Справа № 821/4571/14
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 821/4571/14

Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А. Дата і місце ухвалення: 03.01.2023р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

при секретарі Юраш К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Офісу Генерального прокурора та Херсонської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, прокуратури Херсонської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України про скасування наказу Генерального прокурора України від 23.10.2014р. №1479к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Херсонської області, поновлення на посаді заступника прокурора Херсонської області, стягнення з Генеральної прокуратури України середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 24.10.2014р. і до моменту фактичного поновлення на публічній службі, а також зобов`язання Генеральну прокуратуру України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до позивача заборони, передбаченої ч.3 ст.1 Закону України «Про очищення влади».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що посада, у зв`язку з перебуванням на якій у період з 25.02.2010р. по 22.02.2014р. його звільнено, не належить до переліку, передбаченого п.8 ч.1 ст.3 Закону України «Про очищення влади», а тому у відповідача були відсутні підстави для прийняття спірного наказу від 23.10.2014р. №1479к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Херсонської області.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11.02.2015р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2015р., у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 04.06.2020р. касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11.02.2015р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2015р. скасовано. Прийнято по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 23.10.2014р. №1479к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Херсонської області. Поновлено позивача на посаді заступника прокурора Херсонської області з 24 жовтня 2014 року. Зобов`язано Генеральну прокуратуру України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої ч.3 ст.1 Закону України «Про очищення влади». Рішення в частині поновлення позивача на посаді заступника прокурора Херсонської області допущено до негайного виконання.

При цьому, справу №821/4571/14 в частині позовних вимог про стягнення з Генеральної прокуратури України середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 24.10.2014р. і до моменту фактичного поновлення на публічній службі направлено на новий розгляд до Херсонського окружного адміністративного суду.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11.09.2020р., залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021р., адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. Стягнуто з прокуратури Херсонської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.10.2014р. по 01.09.2020р. в сумі 1 932 459,38 грн. з утриманням податків та зборів.

Постановою Верховного Суду від 29.09.2022р. касаційну скаргу Херсонської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11.09.2020р. та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021р. скасовано. Справу направлено на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду 03.01.2023р. позовну ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Стягнуто з прокуратури Херсонської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.10.2014р. по 01.09.2020р. в сумі 1 772 079,35 грн. з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць у розмірі 13750,00 грн. з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Офіс Генерального прокурора та Херсонська обласна прокуратура подали апеляційні скарги, обґрунтовані посиланням на не повне з`ясування судом обставин справи та не правильне застосування норм матеріального права.

В своїх скаргах апелянти зазначають, що ними не заперечується правильність визначення судом першої інстанції остаточної суми середнього заробітку, який підлягає виплаті на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 24.10.2014р. по 01.09.2020р. Стверджують, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 1 772 079,35 грн., судом не враховано, що на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11.09.2020р. у даній справі, яке набрало законної сили згідно постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021р., Державною казначейською службою України здійснено безспірне списання коштів середнього заробітку на користь ОСОБА_1 в сумі 1 932 459,38 грн. При вирішенні спору суд першої інстанції не врахував вказану обставину, наслідком чого може бути повторне стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один і той же період.

Апелянти просять суд апеляційної інстанції врахувати, що у спірних правовідносинах відсутні підстави для застосування ст.1215 ЦК України щодо повернення безпідставно набутої заробітної плати та прирівняних до неї платежів, а також відсутні підстави для застосування ст.381 КАС України щодо повороту виконання рішення суду про присудження виплати заробітної плати. За таких обставин, в оскаржуваному рішенні суд мав зазначити, що при виплаті на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24.10.2014р. по 01.09.2020р. в сумі 1 772 079,35 грн. підлягають врахуванню вже виплачені позивачу суми за відповідний період.

У зв`язку з цим, апелянти просять змінити рішення Одеського окружного адміністративного суду 03.01.2023р., зазначивши в його резолютивній частині наступне: «Стягнути з прокуратури Херсонської області (вул.Михайлівська, 33, м.Херсон, 73000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 жовтня 2014 року по 01 вересня 2020 року в сумі 1 772 079,35 грн. (один мільйон сімсот сімдесят дві тисячі сімдесят дев`ять гривень та тридцять п`ять копійок) з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів, зарахувавши суму 1 932 459,38 грн. (один мільйон дев`ятсот тридцять дві тисячі чотириста п`ятдесят дев`ять гривень та тридцять вісім копійок) з утриманням податків та зборів, сплачену на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11.09.2020р., постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021р.».

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представника апелянтів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При прийнятті рішення про стягнення з прокуратури Херсонської області на користь ОСОБА_1 1 772 079,35 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24.10.2014р. по 01.09.2020р. суд першої інстанції врахував висновки Верховного Суду, зазначені у постанові від 29.09.2022р., та дійшов висновку, що:

- за період з 24.10.2014р. по 30.11.2015р. середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 189750 грн. (з розрахунку 687,50 грн. середньоденного заробітку х 276 робочих днів);

- за період з 01.12.2015р. по 05.09.2017р. середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 378984,38 грн. (з розрахунку 687,50 грн. середньоденного заробітку х коефіцієнт 1.25 х 441 робочих днів);

- за період з 06.09.2017р. по 15.01.2020р. середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 950771,25 грн. (з розрахунку 687,50 грн. середньоденного заробітку х коефіцієнт 2.34 х 591 робочих дні);

- за період з 16.01.2020р. по 01.09.2020р. середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 252 573,75 грн. (з розрахунку 687,50 грн. середньоденного заробітку х коефіцієнт 2.34 х 157 робочих дні).

Рішення суду першої інстанції в цій частині сторонами у справі не оскаржено, а тому, на підставі ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів не перевіряє правильність здійснених судом розрахунків та їх відповідність чинному законодавству.

Вимоги апеляційних скарг апелянти обґрунтовують тим, що в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції не зазначено, що стягненню на користь ОСОБА_1 підлягає сума 1 772 079,35 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24.10.2014р. по 01.09.2020р. з урахуванням вже сплаченої позивачу суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за відповідний період, що становить 1 932 459,38 грн.

Як вже зазначалося колегією суддів, у даній справі 11.09.2020р. Херсонським окружним адміністративним судом було прийнято рішення, залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021р., про стягнення з прокуратури Херсонської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24.10.2014р. по 01.09.2020р. в сумі 1 932 459,38 грн. з утриманням податків та зборів.

Відповідно до ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили, незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в такому рішенні. Таким чином, починаючи з 01.02.2021р. рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11.09.2020р. було обов`язковим для учасників справи та підлягало безумовному виконанню прокуратурою Херсонської області.

Згідно наявних в матеріалах справи виписок Державної казначейської служби України за 21.10.2020р. та за 18.03.2021р. на виконання судового рішення у справі №821/4571/14, в порядку, визначеному Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845, у жовтні 2020 року та березні 2021 року було здійснено безспірне списання коштів з рахунку Херсонської обласної прокуратури на користь ОСОБА_2 в якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 1 932 459,38 грн. (з вирахуванням податків, зборів та інших платежів).

Тобто, незважаючи на оскарження рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11.09.2020р. та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021р. в касаційному порядку, відповідачем, з метою уникнення відповідальності за затримку виконання судового рішення, виконано такі рішення.

В подальшому, постановою Верховного Суду від 29.09.2022р. скасовано рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11.09.2020р. та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021р. з підстав неправильного здійснення судами розрахунку суми середнього заробітку, яка підлягає виплаті на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 16.01.2020р. по 01.09.2020р. Справу направлено на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Під час нового розгляду справи суд дійшов висновку, що на користь ОСОБА_1 з прокуратури Херсонської області підлягає стягненню 1 772 079,35 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24.10.2014р. по 01.09.2020р. Власне вказану суму оскаржуваним рішенням від 03.01.2023р. стягнуто з відповідача на користь позивача.

Однак, при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що на користь ОСОБА_1 відповідачем вже виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.10.2014р. по 01.09.2020р. в сумі 1 932 459,38 грн., та, відповідно, в оскаржуваному рішенні не зазначено, що стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 1 772 079,35 грн. має відбуватися з урахуванням вже виплаченої на його користь суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за цей же період.

Залишення судом поза увагою вказаної обставини може мати наслідком подвійного стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один і той же період.

При вирішенні спору колегія суддів враховує, що виплачена на користь ОСОБА_1 сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу на виконання судового рішення, яке в подальшому скасовано в касаційному порядку, не є безпідставно набутою заробітною платою, яка може бути повернена в розумінні ст.1215 ЦК України. Крім цьому, у такому випадку не може бути здійснено поворот виконання рішення про присудження заробітної плати у відносинах публічної служби відповідно до ст.381 КАС України, враховуючи, що скасоване рішення не було обґрунтоване повідомленими ОСОБА_1 завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

А відтак, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянтів, що стягненню на користь ОСОБА_1 підлягає 1 772 079,35 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24.10.2014р. по 01.09.2020р. з урахуванням вже виплаченої відповідачем на його користь суми середнього заробітку за аналогічний період вимушеного прогулу.

Таке формулювання резолютивної частини відповідає вимогам пункту 1 частини 6 статті 246 КАС України, згідно якого у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.1, п.4 ч.1, ч.4 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, не повне з`ясування судом обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки суд першої інстанції правильно по суті спору вирішив справу, однак при стягненні на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу не зазначив про необхідність врахування вже виплачених на його користь сум середнього заробітку за відповідний період, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зміни резолютивної частини оскаржуваного рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.01.2023р.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Херсонської обласної прокуратури задовольнити.

Змінити резолютивну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року шляхом викладення її абзацу другого в наступній редакції:

«Стягнути з прокуратури Херсонської області (вул.Михайлівська, 33, м.Херсон, 73000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 жовтня 2014 року по 01 вересня 2020 року в сумі 1 772 079,35 грн. (один мільйон сімсот сімдесят дві тисячі сімдесят дев`ять гривень та тридцять п`ять копійок) з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів, та з урахуванням вже виплаченої на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за аналогічний період вимушеного прогулу».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 березня 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук