о 08:00 год. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак відмовився сідати в автобус для відправки у складі команди НОМЕР_1 , чим порушив конституційні обов`язки по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та порушив ст.1 ч.10 абз.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю, з наступних підстав. Оскаржувана постанова прийнята відповідачем внаслідок неправильного трактування ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Так, відповідачем проігноровано, що позивач належить до релігійної організації "Релігійний центр Свідків Єгови в Україні», віровчення якої не допускає користування зброєю, та не враховано даної обставини при винесенні постанови.
За таких обставин позивач просить постанову № 291 від 09.03.2023, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 210-1 ч.2 КУпАП визнати незаконно і скасувати, провадження у справі закрити, вирішити питання щодо судових витрат.
В судовому засіданні позивач та його представник, адвокат Кравець В.А., позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Представник позивача, адвокат Кравець В.А., зазначила, що оскаржувана постанова винесена з порушенням процесуального порядку розгляду справи, встановленого КУпАП. Розгляд справи проведено без з`ясування та врахування всіх обставин, зокрема тієї, що її довіритель є членом релігійної організації "Релігійний центр Свідків Єгови в Україні», віровчення якої не допускає користування зброєю. При цьому наголосила, що вдіповідно до практики Європейського суду з прав людини будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатися за процедурою, визначеною законодавством для кримінальних правопорушень, в тому числі із забезпеченням особі права на захист. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також третя особа ОСОБА_2 , який є начальником даного органу, та визначений позивачем, в судове засідання не з`явились, направивши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представників центру та відмови в позові.
У відповідності до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.
Вислухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Так, згідно копії постанови за справою про адміністративне правопорушення № 291 від 09.03.2023, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , судом встановлено, що до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. у звязку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.2 КУпАП. Так, військовозобов`язаному громадянину ОСОБА_1 , 01.03.2023 в смт. Томашпіль, Тульчинського району, вручено повістку, відповідно до якої на 08:00 год. 02.03.2023 він повинен був прибути до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 для відправки у складі команди НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_1 . Військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 , 02.03.2023 о 08:00 год. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 однак відмовився сідати в автобус для відправки у складі команди НОМЕР_1 , чим порушив конституційні обов`язки по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та порушив ст.1 ч.10 абз.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Також судом встановлено, що 21.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про заміну йому військового обовязку під час мобілізації в умовах воєнного стану альтернативною (невійськовою) службою, оскільки він є членом релігійної організації "Релігійний центр Свідків Єгови в Україні», що унеможливлює виконання ним військового обов`язку (а.с. 11).
Згідно копії довідки № 815 від 20.02.2023, виданою головою Керівного комітету Релігійної організації "Релігійний центр Свідків Єгови в Україні», ОСОБА_1 призначений 24.06.2018 на посаду священнослужителя старійшиною (єпископом) збору (а.с. 10).
Згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення № 295 від 02.03.2023, складеного т.в.о. начальника відділення обліку мобілізаційної роботи заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_3 , ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про необхідність уточнення облікових даних та проходження медичного огляду, проігнорував даний виклик та у зазначену дату не з`явився до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив ст.1 ч.10 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.22 ч.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.210-1 ч.2 КУпАП.Повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться в каб. № 21 ІНФОРМАЦІЯ_4 о 09:00 год. 09.03.2023 (а.с. 14).
Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчиненого в особливий період.
Частиною 3 статті 22 Закону України „Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 251 ч.1 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ч.2 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно статті 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
За приписами частини першої статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до статті 210-1 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.
Як вбачається із матеріалів справи, вказаним вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в повній мірі невідповідає.
Так, оскаржувана постанова№ 291 від 09.03.2023, не підписана особою, яка її винесла, а підписана іншою особою. Так, у вступній частині постанови зазначено посадову особу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 , а підписана вказана постанова ТВО начальника цього ж центру майором ОСОБА_4 , а отже прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, оскільки має місце порушення норм процесуального права при винесені оскаржуваної постанови.
З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку, що постанова №291 від 09.03.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена з порушенням норм чинного законодавства, є неправомірною.
Доводи позивача є обгрунтованими в частині порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, та такими, що знайшли своє часткове підтвердження в ході судового розгляду.
Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.
Згідно ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 286 ч.3 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Тому суд доходить висновку, що при винесенні спірної постанови неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, так як обставини визначенні в протоколі про адміністративне правопорушення різняться з обставинами вказанами в оскаржуваній постанові, зокрема щодо відмови сісти в автобус чи не з`явленні за викликом, чим порушено норми процесуального права. Тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме скасуванню постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 , від 09.03.2023 № 291 про накладення адміністративного стягнення на позивача за ст. 210-1 ч.2 КУпАП, а справа направленню на новий розгляд уповноваженої посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В частині позовних вимог про закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 210-1 ч.2 КУпАП, суд вважає за необхідне відмовити, так як справа направляється на новий розгляд відповідачу.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в сумі 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.
Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
З огляду на викладене, та враховуючи що позовні вимоги не задоволенні в повному обсязі, суд приходить до висновку, що сплачені позивачем витрати на правову допомогу підлягають поверненню лише в розмірі 2500 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 268, 279 , 280, 293 КУпАП, суд,
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третьої особи начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, визнання незаконною і скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття правадження в справі задовольнити частково.
Постанову № 291 від 09.03.2023, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст. 210-1 ч.2 КУпАП визнати незаконною і скасувати, а справу направити на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 536,80 грн. судового збору та 2500 грн. за надання правової допомоги.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 22.03.2023.
Суддя: