Справа № 420/15581/22
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/15581/22
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г. В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 по справі № 420/15581/22 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2022 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 65596830 від 20.01.2022 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.;

- стягнути судові витрати за подання позову за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 по справі №420/1971/20, яке набрало законної сили 22.05.2020, ОСОБА_1 22.05.2020 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018, виходячи з основного розміру пенсії 77% грошового забезпечення з урахуванням проведених виплат. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2020 становив 11642,40 грн. Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 22.05.2020 по 31.05.2020 в сумі 341,42 грн зарахована на його поточний рахунок 04.06.2020. Сума доплати за період з 01.01.2018 по 21.05.2020 з урахуванням фактично виплачених сум склала 20826,58 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.

Таким чином, на переконання представника позивача, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати пенсії за період з 01.01.2018 по 21.05.2020 в сумі 20826,58 грн буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що рішення суду виконано частково, а саме в частині проведення перерахунку пенсії. В обґрунтування неможливості виконати рішення суду в частині виплати нарахованої доплати пенсії боржник посилається на відсутність відповідних коштів, які спрямовуються на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, проте не надає ані виписок з рахунків, ані жодних інших доказів, які б підтверджували дійсну відсутність коштів. Більше того, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не зазначено, які заході вживаються для вирішення питання щодо виділення коштів та внесення відповідних змін до кошторису. Також звертає увагу суду на те, що боржником не надано витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд у задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- судом першої інстанції не враховано , що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Водночас, Головним управлінням було повідомлено Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відсутність фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішенням суду листом від 11.06.2021 №1500-0405-5/74056.

Обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 у справі №420/1971/20, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області при проведенні перерахунку ОСОБА_1 з 01.01.2018 щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років з 77% до 70% суми грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату починаючи з 01.01.2018 призначеної ОСОБА_1 пенсії, виходячи з основного розміру пенсії 77% грошового забезпечення з урахуванням проведених виплат. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна 83 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. сплачені за квитанцією №52481 від 03.03.2020.

Рішення суду набрало законної сили 07.08.2020.

Одеським окружним адміністративним судом 06.01.2021 видано виконавчі листі, зокрема, щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату починаючи з 01.01.2018 призначеної ОСОБА_1 пенсії, виходячи з основного розміру пенсії 77% грошового забезпечення з урахуванням проведених виплат.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 27.05.2021 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 420/1971/20, виданого 06.01.2021.

Листом від 11.06.2021 Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 по справі № 420/1971/20, яке набрало законної сили 22.05.2020, ОСОБА_1 22.05.2020 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018, виходячи з основного розміру пенсії 77% грошового забезпечення з урахуванням проведених виплат.

Крім того, судом першої інстанції зі змісту листа встановлено, що розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2020 становить 11642,40 грн.

Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 22.05.2020 по 31.05.2020 в сумі 341,42 грн зарахована на його поточний рахунок 04.06.2020.

Нарахована доплата пенсії за період з 01.01.2018 по 21.06.2020 в сумі 20826,58 грн підлягала виплаті згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 №20-1.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з пунктом 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень, або їх перевищення всупереч цьому кодексу чи Державному бюджету України, є порушенням бюджетного законодавства,

Відповідно до частини першої статті 121 Бюджетного кодексу України за порушення бюджетного законодавства винні особи несуть відповідальність згідно із законом.

Бюджет Пенсійного фонду України на 2021 рік затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 126.

Враховуючи вищезазначене погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

У зв`язку з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279 "Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги, починаючи з 01 квітня 2021 року асигнування з державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат розподіляє та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат Пенсійний фонд України.

Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати пенсії буде здійснена після надходження до Головного управління відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Інформація про виконання рішення по справі № 420/1971/20 Головним управлінням внесена до реєстру судових рішень.

Враховуючи викладене, відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України від 02.06.2016 № 1404 Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404) Головне управління просило закінчити виконавче провадження по виконавчому листу № 420/1971/20, виданому 06.01.2021 Одеським окружним адміністративним судом.

Додатково повідомлено, що відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону № 1404 виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Звернуто увагу на те, що Головним управлінням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 по справі № 420/1971/20 виконано 22.05.2020, тобто, до відкриття виконавчого провадження ВП № 65596830.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.01.2022 ВП № 65596830 за невиконання вимог виконавчого листа №420/1971/20, виданого Одеським окружним адміністративним судом 06.01.2021, накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штраф у розмірі 5100,00 грн.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення позивачем станом на дату прийняття спірної постанови дій спрямованих на здійснення відповідної виплати, в тому числі, доведення до компетентних органів, наділених право на виділення коштів по сплаті заборгованість з виплати пенсії третій особі, інформації про рішення суду по справі №420/1971/20.

При цьому суд зазначив, що позивачем ані до органу виконавчої служби, ані до суду не надано доказів внесення інформації про виконання рішення по справі № 420/1971/20 Головним управлінням до реєстру судових рішень.

Доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду по справі №420/1971/20, зокрема, щодо відсутності фінансування, позивачем до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) також не надавалось.

За таких обставин, суд першої інстанції виснував, що при прийнятті постанови державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому правові підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Колегія суддів не погоджується за вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. п. 1.16, ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

З огляду на вищевикладене, накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Разом з тим, визначальною умовою для накладення такого штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, а їх подолання для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

При цьому, поважними, у розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Приписами статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Згідно із пунктами 1, 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду. Управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

Пунктом 3 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, визначено, що основними завданнями управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31.05.2022 у справі № 360/940/20.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що у відповідь на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 27.05.2021 ВП № 65596830 за виконавчим листом № 420/1971/20 від 06.01.2021 виданим Одеським окружним адміністративним судом Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на адресу відповідача надіслано лист від 11.06.2021 №1500-0405-5/74056, яким адресата повідомлено про проведення відповідного перерахунку пенсії ОСОБА_1 , включення суми доплати пенсії до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, а також зазначено, що виплата нарахованої доплати буде здійснена після виділення коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України (а.с. 59-60).

Таким чином, позивачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 у справі №420/1971/20 22.05.2020, ОСОБА_1 22.05.2020 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018, виходячи з основного розміру пенсії 77% грошового забезпечення з урахуванням проведених виплат. розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2020 становить 11642,40 грн. Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 22.05.2020 по 31.05.2020 складає 341,42 грн. Нарахована доплата пенсії за період з 01.01.2018 по 21.06.2020 склала 20826,58 грн. Вказані суми виплат включено до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

На підтвердження наведеного боржником державному виконавцю надано розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії та перерахунки пенсії (а.с. 61-63).

При цьому, зі змісту вказаного листа позивача від 11.06.2021 №1500-0405-5/74056 вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило державного виконавця, що виплата нарахованої доплати буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

Проте, постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.01.2022 ВП № 65596830 за невиконання вимог виконавчого листа № 420/1971/20, виданого Одеським окружним адміністративним судом 06.01.2021, накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штраф у розмірі 5100,00 грн. (а.с. 64-65).

Приймаючий вказаний акт індивідуальної дії суб`єкт владних повноважень вказав, що відсутність в органу Пенсійного фонду коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України не свідчить про неможливість виконати рішення суду з поважних причин.

Однак, колегія суддів зазначає, що перед тим як накласти на боржника штраф державний виконавець, в силу наділених законодавчими приписами повноваженнями, повинен переконатися чи має орган Пенсійного фонду кошти на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

Згідно із п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, приймаючи акт індивідуальної дії державним виконавцем як суб`єктом владних повноважень не досліджено питання наявності чи відсутність відповідного фінансового забезпечення та відповідно наявності чи відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду за відповідними виплатами.

Державним виконавцем не вчинялося жодних дій щодо одержання належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позиції органу Пенсійного фонду України стосовно відсутності фінансування для виконання рішення суду.

Таким чином державний виконавець достеменно не пересвідчився у наявності/відсутності поважних причин, які перешкоджали органу Пенсійного фонду виконати рішення суду, та, як наслідок, передчасно прийняв оскаржувану постанову про накладення штрафу від 20.01.2022 ВП № 65596830.

Про необхідність використання державним виконавцем засобів встановлених положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» при вирішенні питання про накладення на боржника стягнення у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії також зазначив Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.12.2022 по справі № 340/5200/21.

Крім того, згідно з усталеною практикою Верховного Суду, викладеною в постановах від 22.04.2021 у справі №1440/2242/18, від 09.12.2020 у справі № 522/19758/18 тощо, можливість виплати органом Пенсійного фонду перерахованої пенсії напряму залежить від виділення відповідних коштів з Державного бюджету України.

Наведені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, у зв`язку з чим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку щодо правомірності оскаржуваного акту індивідуальної дії та відмови в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

У силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, враховуючи неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нової постанови, якою позовні вимоги слід задовольнити частково.

Позовна вимога позивача про визнання проти протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.01.2022 ВП № 65596830 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. підлягає задоволенню.

Водночас, позовна вимога про стягнення судових витрат за подання позову за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Так, порядок розподілу судових витрат наведено у статті 139 КАС України.

Згідно із ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, приписами чинного процесуального законодавства визначено обмежений перелік судових витрат, розподіл яких здійснюється у випадку задоволення позову суб`єкта владних повноважень. До таких витрат, зокрема, належать судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При цьому, як встановлено з матеріалів справи, судові витрати позивача при розгляді справи у суді першої інстанції складають 2481, 00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 10.11.2022 №13286.

Водночас, доказів витрат пов`язаних із залученням свідків та/або проведенням експертиз матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, враховуючи те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області є органом державної влади, тобто суб`єктом владних повноважень, судові витрати за подання позову у вигляді судового збору на користь позивача, у даному випадку, стягненню не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 1440/2242/18.

Водночас, враховуючи наведені положення статті 139 КАС України судові витрати пов`язані з розглядом справи в апеляційному суді також не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 по справі № 420/15581/22 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 по справі № 420/15581/22 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 65596830 від 20.01.2022 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.