Справа № 1540/4099/18
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 березня 2023 року

м. Київ

справа № 1540/4099/18

адміністративне провадження № К/990/8282/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Юрченко В.П., перевіривши касаційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.09.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023 у справі №1540/4099/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕССЕМ" до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій, бездіяльності,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕССЕМ» звернулось з позовом до Одеського окружного адміністративного суду до Державної фіскальної служби України, про:

- визнання протиправними дії ДФС України з формування квитанції про неприйняття податкової накладної №6 від 25.10.2017, направленої позивачем на реєстрацію та доставленої 15.11.2017 о 22:58 год;

- визнання протиправною бездіяльність ДФС України щодо не розгляду скарги позивача на відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 25.10.2017 та визнати скаргу на відмову в реєстрації ПН задоволеною, а податкову накладну №6 від 25.10.2017 зареєстрованою 15.11.2017 о 22:58 год.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2018, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 27.10.2021 касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕССЕМ" задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2019 у справі №1540/4099/18 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕССЕМ» до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій, бездіяльності передано на розгляд Львівському окружному адміністративному суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.09.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023 позов задоволено частково.

07.03.2023 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної податкової служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.09.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023 у справі № 1540/4099/18 в якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення та відмовити в задоволенні позову в поновму осбязі.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі Головного управління ДПС у Львівській області посилається на наявність підстав для відкриття касаційного провадження, визначених пунктами 3 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд звертає увагу на те, що у випадку посилання скаржника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, необхідно навести порушені судами норми процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи в сукупності з обґрунтуванням підстав, передбачених частинами другою та третьою статті 353 КАС України.

Частиною другою статті 353 КАС України встановлено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; або 4) встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Разом з тим, основні доводи касаційної скарги грунтуються на необхідності додатково перевірити та переоцінити докази, і визнати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи постанові суду саме так, як вважає заявник скарги.

Інші норми матеріального права застосовано судами попередніх інстанцій відповідно до встановлених фактичних обставин справи на підставі доказів і пояснень, наданих сторонами та відповідно до вимог статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Щодо посилань позивача на пункт 3 частини четрветої статті 328 КАС, як на підставу відкриття касаційного оскарження, Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно указати конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, підстави необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Проте, всупереч зазначених вимог, заявником не указано у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування конкретної норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Зміст касаційної скарги зводиться до викладу фактичних обставин справи із посиланням на нормативно-правові акти, однак без належного обґрунтування підпункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Решта доводів касаційної скарги щодо наявності підстав касаційного оскарження наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України.

Таким чином, пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачені цією статтею підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.09.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023 у справі № 1540/4099/18 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддяВ.П. Юрченко