Справа № 160/19654/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді:Ількова В.В.
при секретарі судового засіданняМартіросян Г.А.,
за участю: представників позивача: представника відповідача 1,2: Білокінь С.С., Дроздової Т.Л.,
ВСТАНОВИВ:
Громадська організація "Платформа Громадський Контроль" звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача 1: Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, відповідача 2: Дніпровської міської ради та просять суд:
Також, ухвалою суду від 13.12.2022 року витребувано у відповідача 1 належним чином засвідчені додаткові докази по справі, зокрема:
- копію листа інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради від 10.02.2022 вх. №8/846;
- копії документів, які надавалися для підготовки проекту рішення виконавчого комітету «Про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю "Днепрспецремонт" на виконання робіт з улаштування пляжної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та робіт з благоустрою в районі оз. Куряче»;
- копії документів стосовно, яких земельних ділянок стосувався проект рішення виконавчого комітету «Про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю "Днепрспецремонт" на виконання робіт з улаштування пляжної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та робіт з благоустрою в районі оз. Куряче»; зокрема, роздруківку з топографічними позначками де зазначено місцезнаходження цих участків (так звану пятисотку м1:500), та/або інші документи, що дозволяють визначити територію проведення робіт та іншій наявні докази щодо суті спору.
Крім того, зобов`язано Дніпровську міську раду надати до суду разом з відзивом на позов належним чином засвідчені копії таких документів, а саме:
- звернення позивача від 17.02.2022 року №133-22;
- листи/відповіді, тощо на звернення позивача від 17.02.2022 року;
- лист/відповідь від 14.06.2022 року №7/10-676 та іншій наявні докази щодо суті спору.
03.01.2023 року відповідач 1,2 надав до суду відзив на позовну заяву позивача, разом із витребуваними судом доказами по справі.
У січні 2023 року на адресу суду разом з відзивом на позовну заяву надійшло клопотання Дніпровської міської ради про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
08.02.2022 року Дніпровською міською радою, на виконання вимог ухвали суду, долучені до справи витребувані судом додаткові докази по справі.
08.02.2023 року оголошено перерву у підготовчому засіданні; наступне підготовче засідання призначено на 16.02.2023 року.
15.02.2023 року відповідачем 1,2 на електронну адресу суду були надіслані письмові пояснення по справі. Долучені додаткові докази.
16.02.2023 року відповідачем 1,2 до канцелярії суду подані письмові пояснення по справі. Долучені додаткові докази.
16.02.2023 року у зв`язку із тривалою повітряною тривогою відкладено розгляд справи, наступне підготовче засідання призначено на 02.03.2023 року.
27.02.2023 року Дніпровською міською радою на виконання вимог ухвали суду долучені додаткові докази по справі.
02.03.2023 року позивачем суду надані додаткові письмові пояснення по справі. Долучені додаткові докази.
02.03.2023 року закрито підготовче провадження. Суд вирішив перейти до розгляду справи по суті.
02.03.2023 року оголошено перерву у судовому засіданні; наступне судове засідання призначено на 16.03.2023 року.
16.03.2023 року відповідачем 2 долучені додаткові докази по справі.
16.03.2023 року у судовому засіданні сторони підтримали обрані правові позиції.
17.02.2022 року, користуючись правом, що гарантоване чинним законодавством України, Громадською організацією "Платформа Громадський контроль" було направлено звернення №133-22 на адресу Голови Дніпровської міської ради.
У цьому зверненні позивачем прохалось оприлюднити проект благоустрою з улаштування пляжної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та провести консультації з громадськістю, що прямо передбачено Законом України «Про благоустрій населених пунктів».
Вказують, що від Громадської організації "Платформа Громадський контроль" на адресу Дніпровської міської ради було направлено звернення. Тобто не інформаційний чи адвокатський запит, які створюють обов`язок для надання запитуваної інформації, а звернення відповідно до якого прохалося виконати вимоги закону для забезпечення можливості реалізувати права передбачені в тому числі Законом України «Про благоустрій населених пунктів». Змістовного розгляду звернення і відповідного поновлення прав, яке прохало забезпечити Громадське об`єднання отримано так і не було.
14.06.2022 року на адресу Громадської організації "Платформа Громадський контроль" надійшла - відповідь №7/10-676 відповідно, до якої вказаний проект не передбачає обговорення з громадськістю, бо дозвіл на виконання робіт із благоустрою не передбачає проведення будівництва, реконструкції, капітального ремонту об`єктів благоустрою.
На думку позивача, така відповідь є неналежною, оскільки сам проект рішення передбачав надання дозволу на виконання робіт із благоустрою прибережної зони.
Відповідно до п.1.1 ДБН Б.2.2-5:2011 «БЛАГОУСТРІЙ ТЕРИТОРІЙ», ці норми необхідно дотримуватися під час проектування, виконання та приймання робіт з благоустрою територій населених пунктів. Вважають, що Дніпровською міською радою було порушено права та законні інтереси Громадської організації "Платформа Громадський контроль".
Позивач вказує, що Дніпровською міською радою всупереч вимогам Закону України "Про звернення громадян" та Конституції України не було надано та оприлюднено інформацію, яка зазначена у зверненні Громадської інформації "Платформа Громадський контроль" та з огляду на вказані доводи підлягала б оприлюдненню, а також проігноровано необхідність забезпечення можливості обговорення при прийнятті таких рішень. Натомість де-факто відмова відповідача навіть не містила порядок оскарження, як це передбачено Законом України «Про звернення громадян».
Позивач вважає, що звернення позивача не було належним чином розглянуто, а поновлення зазначених у зверненні прав позивача також не відбулось.
Щодо недотримання відповідачем вимог щодо оприлюднення проекту рішення та проведення громадських слухань та незаконності відмови у поновленні прав, вказують по таке.
Члени територіальної громади мають право на одержання достовірної, об`єктивної і повної інформації з питань роботи органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
Проекти рішень міської ради, її виконавчого комітету, розпоряджень міського голови оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації».
Громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право: брати участь в обговоренні правил та проектів благоустрою території населених пунктів.
Проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 10 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.
Вказують, що опублікований на офіційному сайті Дніпровської міської ради проект рішення «Про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю "Днепрспецремонт" на виконання робіт з улаштування пляжної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та робіт з благоустрою в районі оз. Куряче» не відповідає вимогам чинного законодавства України, адже не містить інформації щодо: меж об`єктів благоустрою; графічних матеріалів, які дозволяють ідентифікувати, на якій саме території буде здійснено благоустрій; документів за якими визначено, що саме ТОВ "Днепрспецремонт" буде здійснювати вказаний благоустрій території; документів, які надають змогу заінтересованим особам зрозуміти характер та обсяг проведених робіт; інформації щодо процедури обговорення вказаного проекту.
На думку позивача, відповідачем не оприлюднено обов`язкових елементів благоустрою, що порушує чинне законодавство України, адже, вважають, що фактично громадськість позбавлена можливості реалізувати своє право шляхом надання зауважень та пропозицій.
Зазначають, що ГО "Платформа Громадський Контроль" має право діяти в інтересах членів організації та суспільства в цілому, для захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.
Позбавлення Громадської організації "Платформа Громадський контроль" та її членів можливості приймати участь у рішеннях місцевого значення прямо порушує гарантовані права та законні інтереси членів Громадської організації.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 1, ВІДПОВІДАЧА 2
Відповідач 1,2 просять відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись, на безпідставність заявленого позову.
Відповідач 1,2 зазначають щодо доводів позивача про порушення Дніпровською міською радою Закону України «Про звернення громадян» про таке.
17.02.2022 року користуючись своїм правом, позивачем було направлено звернення № 131-22, на адресу Дніпровської міської ради. У зазначеному зверненні позивач просив оприлюднити проект благоустрою з улаштування пляжної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та провести консультації з громадськістю, що на думку останнього прямо передбаченого Законом України «Про благоустрій населених пунктів».
Вказують, що відповідне звернення позивач обґрунтовував Законом України «Про доступ про публічної інформації», у зв`язку і зазначеним Дніпровська міська рала розглянула відповідне звернення по суті та, на їх думку, надала вичерпну інформацію з питань висвітлених у листі позивачем 17.02.2022 року.
Зокрема, міська рада повідомила заявника про те що проект рішення виконавчою комітету Дніпровської міської ради «Про надання дозволу ТОВ «Днепроспецремонт» на виконання робіт із благоустрою прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/мПеремоги) та оз.Куряче» 11.02.2022 року був оприлюднений на офіційному веб-сайті міської ради.
Пунктом 1 Проекту рішення ТОВ «Днепроспецремонт» пропонується надати дозвіл на виконаним робіт із благоустрою прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/мПеремоги) на оз.Куряче у термін з 01.03.2022 року до 31.02.2022 року.
Вказують, що проект рішення не передбачає проведення будівництва, реконструкції та капітального ремонту об`єктів благоустрою, публікація проекту виконання робіт із благоустрою прибережної іони в районі веслувального каналу (ж/м Перемоги) ти призначення консультацій з громадськістю стосовно цього проекту не передбачені вимогами чинного законодавства України.
Вважають, що твердження позивача про те, що його звернення не було розглянуто належним чином, а поновлення зазначених у зверненні прав позивача також не відбулося є безпідставними та такими, які суперечать нормам діючого законодавства, оскільки відповідач повинен діяти у межах та у спосіб передбачений чинним законодавством, тобто міська рада не може вживати заходи на поновлення порушених прав позивача, якщо вжиття таких заходів не передбачає чинне законодавство та як наслідок останній (позивач) не може цього вимагати.
