Справа № 160/5920/22
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2023 року м. Дніпросправа № 160/5920/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

секретар судового засідання Боровська М.С.,

за участі представника відповідача Золотарьова Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року в адміністративній справі № 160/5920/22 (суддя І інстанції - Юрков Е.О.)

за позовом Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним і скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати рішення відповідача від 26.08.2021 № про застосування штрафних санкцій і нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску протиправним;

- скасувати рішення відповідача від 26.08.2021 № про застосування штрафних санкцій в розмірі 48 654 373, 24 грн і штрафу у розмірі 12 906 611, 16 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено. (т. № 2 а.с. 26-28)

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржене рішення скасувати та постановити судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування скарги посилається на протиправність рішення від 26.08.2021 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, оскільки під час винесення рішення податковим органом не враховано що, відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» необхідною умовою для сплати єдиного соціального внеску є виплата заробітної плати (доходу). Враховуючи, що у позивача існувала заборгованість із виплати заробітної плати за періоди, за які нараховані штрафні санкції та пеня, у позивача відсутній обов`язок щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вказаний період.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Державне підприємство "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" (ІК в ) 24.11.2000 зареєстровано у встановленому законом порядку і перебуває на податковому обліку в Східному міжрегіонального управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.

Східним міжрегіонального управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято рішення від 26.08.2021 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким ДП "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" за період з 21.04.2018 по 15.09.2020 застосовано штраф у розмірі 12 960 611, 16 грн. і пеню у розмірі 48 654 373, 24 грн. (т. № 1 а.с. 54)

Рішення від 26.08.2021 № оскаржено позивачем в адміністративному порядку і рішенням Державної податкової служби України від 08.11.2021 № 25223/6/99-00-06-02-01-06 рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 26.08.2021 залишено без змін. (т. № 1 а.с. 55-66)

Так, позивачем за березень 2018 року по терміну сплати 20.04.2018 не перераховано суму єдиного внеску у розмірі 7 782 414,53 грн., яка остаточно погашена 19.08.2020, тобто із затримкою на 852 календарні дні; за квітень 2018 року по терміну сплати 21.05.2018 не перераховано суму єдиного внеску у розмірі 7 822 938,27 грн, яка остаточно погашена 04.09.2020, тобто із затримкою на 837 календарні дні; за травень 2018 року по терміну сплати 20.06.2018 не перераховано суму єдиного внеску у розмірі 745 059,55 грн, яка остаточно погашена 15.09.2020, тобто із затримкою на 818 календарних днів; за червень 2018 року по терміну сплати 20.07.2018 не перераховано суму єдиного внеску у розмірі 8 223 633,26 грн, яка остаточно погашена 15.09.2020, тобто із затримкою на 788 календарних днів; за липень 2018 року по терміну сплати 20.08.2018 не перераховано суму єдиного внеску у розмірі 8 597 100,39 грн, яка остаточно погашена 15.09.2020, тобто із затримкою на 757 календарних днів; за серпень 2018 року по терміну сплати 20.09.2018 не перераховано суму єдиного внеску у розмірі 8 311 096,00 грн, яка остаточно погашена 15.09.2020, тобто із затримкою на 726 календарних днів; за вересень 2018 року по терміну сплати 22.10.2018 не перераховано суму єдиного внеску у розмірі 8 201 477,21 грн., яка остаточно погашена 15.09.2020, тобто із затримкою на 694 календарні дні; за жовтень 2018 року по терміну сплати 20.11.2018 не перераховано суму єдиного внеску у розмірі 8 406 336,44 грн, яка остаточно погашена 15.09.2020 р., тобто із затримкою на 665 календарних днів.

Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується, а позивачем не заперечується факт порушення законодавства в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2018 року із затримкою. Водночас, Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не містить заборони для платника сплачувати єдиний внесок або звільнення від виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску у разі наявності заборгованості із заробітної плати. Навпаки, Закон України № 2464-VІ чітко визначає обов`язковість, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, відповідальність за порушення норм Закону. Отже, відповідачем правомірно прийнято рішення про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464) платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

За унормуванням частини 2 статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону № 2464 визначено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Отже, роботодавець повинен сплатити єдиний внесок одночасно з виплатою заробітної плати найманим працівникам, проте не пізніше 20-го числа календарного місяця, наступного за тим, за який такий внесок нарахований.

Відповідно до частин 11, 12 статті 9 Закону України № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Отже, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку на регулярній основі та згідно з положеннями статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

З аналізу наведених положень Закону України № 2464-VI можна зробити висновок, що у разі порушення строків сплати єдиного внеску, встановлених частиною 8 статті 9 Закону України № 2464-VI, передбачене накладення штрафних санкцій та нарахування пені.

Як зазначалось вище, позивачем зобов`язання зі сплати ЄСВ за березень-жовтень 2018 року сплачувались несвоєчасно із затримкою, що призвело до порушення термінів сплати, передбачених Законом № 2464.

Позивачем вказані обставини щодо порушення термінів сплати єдиного внеску за вказаний період часу не заперечувались.

Отже, матеріалами справи підтверджується, а позивачем не заперечується факт порушення законодавства в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за березень-жовтень 2018 року із затримкою.

Стосовно доводів апелянта про наявність у нього у вказаний період часу заборгованості з виплати заробітної плати колегія суддів зазначає, що Закон № 2464 не містить заборони для платника сплачувати єдиний внесок або звільнення від виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску у разі наявності такої заборгованості. Навпаки, зазначений Закон чітко визначає обов`язковість нарахування та сплати єдиного внеску, відповідальність за порушення норм Закону.

Отже, посилання позивача на те, що у підприємства існувала заборгованість з виплати заробітної плати за певні періоди, за які контролюючим органом нараховані відповідні штрафні санкції та пеню (0.1 відсоток від суми недоїмки зі сплати єдиного внеску), тому у позивача не виникало обов`язку щодо сплати єдиного внеску, а у контролюючого органу не було підстав для прийняття оскаржуваного рішення, є безпідставними, оскільки, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, згідно з положеннями Закону № 2464 наявність таких обставин, як затримка з виплати заробітної плати, не звільняє позивача від обов`язку вчасної сплати нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та від відповідальності у разі несвоєчасної сплати єдиного внеску.

Зазначена апелянтом ситуація стосовно наявності у нього заборгованості з виплати заробітної плати та несвоєчасної її виплати регулюється другим реченням абзацу другого частини 8 статті 9 Закону № 2464, за змістом якої єдиний внесок не сплачується при фактичній виплаті заробітної плати, якщо такий внесок раніше вже був сплачений за правилами абзацу першого частини 8 статті 9 Закону № 2464, тобто не пізніше 20-го числа календарного місяця, наступного за тим, за який такий внесок нарахований.

Таким чином, у випадку наявності заборгованості та несвоєчасної виплати заробітної плати єдиний внесок роботодавцем все одно повинен сплачуватись у строки, визначені абзацом першим частини 8 статті 9 Закону № 2464, а при виплаті в подальшому заробітної плати єдиний внесок уже не сплачується.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно прийнято рішення про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

При формуванні відповідної правової позиції апеляційним судом враховані висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19 березня 2019 року у справі № 804/6540/15 у справі між тими ж сторонами з аналогічним предметом спору за іншій спірний період.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

З огляду на вказане колегія суддів погоджує з висновок суду першої інстанції, що контролюючий орган при прийнятті оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 26.08.2021 № діяв у межах та відповідно до вимог податкового законодавства.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Повний текст складений 20 березня 2023 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року в адміністративній справі № 160/5920/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко