Справа № 160/20300/22
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
17 березня 2023 року Справа № 160/20300/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21.12.2022 року (07.12.2022 року направлено засобами поштового зв`язку) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_2 заробітної плати та середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 заробітну плату в розмірі 79 551 (сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят одну) гривні 92 копійки;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за період з 24.07.2022 року по 06.09.2022 року.

Означені позовні вимоги вмотивовані протиправністю дій військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_2 заробітної плати в розмірі 79 551 (сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят одну) гривні 92 копійки та середнього заробітку за період з 24.07.2022 року по 06.09.2022 року. Позивач вказує, що згідно банківських виписок по рахункам, за п`ять місяців служби йому виплатили заробітну плату лише у сумі 426 833,52 грн. Датою останньої виплати є 06.09.2022 року. Тобто, заборгованість відповідача по оплаті складає 79 551,92 грн., з урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Позивач вважає, що відповідач не провів розрахунку при звільненні вчасно, як того вимагає ст.116 КЗпП України, та має сплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Останнім днем служби є 24.07.2022 року, а датою остаточного розрахунку є 06.09.2022 року.

06.03.2023 року військовою частиною НОМЕР_1 до суду подано клопотання про зупинення провадження у даній справі та відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2022 року №143 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_2 , стрільця 3 відділення контрдиверсійної боротьби 1 взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби військової частини НОМЕР_1 було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 24.02.2022 року. Звільнення позивача з військової служби відбулося законно - у повній відповідності до вимог чинного законодавства України. Наказ про своє звільнення позивач не оскаржував, та фактично погодився на проведення з ним неповного, розрахунку при виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Грошове забезпечення за час військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , з 24.02.2022 року по 24.07.2022 року та на час звільнення, тобто під час виключення зі списків особового складу частини було нараховано та виплачено у відповідності до вимог чинного законодавства та підзаконних нормативних актів, в межах виділеного кошторису на відповідний бюджетний період, у тому числі із урахуванням вимог Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року, що регулює питання деяких виплат військовослужбовцям , особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, тобто з нарахуванням та виплатою додаткової винагороди за участь у бойових діях, збільшеної до 100000 грн. пропорційно дням участі у бойових діях. Для здійснення будь-яких доплат (перерахунків) підстав не виявлено, що підтверджується інформацією про нарахування та виплату грошового забезпечення за час служби ОСОБА_2 у військовій частині НОМЕР_1 та довідкою про суму грошового забезпечення належного позивачу до сплати при звільненні зі служби із зазначенням дати фактичної сплати. Висновок позивача про заборгованість по оплаті та розмір стягнення з військової частини НОМЕР_1 відповідно до його розрахунку у сумі 79551,92 грн. висловлений з незрозумілих підстав. Цей розрахунок не містить складових його грошового забезпечення, та не підтверджений жодним законодавчим актом. Щодо посилання позивача на Постанову КМУ №168 від 28.02.2022 року, що регулює питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, з урахуванням наданих ним документів, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме виписного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого №1052 та довідки військово-лікарської комісії від 20.06.2022 року №282, в даному випадку теж є безпідставним.

Згідно виписного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого №1052 та довідки військово-лікарської комісії від 20.06.2022 року №282 солдат ЗСУ ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на лікуванні у стаціонарному відділенні військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) з 15.06.2022 року по 21.06.2022 року та був оглянутий госпітальною військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_2 20 червня 2022 року. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання(травми, поранення, контузії каліцтва): Стан після операції (16.06.2022): операції Бергмана зліва з приводу гідроцеле у вигляді незміцнілих післяопераційних рубців. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі ст.72 графи II Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів. Тобто, захворювання, яке отримав солдат ОСОБА_2 під час проходження військової служби не є пораненням(контузією, травмою, каліцтвом ), пов`язаним із захистом Батьківщини, а також не є тяжким пораненням. Тому підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні та відпустці для лікування за висновком ВЛК відсутні. Порядок проходження позивачем військової служби , звільнення з лав Збройних Сил України та порядок розрахунку під час звільнення регулюється спеціальним законодавством. Ним не встановлено порядку здійснення розрахунку зі звільненою особою, зокрема, не встановлено дати проведення остаточного розрахунку та відповідальності за несвоєчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті. За загальним правилом, норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Тобто норми КЗпП України в даному випадку не застосовуються, тому що вони є нормами загальними.

Також до 01.07.2022 року військова частина НОМЕР_1 перебувала на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/3356 від 26.07.2022 року. Військова частина НОМЕР_1 фінансується з державного бюджету. Після надходження фінансування частини, яке відбулося 19.08.2022 року було сплачено всі належні виплати при звільненні. Крім того, сума виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за своєю правовою природою не охоплюється змістом законодавчих норм щодо оплати праці, тому вимога щодо стягнення такої суми середнього заробітку є окремою та самостійною позовною вимогою, тому мала бути заявлена своєчасно та в межах строку, передбаченого вимогами ч.5 ст.122 КАС України, яка визначає, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2022 року, зазначена вище справа була розподілена та 22.12.2022 року передана судді ОСОБА_3 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати до суду у строк до 23.01.2023 року: письмові та вмотивовані пояснення щодо нарахування (не нарахування) та виплати (невиплати) заробітної плати та середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні; довідку про середньомісячний та середньоденний заробіток позивача за два останні місяці військової служби, що передували звільненню.