Щодо тверджень позивача про недотримання відповідачем вимог щодо оприлюднення проекту рішення та проведення громадських слухань та незаконності відмови у поновленні прав, зазначили про таке.
Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації»,
Органи місцевого самоврядування зобов`язані оприлюднювати/публікувати виключно розпорядні документи (проекти рішень) та додатки до них.
Вказують, що автором оспорюваного проекту рішення є Інспекція з питань благоустрою Дніпровської міської ради, а органом який після проходження всіх процедур згідно з Регламентом і внесення рішення на сесію затверджує такий проект рішення є виконавчий комітет Дніпровської міської ради (зазначений проект знаходиться на стані проходження всіх необхідних процедур).
Вважають, що твердження позивача щодо протиправної бездіяльності виконавчого комітету Дніпровської міської ради є передчасними та безпідставним, оскільки позивачем оскаржується протиправна бездіяльність на етапі де до проекту рішення можуть вноситись зміни, оновлення, корегування. Позивач стверджує, що оспорюваний проект рішення не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки не містить інформації на підставі якої можна дізнатися характер, обсяг робіт та території на якій зазначені роботи буде провезено, відсутня інформація щодо можливості обговорення, надання пропозицій та заперечень з боку громадськості.
При цьому позивачем не наведені норми чинного законодавства, які б у цій правовідносинах передбачали таку обов`язковість, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість наведених тверджень.
Вважають, що оскільки проект рішення не передбачає проведення будівництва, реконструкції та капітального ремонту об`єктів благоустрою, публікація проекту виконання робіт із благоустрою прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та призначення консультацій з громадськістю стосовно цього проекту не передбачені вимогами чинного законодавства України.
Щодо тверджень позивача про порушення прав та законних інтересів громадської організації.
Вказують, що спір має були реальним, а наслідки оскаржуваного рішений, дій/бездіяльності, так само як і результаті вирішення судом спору, повинні мати безпосередній вплив на відповідне право (порушення якого зумовило звернення до суду). Посилання на опосередковані наслідки від неправомірних рішень, дій/бездіяльності чи на абстракт ні права, за захистом якого подано ней позов, чи правомірну мету, яку в такий спосіб (подання адміністративного позову) переслідує заявник, не можуть слугувати свідченням як виникнення спору, так і підставою для захисту порушених прав (в тому сенсі, як його трактує позивач).
Отже, межі зазначеної правової ситуації не мають підстав вважати, що існування спірною Проекту рішення порушує чи якимсь чином зачіпає індивідуальні права і законні інтереси позивача, які потребують судовою захисту.
Додатково відповідачем зазначено, що під час розгляду цієї справи на офіційному веб-сайті Дніпровської міської ради проект рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради «Про надання дозволу ТОВ «Днепроспецремонт» на виконання робіт із благоустрою прибережної зони в районі веслуваного каналу (ж/м Перемоги) та оз. Куряче» було знято з публікації, про що до суду надано скріни щодо відсутності зазначеного проекту на офіційному веб-сайті.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
На сайті Дніпровської міської ради було оприлюднено проект рішення виконавчого комітету «Про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю "Днепрспецремонт" на виконання робіт з улаштування пляжної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та робіт з благоустрою в районі оз. Куряче».
Відповідно до зазначеного проекту рішення було вирішено:
1. Надати дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю «Днепрспецремонт» на виконання робіт із благоустрою прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/мПеремога) та оз.Куряче у термін з 01.03.2022 до 31.03.2022.
2. ТОВ «Днепрспецремонт»:
2.1. Звернутись до Комунального підприємства «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради з відповідними документами та оформити в установленому порядку ордер (контрольну картку) тимчасового погіршення існуючого стану та/або змінення об`єкта благоустрою міста Дніпра.
Установити огорожу по периметру зони виконання робіт, тимчасові дорожні знаки та сигнальне освітлення на огорожі (за необхідності).
Вжити заходів щодо безпечного руху пішоходів у зоні виконання робіт.
Передбачити збереження існуючих інженерних мереж, що знаходяться у зоні виконання робіт.
Після закінчення робіт демонтувати огорожу, тимчасові дорожні знаки.
Відповідальність за своєчасне та безаварійне виконання робіт покласти на керівника товариства (пункт 1 цього рішення).
Департаменту громадського порядку і цивільного захисту Дніпровської міської ради та Комунальному підприємству «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради забезпечити охорону громадського порядку під час виконання робіт (пункт 1 цього рішення).
Департаменту з питань місцевого самоврядування, внутрішньої та інформаційної політики Дніпровської міської ради проінформувати населення міста про виконання робіт (пункт 1 цього рішення).
Контроль за виконанням цього рішення покласти на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів, директора департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради.
