Справа № 460/723/23
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2023 року м. Рівне №460/723/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ясковець О.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 , представник Андрієвський А.О.,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доШпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області , в якому просила:

-визнати протиправною бездiяльнiсть Шпанiвської сільської ради Рівненського району Рівненської області, яка полягає у неухваленні відповідного рiшення за результатами розгляду заяви вiд 03 грудня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власнiсть земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

-зобов`язати Шпанівську сільську раду Рівненського району Рівненської області повторно розглянути подану в інтересах ОСОБА_1 заяву від 03 грудня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ухвалити вiдповiдне рішення із дотриманням порядку, встановленого статтями 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та статтею 118 Земельного кодексу України.

Мотивуючи свої вимоги позивач зазначала, що 03.12.2021 її представник звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власнiсть земельної ділянки. На переконання позивача, відповідач не розглянув по суті заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, не прийняв відповідного рішення у визначений законом спосіб, а отже допустив протиправну бездіяльність. За наведеного, просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 16.01.2023 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд справи по суті на 13.02.2023 на 09:30 год. Встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву.

13.02.2023 судове засідання відкладено до 02.03.2023 до 11:00 год., з метою надання відповідачеві часу для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 02.03.2023 клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи задоволено. Розгляд адміністративної справи №460/723/23 відкладено до 13.03.2023 до 15:30 год.

У судовому засіданні, призначеному на 13.03.2023, позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з наведених у позовній заяві підстав. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання не прибув. Про дату, місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином. У відповідності до вимог ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони відповідача.

Крім того, відзиву на позовну заяву відповідачем у справі подано не було.

Згідно з ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено та не є спірним у справі, що 03.12.2021 адвокат позивача звернулася до Шпанівської сільської ради, в порядку ст.118 Земельного кодексу України, із заявою, в якій просила надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

До такої заяви додано: графічні матеріали розташування земельної ділянки; копію відповіді на адвокатський запит з Держгеокадастру про недоцільність статистичної довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками; копії паспорта та картки платника податків ОСОБА_1 ; копію нотаріальної довіреності на представництво інтересів ОСОБА_1 ; копію ордера адвоката.

Докази надання відповіді на вказану заяву в матеріалах справи відсутні.

11.11.2022 представником позивача надіслано відповідачу адвокатський запит за вих.№1-04/11/2022, в якому представник позивача просив надати інформацію щодо результатів розгляду поданої в інтересах ОСОБА_1 заяви від 03.12.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки.

Листом від 18.11.2022 за вих.№1457/02-12/22, надісланим Шпанівською сільською радою у відповідь на вказаний адвокатський запит, сторону позивача повідомлено про те, що заява від 03.12.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою була розглянута на сесії Шпанівської сільської ради, що відбулася 18.02.2022. За результатами голосування проект рішення не набрав необхідної кількості голосів для прийняття рішення, про що адвоката позивача було повідомлено листом від 11.03.2022 №333/02-12/22, який було долучено до такої відповіді.

06.12.2022 представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом за вих.№2-04/11/2022, в якому просив надати проект рішення за результатами розгляду поданої в інтересах ОСОБА_1 заяви від 03.12.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки, а також протоколу сесії Шпанівської сільської ради від 1802.2022.

Доказів надання відповіді на зазначений адвокатський запит матеріали справи не містять.

За таких обставин позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд керується наступним.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон України "Про місцеве самоврядування") передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Вимогами ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ч.1, 2 ст.59 вказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, законодавцем чітко окреслено, що питання відведення земельних ділянок вирішується повноважним органом місцевого самоврядування виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Результат розгляду земельного питання оформлюється розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення відповідної ради.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого "земельного" питання. У світлі вимог ч.2 ст.19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 25.05.2022 у справі №520/11145/18.

Суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, у тому числі перелік повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин врегульовано Земельним кодексом України від (далі - ЗК України, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Вимогами ч.3 ст.116 ЗК України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 116 ЗК України передбачено, що Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено у ст.118 ЗК України.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Таким чином, для отримання у власність спірної земельної ділянки у власність позивач звернувся у законодавчо встановленому порядку до уповноваженого на те органу.

Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст.118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 27.02.2018 у справі за №545/808/17 та від 07.02.2019 у справі за №814/702/17.

Отже, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач повинен був прийняти одне з таких рішень: про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови.

Як підтверджено матеріалами справи, 03.12.2021 уповноважений представник Кравчук О.О. подала до Шпанівської сільської ради клопотання з доданими до них графічними матеріалами про розташування ділянки згідно, за якими виявила бажання отримати безоплатно у власність вільну від забудови земельну ділянку цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, у зв`язку із чим просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки у власність.

Відповідно до досліджених судом листів Шпанівської сільської ради, за результатами розгляду заяви сторони позивача рішення ухвалено не було, оскільки не отримано необхідної кількості голосів на підтримку.

Зважаючи на те, що за результатом розгляду заяви позивача відповідачем не прийнято ні рішення про надання дозволу, ні вмотивованої відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, суд вважає, що заява позивача фактично не розглянута Шпанівською сільською радою і відповідач допустив протиправну бездіяльність, а тому є підстави для зобов`язання останнього розглянути таку заяву з прийняттям відповідного рішення.

Щодо наявності підстав для зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст.2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, які прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може". При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №208/8402/14-а, від 29.03.2018 у справі №816/303/16, від 06.03.2019 у справі №200/11311/18-а, від 16.05.2019 у справі №818/600/17.

При цьому, дискреційні повноваження не є необмеженими, чи абсолютними, та закінчуються з прийняттям таким органом виконавчої влади певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 817/498/17.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду, наведеними в постанові від 30.04.2020 у справі №812/1313/18, а також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2019 у справі №509/1350/17 застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив в його задоволенні.

Верховним Судом зазначено, що в такому разі, суд під час перевірки підстав прийняття рішення, перевіряє конкретні підстави відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. У разі визнання незаконності підстав, що стали причиною прийняття рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, доцільним способом захисту є власне зобов`язання уповноваженого суб`єкта прийняти конкретне рішення, а не зобов`язання повторно розглянути клопотання. Оскільки клопотання вже було розглянуто, рішення прийнято, тому повторний розгляд клопотання не захистить прав заявника.

Разом з тим, в межах спірних правовідносин заяву позивача розглянуто не було, рішення не прийнято.

Отже, в даному випадку, зобов`язання Шпанівської сільської ради надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, є втручанням суду у дискреційні повноваження відповідача, та не є обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, оскільки такий звертався до відповідача з питанням щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, проте відповідач не розглянув таку заяву по суті не прийняв жодного рішення.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Підсумовуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст.139 КАС України.

Оригінал квитанції про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездiяльнiсть Шпанiвської сільської ради Рівненського району Рівненської області, яка полягає у неухваленні відповідного рiшення за результатами розгляду заяви вiд 03 грудня 2021 року про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власнiсть земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Зобов`язати Шпанівську сільську раду Рівненського району Рівненської області розглянути подану в інтересах ОСОБА_1 заяву від 03 грудня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та прийняти відповідне рішення у спосіб, встановлений ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Шпанівська сільська рада Рівненського району Рівненської області (вул. Шкільна, 1, с. Шпанів, Рівненський район, Рівненська область, 35301, ЄДРПОУ/РНОКПП 04387317)

Повний текст рішення складений 20 березня 2023 року

Суддя С.А. Борискін