Справа № 460/48295/22
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/48295/22 пров. № А/857/1621/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Курильця А.Р.

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

суддя у І інстанції - Дуляницька С.М.,

дата винесення рішення чи ухвали - 03.01.2023,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складення повного тексту рішення - 03.01.2023,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі також ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив:

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2022 №197-АГД «Про результати службового розслідування», яким притягнули до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення - сувору догану командиру 2 роти капітану ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 анулювати в службовій картці капітана ОСОБА_1 запис про притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення дисциплінарного стягнення.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2022 №197-АГД «Про результати службового розслідування», в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення дисциплінарного стягнення - сувора догана командиру 2 роти капітану ОСОБА_1 ; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 анулювати в службовій картці капітана ОСОБА_1 запис про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та оголошення дисциплінарного стягнення на підставі наказу військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2022 №197-АГД. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4800 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач та позивач оскаржили його в апеляційному порядку, вважають, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що офіцер-психолог старший лейтенант ОСОБА_2 , який проводив службове розслідування, прямо підпорядковується начальнику штабу-заступнику командира батальйону майору ОСОБА_3 , відносно якого проводилося службове розслідування, у зв`язку з чим службове розслідування проведення з порушення встановленого порядку. Оскільки відповідно до поданих функціональних обов`язків офіцера-психолога військової частини НОМЕР_1 зазначено, що офіцер-психолог батальйону підпорядковується заступнику командира батальйону з морально-психологічного забезпечення, даний факт не був взятий до уваги судом першої інстанції. Старшим лейтенантом ОСОБА_2 в ході проведення службового розслідування, а саме при опитуванні військовослужбовців офіцерського складу та інших дій, встановлено відсутність в діянні майора ОСОБА_3 ознак дисциплінарного проступку, однак зібрана інформація підтвердила наявність в діянні саме капітана ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, якого, в подальшому, і було притягнуто згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2022 №197-АГД «Про результати службового розслідування». Суд першої інстанції врахував тільки той факт, що службове розслідування призначено стосовно майора ОСОБА_3 , а за результатами службового розслідування притягнуто до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 . Однак, не враховано той факт, що службове розслідування призначено відповідно до наказу від 21.10.2022 №192-АГД «Про призначення службового розслідування», законність якого не оскаржується, а капітана ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2022 №197-АГД «Про результати службового розслідування».

Позивач оскаржує судове рішення в частині стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу та в обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що при поданні позовної заяви позивачем було заявлено до відшкодування судові витрати, що складають з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень. Також до матеріалів справи було долучено договір про надання правової допомоги від 11.11.2022, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Припешнюк і партнери», відповідно до умов п. 4.2 якого за надання правової допомоги за цим договором клієнт зобов`язується виплатити адвокатському об`єднанню гонорар (винагороду) в сумі 10000.00 грн. Згідно з п. 4.3 договору розмір гонорару формується з розрахунку 800.00 грн. за 1 годину праці адвоката-засновника адвокатського об`єднання, адвоката, працівника, але не більше суми, зазначеній в п.4.2 договору, також долучені акти приймання-передачі наданих адвокатським об єднанням послуг №1 та №2 від 19.12.2022 року, відповідно до яких адвокатським об єднанням на виконання умов договору здійснено правовий аналіз документів для підготовки позовної заяви, здійснено правовий аналіз відзиву на позовну заяву, підготовлено та оформлено відповідь на відзив. Актами підтверджується надання послуг на суму 9600,00 грн., оплата послуг підтверджується меморіальним ордером №ШРІЛ45682 від 11.11.2022 на суму 10000,00 грн. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.(ч. 7 ст. 134 КАС України). Всупереч вказаним вимогам процесуальної норми суд без достатніх правових підстав зменшив понесені позивачем витрати на правову допомогу.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якій зазначає, що судом вірно встановлено обставини справи, а також застосовано норми матеріального права при вирішенні даного спору. На думку позивача зазначені ним вимоги та встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неповноту та необ`єктивність проведення службового розслідування, а відтак і про незаконність оскаржуваного наказу в частині, що стосується позивача. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України на посаді командира 2 стрілецької роти у званні капітана. 21.10.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №192-АГД «Про призначення службового розслідування», яким наказано: провести службове розслідування стосовно майора ОСОБА_3 ; проведення службового розслідування доручити офіцеру-психологу старшому лейтенанту ОСОБА_2 та подати акт службового розслідування встановленим порядком для прийняття рішення в термін до 19 листопада 2022 року.

