Справа № 520/1759/2020
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 р.Справа № 520/1759/2020

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Кролівець П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2022, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 23.09.22 по справі №520/1759/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із заявою в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) по справі №520/1759/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ у Харківській обл., відповідач), в якій просив:

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській обл. надати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 по справі №520/1759/2020 та додаткового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2020.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2022 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою задовольнити заяву у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що до суду першої інстанції були надані докази щодо невиконання судового рішення, проте суд не вжив заходи на забезпечення його виконання.

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши суддю доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

02.04.2020 рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/1759/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській обл. задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Харківській обл. від 27.01.2020 про відмову в поновленні виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській обл. поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, як військовослужбовцю, починаючи з 14.01.2020.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

02.04.2020 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/1759/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській обл. про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській обл. перерахувати розмір пенсії відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою КМУ №45 від 13.02.2008 за всіма підставами для перерахунку та поновити виплату пенсії за вислугу років, як військовослужбовцю ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009 по 11.08.2019 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, з проведенням всіх індексацій, як не працюючому пенсіонеру, дитині війни та виплачувати на визначений пенсіонером банківській рахунок відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без розгляду.

15.10.2020 постановою Другого апеляційного адміністративного суду рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 по справі №520/1759/2020 залишено без змін.

15.10.2020 постановою Другого апеляційного адміністративного суду ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 по справі №520/1759/2020 скасовано.

Справу направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.

23.12.2020 рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/1759/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській обл. про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, як військовослужбовцю, починаючи з 07.10.2009.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Харківським окружним адміністративним судом складено наступні виконавчі листи: про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській обл. поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, як військовослужбовцю, починаючи з 07.10.2009 та про зобов`язання ГУ ПФУ України в Харківській обл. поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, як військовослужбовцю, починаючи з 14.01.2020.

ОСОБА_1 вважаючи, що відповідачем не виплачено пенсію з 07.10.2009 по 31.07.2022 та нараховано пенсію з порушенням Закону, нижче прожиткового мінімуму, звернувся до суду із заявою, в порядку ст. 382 КАС України, щодо встановлення судового контролю.

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви суд першої інстанції виходив з того, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень можливе лише під час прийняття такого рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення необхідно відмовити, проте вважає, що така заява підлягає задоволенню з інших мотивів та підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Отже, вказаною нормою передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З матеріалів справи встановлено, що 16.09.2022 до Харківського окружного адміністративного суду позивачем подана заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення (ст. 382 КАС України), в якій позивач просив суд встановити судовий контроль шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській обл. надати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 по справі №520/1759/2020 та додаткового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2020, оскільки наразі судові рішення відповідачем в добровільному порядку ще не виконані.

Позивачем надано до суду лист ГУ ПФУ Харківській обл., згідно якого вбачається, що позивачу проведено перерахунок пенсії на виконання рішення суду від 23.12.2020 з 07.10.2009 у розмірі 68% грошового забезпечення на час припинення виплат пенсії, у зв`язку з вибуттям до іншої країни, з урахуванням вислуги, яка за матеріалами пенсійної справи складає 26 років.

За результатом перерахунку нараховано різницю в пенсії за період з 07.10.2009 по 31.07.2022.

З 01.08.2022 пенсія виплачується на банківський рахунок, відкритий в АТ «ОТП БАНК».

Згідно рішення ГУ ПФУ в Харківській обл. про перерахунок пенсії розмір пенсії з 2009 року складає 270, 81 грн.

Тобто, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 та рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 по справі №520/1759/2020 відповідачем поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009.

Між тим, із заяви представника позивача вбачається, що він не погоджується з розміром пенсії, який визначений в рішенні пенсійного органу.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що позивач не згоден із розміром пенсії, який був визначений пенсійним органом при поновленні виплати з 07.10.2009, однак це питання не було предметом позову по даній справі.

Виникнення у зв`язку з виконанням судового рішення у справі нових правовідносин, а саме щодо розміру відсотка від грошового забезпечення, в якому має бути обчислено пенсію не було предметом спору у цій справі, а тому не може бути підставою для встановлення судового контролю.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 20.04.2021по справі №826/9781/18.

Враховуючи вище зазначене, заява ОСОБА_1 , про встановлення судового контролю по справі №520/1759/2020 не підлягає задоволенню з зазначених мотивів та підстав.

Щодо мотивів та підстав, з яких суд першої інстанції відмовив в задоволенні заяви про встановлення судового контролю, колегія суддів зазначає наступне.

Процесуальні дії, визначені ст. 382 КАС України, є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Використання у приписах вказаної статті словосполучення «суд, який ухвалив» дає підстави для висновку, що для встановлення судового контролю після ухвалення судового рішення у справі повинен видаватись окремий процесуальний документ (ухвала) після ухвалення рішення у справі, якщо воно фактично не виконується, і саме судом, який виніс відповідне рішення.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 по справі № 286/766/17, які суд, з урахуванням вимог ч.5 ст.242 КАС України, враховує при вирішенні спірних правовідносин.

Помилковість висновку суду першої інстанції про те, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень можливе лише під час прийняття такого рішення, також підтверджується позицією Верховного Суду згідно якої Верховний Суд по справі №809/1118/17 виніс ухвалу від 11.02.2021 про задоволення клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення вже після прийняття рішення по цій справі.

Посилання апелянта на можливість встановлення судового контролю, незалежно від того чи було встановлено судовий контроль в рішенні суду, колегія суддів вважає слушними з вище зазначених підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням судових рішень по справі №520/1759/2020, проте з інших мотивів та підстав.

Доводи апелянта стосовно того, що перерахунок пенсії має бути проведений незалежно від того чи резолютивною частиною рішення зобов`язано перерахувати розмір пенсії, колегія суддів вважає такими, що не є підставами для встановлення судового контролю щодо виконання судових рішень по даній справі, оскільки правомірність перерахунку пенсії не було предметом розгляду по даній справі.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2022 року по справі №520/1759/2020 змінити в частині мотивів та підстав відмови в задоволенні заяви про встановлення судового контролю.

В іншій частині ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2022 року по справі №520/1759/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 20.03.2023