Оскільки станом на 20.02.2023 року витребувані ухвалою суду від 23.12.2022 року письмові докази від військової частини НОМЕР_4 до суду так і не надійшли, ухвалою суду від 20.02.2023 року витребувано від військової частини НОМЕР_1 засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України: докази щодо безпосередньої участі ОСОБА_2 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 24.02.2022 року по 24.07.2022 року; інформацію щодо виплати ОСОБА_2 усієї заробітної плати за період з 24.02.2022 року по 24.07.2022 року; інформацію щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. починаючи з період з 24.02.2022 року по 24.07.2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів; письмові та вмотивовані пояснення щодо нарахування (не нарахування) та виплати (невиплати) заробітної плати та середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні; довідку середньомісячної заробітної плати за період з травня 2022 року по червень 2022 року. Витребувано від ОСОБА_2 : докази щодо безпосередньої участі ОСОБА_2 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 24.02.2022 року по 24.07.2022 року; письмові та вмотивовані пояснення щодо нарахування заборгованості у сумі 79 551,92 грн. по заробітній платі. Поданням до суду вмотивованого та обґрунтованого розрахунку за який період утворилась заборгованість у сумі 79 551,92 грн., з якого розрахунку виходив позивач, що входить у дану заборгованість, які складові. Витребувані судом докази слід було подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 06.03.2023 року. Судом попереджено військову частину НОМЕР_1 та ОСОБА_2 про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду. Провадження по адміністративній справі №160/20300/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії зупинено до отримання витребуваних доказів по справі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 року поновлено провадження в адміністративній справі №160/20300/22, розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як вже зазначено вище, одночасно із відзивом на позовну заяву, військовою частиною НОМЕР_1 до суду подано відзив на позовну заяву та клопотання про зупинення провадження у даній справі. Дане клопотання вмотивовано тим, що військова частина НОМЕР_1 належить до складу Збройних Сил України. У зв`язку із оголошенням воєнного стану в Україні, військова частина НОМЕР_1 переведена на штат воєнного часу. Крім того, військова частина НОМЕР_1 залучена та безпосередньо забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах ведення бойових дій. Військова частина НОМЕР_1 починаючі з 24 лютого 2022 року по теперішній час постійно здійснює передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, виконує бойові завдання по відсічі і стримуванні військової агресії Російської Федерації в районах проведення бойових дій у Луганській та Донецькій областях. За вказаний період військова частина НОМЕР_1 змінила декілька пунктів дислокації. Підрозділи частини одночасно перебувають в різних населених пунктах зазначених областей, де не завжди є інтернет та мобільний зв`язок. Майже весь особовий склад задіяно для захисту Батьківщини та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії. Оперативна обстановка в районах перебування військової частина НОМЕР_1 значно погіршилась у зв`язку з наступом армії агресора. Населені пункти, де розташовані підрозділи частини, находяться під обстрілами. Крім того, у військовій частині відсутній пункт постійної дислокації та відсутня адреса для отримання та відправки кореспонденції. Вказані обставини унеможливлюють у встановлені судом та законом терміни, належним чином скористуватись процесуальними правами, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 44 КАС України та виконати процесуальні обов`язки, відповідно частини першої, другої статті 77 КАС України. Враховуючи, що військова частина НОМЕР_1 як сторона перебуває у складі Збройних Сил України, які, в свою чергу, переведені у воєнний стан та штат воєнного часу та здійснюють оборону України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, наявні підстави для зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Розглянувши подане представником клопотання представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 клопотання, суд приходить висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Так, зупинення провадження по справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

За своєю правовою сутністю зупинення провадження у справі є тимчасовим і повним припиненням всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

За приписами пункту другого вищевказаного Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався, зокрема, Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 14.03.2022 № 7168, Указом Президента України від 19.04.2022 № 7300, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України 16.11.2022 № 2738-IX, Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX та продовжений до теперішнього часу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

За приписами статей 1 та 3 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 № 1934-XII (далі - Закон № 1934-XII) Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Структура Збройних Сил України визначається статтею 3 Закону № 1934-XII, відповідно до частини третьої якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Комплектування ж Збройних Сил України визначається статтею 5 Закону № 1934-XII, відповідно до частини першої якої особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 3 цього Закону визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Початок, призупинення і закінчення проходження військової служби визначено статтею 24 Закону № 2232-XII.

Конструкція пункту 5 частини першої статті 236 КАС України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

При цьому, вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Учасник справи може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством.

Між тим, з огляду на приписи статті 3 Закону № 1934-XII, за змістом якої військові частини та органи військового управління (якими у цьому випадку є відповідач) є складовими елементами Збройних Сил України, такі суб`єкти перебувають у їх структурі на постійній основі, що не обумовлено часовими межами або певними подіями, як наприклад завершення воєнного стану.

Зупинення провадження у справі за клопотанням військової частини (чи іншого військового формування) на підставі пункту 5 частини першої статті 236 КАС України фактично означає зупинення провадження до закінчення військового стану.

Однак зупинення провадження в адміністративній справі до закінчення військового стану не відповідає як завданню адміністративного судочинства, так і змісту та меті пункту 5 частини першої статті 236 КАС України, а також суперечить частині другій статті 64 Конституції України, відповідно до якої право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Згідно зі статтею 26 Закону № 389-VIII правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

З аналізу статті 26 Закону № 389-VIII слідує, що здійснення судами правосуддя на час введення воєнного стану не зупиняється.

Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма пункту 5 частини першої статті 236 КАС України може бути застосована при вирішенні питання про зупинення провадження у справі лише у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

При цьому на органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до організаційної структури Збройних Сил України, норма пункту 5 частини першої статті 236 КАС України не поширюється.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 27.02.2023 по справі № 380/7845/21.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі викладеного, суд не вбачає правових підстав для зупинення провадження у справі у зв`язку з їх передчасністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 236, 241-243, 248, 256, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 у справі № 160/20300/22 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Суддя С. В. Прудник