Отже, згідно вказаного рішення, пунктом 1 проекту Товариству з обмеженою відповідальністю «Днепрспецремонт» було запропоновано надати дозвіл на виконання робіт із благоустрою прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та оз.Куряче, термін з 01.03.2022 року до 31.03.2022 року.
17.02.2022 року Громадською організацією "Платформа Громадський контроль" було направлено запит №131-22 на адресу голови Дніпровської міської ради, у якому позивач провив здійснити оприлюднення проекту благоустрою з улаштування пляжної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та провести консультації з громадськістю, що прямо передбачено Законом України «Про благоустрій населених пунктів».
04.05.2022 року відповідачем 2 було надано відповідь за №7/10/676, згідно якої позивачу було повідомлено таке: «Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон) розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.
Частиною 4 статті 15 Закону передбачено, що проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 10 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.
Відповідно до підпункту 1.1 Державних будівельних норм Б.2.2-5:2011 «Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій. Благоустрій територій», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.10.2011 № 259 (зі змінами), що набрали чинності 01.09.2012 (далі - ДБН Б.2.2-5:201 1), ці норми встановлюють загальні положення проектування нового будівництва, реконструкції та капітального ремонту об`єктів благоустрою. Цих норм треба дотримуватися під час проектування, виконання та приймання робіт з благоустрою територій населених пунктів.
Згідно з підпунктом 4.2 ДБН Б.2.2-5:201 1 заходи з будівництва, реконструкції та капітального ремонту об`єктів благоустрою в населених пунктах треба виконувати тільки за наявності затвердженої у встановленому порядку проектної документації, склад та зміст якої має відповідати ДБН А 2.2-3, ДБН А.3.1 -5 і ДСТУ Б А.2.4-6.
11.02.2022 року на офіційному веб-сайті Дніпровської міської ради було оприлюднено проект рішення виконавчого комітету міської ради «Про надання дозволу ТОВ «Днепрспецремонт» на виконання робіт із благоустрою прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога)та оз.Куряче».
Пунктом 1 Проекту рішення Товариству з обмеженою відповідальністю «Днепрспецремонт» пропонується надати дозвіл на виконання робіт із благоустрою прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та оз. Куряче у термін з 01.03.2022 року до 31.03.2022 року.
Під час розгляду цієї справи, у судовому засіданні, відповідач вказав, що на офіційному веб-сайті Дніпровської міської ради проект рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради «Про надання дозволу ТОВ «Днепроспецремонт» на виконання робіт із благоустрою прибережної зони в районі веслуваного каналу (ж/м Перемоги) та оз. Куряче» було знято з публікації, про що до суду було надано іенформацію щодо відсутності зазначеного проекту на офіційному веб-сайті.
Позивач зазначає, що їх звернення від 17.02.2022 року не розглянуто відповідачем по суті, належним чином. Окрім цього, у позовній заяві стверджується, що у порушення вимог чинного законодавства відповідачем не здійснено оприлюднення проектів (графічних матеріалів) реконструкції/будівництва та відповідно не забезпечено права громадськості на участь у вирішенні питань пов`язаних з реконструкцією/будівництвом прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та оз. Куряче.
У запиті від 17.02.2022 року позивач посилається на Закон України «Про доступ до публічної інформації».
Позивач, не погоджується із бездіяльністю відповідачів, тому звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом частини першої, третьої статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України (частина друга статті 140 Конституції України).
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (статті 2 цього Закону).
Громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад. Будь-які обмеження права громадян України на участь у місцевому самоврядуванні залежно від їх раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, терміну проживання на відповідній території, за мовними чи іншими ознаками забороняються (статті 3 Закону №280/97-ВР).
Стаття 4 Закону №280/97-ВР визначає, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах, зокрема, народовладдя; законності та гласності.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону №280/97-ВР система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.
У розумінні частини першої статті 11 Закону №280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
За правилами підпункту 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.
Термін «благоустрій населених пунктів» вживається у Законі України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року № 2807-ІV (далі - Закон № 2807-ІV у редакції на час виникнення спірних відносин) у такому значенні як комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері благоустрою населених пунктів, і спрямовується на створення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля, збереження і охорону навколишнього природного середовища, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення (частина друга статті 4 цього Закону).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів передбачає створення умов для реалізації прав та виконання обов`язків суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів.
За змістом статті 3 цього Закону система благоустрою населених пунктів включає, зокрема, визначення суб`єктів та об`єктів у сфері благоустрою населених пунктів; організацію благоустрою населених пунктів, а також здійснення державного, самоврядного і громадського контролю у сфері благоустрою населених пунктів.
За визначенням частини першої статті 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.
Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать:
1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування;
2) прибудинкові території;
3) території будівель та споруд інженерного захисту територій;
4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.
До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту (частина друга статті 13 цього Закону).
При цьому, за приписами частини першої статті 14 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів (частина перша статті 15 цього Закону).
На об`єктах благоустрою забороняється, зокрема, виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом; самовільно влаштовувати городи, створювати, пошкоджувати або знищувати газони, самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі тощо; вивозити і звалювати в не відведених для цього місцях відходи, траву, гілки, деревину, листя, сніг; складувати будівельні матеріали, конструкції, обладнання за межами будівельних майданчиків; влаштовувати стоянки суден, катерів, інших моторних плавучих засобів у межах територій пляжів (частина перша статті 16 Закону).
Повноваження сільських, селищних і міських рад та їх виконавчих органів у сфері благоустрою населених пунктів визначені у статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», відповідно пунктів 1, 5, 9, 12, 14 частини другої якої до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.
Громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право брати участь в обговоренні правил та проектів благоустрою території населених пунктів; вносити на розгляд місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій пропозиції з питань благоустрою населених пунктів (пункти 2, 3 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).
Окрім цього, шляхом розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян, а також участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій здійснюється самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів у відповідності до положень пунктів 2, 3 частини першої статті 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів».
У частинах першій, другій статті 35 цього ж Закону закріплено, що технічна документація з питань благоустрою територій населених пунктів (проекти, схеми, карти, атласи тощо) розробляється з метою здійснення комплексу заходів з благоустрою територій, окремих об`єктів благоустрою, їх частин і може бути включена до правил благоустрою території відповідного населеного пункту. Технічна документація з питань благоустрою населених пунктів погоджується в установленому порядку та затверджується її замовником.
Системний аналіз наведених правових положень свідчить, що органи місцевого самоврядування, до яких належать й виконавчі органи, зокрема, міських рад, повинні провадити свою діяльність на засадах гласності, законності та народовладдя, тобто реалізовувати наявні у них повноваження відкрито і публічно, у точній відповідності з нормами права й виключно в інтересах територіальної громади, яка є первинним суб`єктом місцевого самоврядування.
Саме до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо організації благоустрою населених пунктів і здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, а також повноваження щодо здійснення самоврядного контролю, у тому числі, за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, озелененням таких територій, охороною зелених насаджень і водойм тощо, який здійснюється цими органами (суб`єктами) шляхом, зокрема, розгляду звернень громадян, участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.
Наявність таких повноважень передбачені підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і статтями 10, 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів».
При цьому, будучи суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів, громадяни України - члени територіальних громад мають закріплене у статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» право брати участь в обговоренні правил та проектів благоустрою території населених пунктів, а також вносити на розгляд місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій пропозиції з питань благоустрою населених пунктів.
Слід звернути увагу на те, що за змістом норм пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів передбачає, окрім іншого, створення умов для реалізації прав та виконання обов`язків суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів, а пункт 12 частини другої статті 10 цього ж Закону відносить до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів.
VІІ. ОЦІНКА СУДУ
Виконавчий комітет Дніпровської міської ради, здійснюючи свої повноваження щодо організації благоустрою, у силу викладених вимог законодавства зобов`язаний інформувати населення міста про здійснення заходів з благоустрою території населеного пункту і тим самим забезпечити можливість практичної реалізації наявних у громадян, які проживають на відповідній території, прав у сфері благоустрою, зокрема, брати участь в обговоренні правил та проектів благоустрою території населеного пункту, а також вносити на розгляд місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій пропозиції з питань благоустрою населеного пункту.
У ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.02.2022 року на сайті Дніпровської міської ради було оприлюднено проект рішення Виконавчого комітету «Про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю "Днспрспецремонт" на виконання робіт з улаштування пляжної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та робіт з благоустрою в районі оз. Куряче».
Пунктом 1 Проекту рішення Товариству з обмеженою відповідальністю «Днепрспецремонт» пропонується надати дозвіл на виконання робіт із благоустрою прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та оз. Куряче у термін з 01.03.2022 року до 31.03.2022 року.
Цим проектом рішення, яке було оприлюднено 11.02.2022 року, вирішено питання щодо організації благоустрою на певній території, зокрема на території прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та оз.Куряче.
Водночас, з наданих доказів до матеріалів справи не вбачається виконання відповідачем 1 належного інформування населення про здійснення заходів благоустрою території прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та оз. Куряче та забезпечення можливості практичної реалізації наявних у громадян, які проживають на цій території, прав у сфері благоустрою.
Закон України «Про благоустрій населених пунктів» не конкретизує, у який саме спосіб повинно здійснюватися інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів і обговорення проектів благоустрою території населених пунктів й не визначає шляхів реалізації цього права громадян.
Також, слід звернути увагу на загальні норми, які регулюють питання інформації та інформування громадян, що містяться у Законах України від 02.10.1992 №2657-XII «Про інформацію», від 13.01.2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» та від 23.09.1997 №539/97-ВР «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації».
За приписами частини першої статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Право на інформацію забезпечується обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення (абзаци перший, четвертий статті 6 Закону України «Про інформацію»).
Порядок всебічного і об`єктивного висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування засобами масової інформації і захисту їх від монопольного впливу органів тієї чи іншої гілки державної влади або органів місцевого самоврядування визначає Закон України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» (преамбула до цього Закону).
Відповідно до статті 21 вказаного Закону діяльність місцевих органів державної влади та органів місцевого самоврядування висвітлюється в друкованих засобах масової інформації регіональної та місцевої сфери розповсюдження на умовах, визначених у договорах між цими органами і редакціями зазначених друкованих засобів масової інформації.
Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації», згідно з пунктом 1 частини першої статті 13 якого до розпорядників інформації належать, зокрема, органи місцевого самоврядування.
За змістом пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати, у тому числі, проекти рішень, що підлягають обговоренню.
Частинами другою, третьою вказаної правової норми також передбачено, що інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов`язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.
Відповідач 1,2, заперечуючи доводи позивача про неналежне інформування населення про проведення благоустрою території прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/мПеремога) та оз. Куряче, вже під час розгляду справи, посилаються, у тому числі і на те, що проект вказаного рішення виконавчого комітету було знято з публікації та відповідно вказаний проект наразі вже не міститься на офіційному веб-сайті.
На підтвердження вказаних доводів відповідачем 1,2 надані скрінишоти, з сайти Дніпровської міської ради щодо відсутності зазначеного проекту на офіційному веб-сайті.
Під час розгляду справи у суді представник позивача зазначили, що надана відповідачем, вже під час розгляду справи, інформація з офіційного веб-сайту із зазначенням про зняття відповідного проекту рішення «Про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю "Днепрспецремонт" на виконання робіт з улаштування пляжної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та робіт з благоустрою в районі оз.Куряче», не спростовує тих обставин, які стали підставою для звернення позивача до суду із цим позовом, зокрема щодо неналежного інформування населення, під час оприлюднення вказаного проекту рішення щодо проведення благоустрою території прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та оз. Куряче.
Доказів того, що інформація про здійснення заходів з проведення благоустрою вказаної території міста висвітлювалась відповідачем 1 у засобах масової інформації, зокрема, в друкованих засобах масової інформації регіональної та місцевої сфери, відповідачами також не надано.
Отже, відповідачем 1 не доведено здійснення дій щодо забезпечення до населення про здійснення заходів з проведення благоустрою території, зокрема прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та оз. Куряче, у належний спосіб.
Положення статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні не поширюють свою дію на спірні у цій справі правовідносини, унормовують питання порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів при розробленні в установленому порядку проектів містобудівної документації на місцевому рівні, а саме: генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій, детальних планів територій.
Такі правовідносини урегульовані, положеннями Законів України «Про благоустрій населених пунктів», «Про місцеве самоврядування в Україні» та прийнятих відповідно до них нормативно-правовими актами.
Організація благоустрою населених пунктів й інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів належить до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, яким у спірних правовідносинах виступає відповідач, а благоустрій населених пунктів передбачає, окрім іншого, створення умов для реалізації прав та виконання обов`язків суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів, у тому числі й громадянами, які мають право: брати участь в обговоренні правил та проектів благоустрою території населених пунктів; вносити на розгляд місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій пропозиції з питань благоустрою населених пунктів.
Інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів повинно здійснюватись у порядку, передбаченому, зокрема, Законами України «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації». Заходи щодо інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів можуть бути передбачені й у правилах благоустрою території населених пунктів, затверджених відповідно до закону.
Лише у разі належного виконання виконавчими органами сільських, селищних, міських рад повноважень щодо інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів створюються передумови для можливості практичної реалізації права громадян брати участь в обговоренні проектів благоустрою території населених пунктів і вносити на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій пропозиції з питань благоустрою населених пунктів.
Відповідач 1 за своїм правовим статусом є виконавчим органом міської ради і розпорядником інформації, на яке поширюються вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Разом з тим, відповідачем 1 у передбачений законом спосіб не виконано закріпленого за ним обов`язку щодо інформування населення міста Дніпро про здійснення заходів про організацію благоустрою території прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/мПеремога) та оз.Куряче та забезпечення можливості практичної реалізації наявних у громадян, які проживають на цій території, прав у сфері благоустрою.
У частинах першій, другій статті 35 Закону №2807-ІV закріплено, що технічна документація з питань благоустрою територій населених пунктів (проекти, схеми, карти, атласи тощо) розробляється з метою здійснення комплексу заходів з благоустрою територій, окремих об`єктів благоустрою, їх частин і може бути включена до правил благоустрою території відповідного населеного пункту.
Заходи з будівництва, реконструкції та капітального ремонту об`єктів благоустрою в населених пунктах виконуються за наявності затвердженої у встановленому порядку проектної документації, склад та зміст якої має відповідати ДБН А 2.2-3, ДБН А.3.1-5 і ДСТУ Б А.2.4-6 (пункт 4.2 ДБН Б.2.2-5:2011).
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.04.2022 року у справі №804/1885/18 (адміністративне провадження №К/9901/2015/19).
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Разом з цим, на час розгляду справи, інформації щодо вчинених дій на виконання проектної документації щодо благоустрою прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та оз. Куряче з моменту видачі дозволу на проведення благоустрою вказаної території не надано.
Доводи відповідача про те, що під час розгляду справи, проект вказаного рішення виконавчого комітету, який оприлюднено 11.02.2022 року, було знято з публікації та відповідно вказаний проект вже не міститься на офіційному веб-сайті, не спростовує наведених вище обставин, та відповідно порушення певної процедури під час здійснення спірного проекту рішення.
Щодо доводів відповідача 1 про те, що оскаржувані у цій справі дії/бездіяльність виконавчого комітету та міської ради не зачіпає права позивача.
Згідно матеріалів справи, територія прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та оз.Куряче, віднесені до водоохоронної зони.
У справі, що розглядається, спірні правовідносини виникли у процесі здійснення відповідачем 1,2 владних управлінських функції з організації благоустрою території прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та оз.Куряче.
Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 30.11.2018 №407 затверджено склад Громадської ради при Міністерстві екології та природних ресурсів України, до якої включено і Громадську організацію «Платформа Громадський контроль».
Звернення до суду із цим позовом Громадська організація «Платформа Громадський контроль» обґрунтувала порушенням екологічних прав членів громади міста, членів громадської організації, порушенням конституційного права на безпечне довкілля, спираючись на реалізацію закріплених в статуті мету та завдань громадської організації.
Екологічні інтереси населення також можуть захищатися у судовому порядку на підставі частини сьомої статті 41 Конституції України, відповідно до якої використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі, а також приписів статті 66 Конституції України, відповідно до яких ніхто не повинен заподіювати шкоду довкіллю.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» екологічні права громадян забезпечуються: б) обов`язком центральних органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій здійснювати технічні та інші заходи для запобігання шкідливому впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, виконувати екологічні вимоги при плануванні, розміщенні продуктивних сил, будівництві та експлуатації об`єктів економіки; д) компенсацією в установленому порядку шкоди, заподіяної здоров`ю і майну громадян внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища; е) невідворотністю відповідальності за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» визначено, що Європейська Конвенція та рішення Європейського суду є джерелом права в Україні, національні суди мають використовувати практику Європейського суду.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Орхуська конвенція ратифікована Законом України від 06.07.1999 №832-ХІV, тому її положення відповідно до статті 9 Конституції України є нормами прямої дії, а положення національного законодавства про процедури і механізми судового захисту порушених екологічних прав та інтересів можуть їх конкретизувати.
Пунктом 3 статті 9 Орхуської конвенції на її Договірні Сторони покладається зобов`язання, зокрема, забезпечувати доступ громадськості до процедур оскарження дій та бездіяльності державних органів і приватних осіб, що порушують вимоги національного екологічного законодавства.
Водночас, відповідно до Орхуської конвенції представники громадськості мають право оспорювати порушення національного законодавства у сфері довкілля незалежно від того, належать такі порушення до прав на інформацію і на участь громадськості у процесі ухвалення рішень, гарантованих Орхуською конвенцією, чи ні [(згідно із Настановами щодо впровадження Орхуської конвенції (ООН, 2000 рік)]. Орхуська конвенція забезпечує доступ до правосуддя як на підставі власних положень, так і в порядку забезпечення дотримання національного природоохоронного законодавства.
Приписи нормативно-правових актів усіх рівнів щодо принципів, правил, вимог, обов`язків різноманітних суб`єктів, що стосуються утримання диких тварин, на усіх правових титулах (в усіх формах власності чи користування), в неволі чи в напіввільних умовах, є «національним законодавством, що стосується навколишнього середовища» у значенні пункту 3 статті 9 Орхуської конвенції. Порушення приписів цих нормативно-правових актів може бути предметом судового оскарження відповідно до статті 9 Орхуської конвенції.
З огляду на важливість реального захисту довкілля, неналежним є обмежене тлумачення чинного законодавства України, частиною якого є Орхуська конвенція, стосовно права на звернення до суду за захистом охоронюваного законом інтересу у сфері гарантування екологічної безпеки.
Право на захист порушеного конституційного права на безпечне довкілля належить кожному та може реалізовуватися громадянами особисто або спільно - через об`єднання громадян (громадськість).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.10.2019 року у справі №826/3820/18, від 07.09.2022 року у справі №620/6024/20, та враховується судом в силу положень частини п`ятої статті 242 КАС України.
За таких обставин, виходячи з того, що проект рішення, хоч і є індивідуальним актом, водночас стосується благоустрою території, що віднесена до екологічної мережі міста Дніпро, суд дійшов висновку, що позивач має право на звернення до суду із цим позовом з метою захисту екологічних прав та інтересів.
Що ж до доводів позивача про допущену відповідачем бездіяльність стосовно розгляду їх запиту від 17.02.2022 року, то суд зазначає про таке.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Частиною 1 статті 5 Закону України «Про інформацію» передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України «Про інформацію» ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VI (зі змінами та доповненнями).
Статтею 1 вказаного Закону надано визначення публічної інформації, згідно якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до статті 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації» метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.
Тобто, положення вказаного закону регулюють, зокрема, правовідносини з приводу забезпечення отримання громадянами або іншими особами інформації, що створюється та виникає в процесі функціонування суб`єктів владних повноважень та виконання покладених на них завдань.
Статтею 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, згідно якої, право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема:
- обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;
- визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;
- юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Також, доступ до публічної інформації, відповідно до статті 4 цього Закону, здійснюється на принципах, зокрема, прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом.
Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Частиною 4 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Враховуючи вищенаведене, відповідач 2 належить до розпорядників інформації в розумінні положень пункту 1 частини першої Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Згідно з положеннями статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом, серед іншого, надання інформації за запитами на інформацію.
Статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.
Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
При цьому, стаття 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачає, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Згідно матеріалів справи, 17.02.2022 року Громадською організацією "Платформа Громадський контроль" було направлено запит №131-22 на адресу голови Дніпровської міської ради, у якому позивач провив здійснити оприлюднення проекту благоустрою з улаштування прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/м Перемога) та провести консультації з громадськістю, що прямо передбачено Законом України «Про благоустрій населених пунктів».
У цьому зверненні відсутні посилання на положення Закону України «Про звернення громадян».
04.05.2022 року відповідачем 2 було надано відповідь за №7/10/676, саме на запит позивача від 17.02.2022 року.
Встановлено, що відповідь відповідачем 2 надано фактично через два з половиною місяці, після звернення позивача з відповідним запитом, що суперечить вказаним вище положенням.
Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем 2 запитувана інформація не була надана позивачу, у повному обсязі.
Крім того, згідно долученого до матеріалів листа/відповіді, відповідачем 2 не було зазначено порядку оскарження вказаного рішення.
Також, слід вказати, що у вказаному запиті від 17.02.2022 року позивач не посилається на Закон України «Про звернення громадян», оскільки у ньому йде мова та посилання саме на Закон України «Про доступ до публічної інформації», у той час, як в позові позивач посилається саме на Закону України «Про звернення громадян».
Відповідно до ч.2 ст.29 Закону № 2657-XII, предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.
Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що належним засобом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради щодо розгляду запиту Громадської організації "Платформа Громадський контроль" №131/22 від 17.02.2022 року «Про надання публічної інформації» та зобов`язання Дніпровської міської ради повторно розглянути запит Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» №131/22 від 17.02.2022 року «Про надання публічної інформації», з урахуванням правової оцінки наданої судом у цьому рішенні.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не надано суду докази, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не доведено правомірності та законності їх дій, тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно з частиною першою, другою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 73 КАС України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 74 КАС України).
Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу статті 76 КАС України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
Однак, відповідачем 1,2 не доведено правомірності своїх дій/бездіяльності у спірних правовідносинах.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Громадської організації "Платформа Громадський Контроль" до відповідача 1: Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, відповідача 2: Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 1860,75 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1,2, кожного окремо.
На підставі зазначеного, керуючись статтями 205, 244, 245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Громадської організації "Платформа Громадський Контроль" до відповідача 1: Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, відповідача 2: Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, що виразилась у незабезпеченні інформування населення міста Дніпро про здійснення заходів благоустрою території прибережної зони в районі веслувального каналу (ж/мПеремога) та оз. Куряче та можливості практичної реалізації наявних у громадян, які проживають на цій території, прав у сфері благоустрою.
Визнати протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради щодо розгляду запиту Громадської організації "Платформа Громадський контроль" №131/22 від 17.02.2022 року «Про надання публічної інформації».
Зобов`язати Дніпровську міську раду повторно розглянути запит Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» №131/22 від 17.02.2022 року «Про надання публічної інформації», з урахуванням правової оцінки наданої судом у цьому рішенні.
В іншій частині позивних вимог - відмовити.
Стягнути на користь Громадської організації "Платформа Громадський Контроль" за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської міської ради судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1860,75 гривень.
Стягнути на користь Громадської організації "Платформа Громадський Контроль" за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Дніпровської міської ради судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1860,75 гривень.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 21.03.2023 року.

Суддя В.В. Ільков