Згідно Акту службового розслідування від 26.10.2022 року офіцером-психологом військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_2 запропоновано: завершити службове розслідування; в порядку дотримання статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та оголосити дисциплінарне стягнення - сувора догана командиру 2 роти капітану ОСОБА_1 ; роз`яснити зацікавленим особам порядок оскарження прийнятого рішення. До акту службового розслідування додані: копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 №192-АГД від 21.10.2022 року, копія рапорту командира 2 роти капітана ОСОБА_1 від 21.10.2022 року; пояснення помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини лейтенанта ОСОБА_4 від 26.10.2022 року; пояснення начальника штабу-заступника командира батальйону ОСОБА_3 від 26.10.2022 року; пояснення головного сержанта військової частини молодшого сержанта ОСОБА_5 від 26.10.2022 року; копія рапорту заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення майора ОСОБА_6 від 25.10.2022 року.

26.10.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) ОСОБА_7 прийнято наказ №197-АГД «Про результати службового розслідування», яким вирішено: службове розслідування вважати закінченим; до дисциплінарної відповідальності майора ОСОБА_3 , начальника штабу - заступника командира батальйону не притягувати; в порядку статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та оголосити дисциплінарне стягнення - сувора догана командиру 2 роти капітану ОСОБА_1 .. В наказі зазначено, що встановлено факт неналежної поведінки командира 2 роти капітана ОСОБА_1 , що призвело до введення в оману керівництва батальйону, порушення військової дисципліни та необхідності проведення службового розслідування. В діях капітана ОСОБА_1 встановлено ознаки порушення статей 11, 16, 28, 30, 37, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 4, 6 Дисциплінарного статуту.

Не погодившись з такими діями відповідача позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що офіцер-психолог старший лейтенант ОСОБА_2 , який проводив службове розслідування, прямо підпорядковується начальнику штабу-заступнику командира батальйону майору ОСОБА_3 , відносно якого проводилося службове розслідування, у зв`язку з чим службове розслідування проведення з порушення встановленого порядку. Судом оцінено також доводи відповідача про відсутність підпорядкування між начальником штабу - заступником командира батальйону майором ОСОБА_3 , відносно якого був виданий наказ від 21.10.2022 №192-АГД про проведення службового розслідування, та офіцером-психологом старшим лейтенантом ОСОБА_2 , якому було доручено провести службове розслідування. В доданих документах зазначено, що офіцер-психолог батальйону підпорядковується заступнику командира батальйону з морально-психологічного забезпечення, не спростовують пряме підпорядкування офіцера-психолога начальнику штабу- заступнику командиру батальйону. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ від 26.10.2022 №197-АГД «Про результати службового розслідування» є протиправним та підлягає скасуванню в частині, що стосується позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, та зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини щодо проходження громадянами України військової служби, врегульовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Порядок накладення та реалізації стягнень визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24 березня 1999 року №551-XIV.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

За правилами ст. 4. Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Згідно із ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

Усі дисциплінарні стягнення, крім пониження у військовому званні, пониження в посаді, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, накладені на військовослужбовців і не зняті до дня звільнення їх у запас чи відставку, вважаються знятими з дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, визначено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до положень ст. 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з ст. 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Згідно ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Процедура проведення службового розслідування відносно військовослужбовців передбачена ст.ст. 47, 84-88 Дисциплінарного статуту і деталізована нормами Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 року №608 (далі по тексту - Порядок №608).

Пунктом 2 Роздiлy І Порядку №608 визначено, що службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 7 розд. І Порядку №608 службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

Згідно з п.1 розд. ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Порядок проведення службового розслідування, оформлення його результатів встановлено розділами ІІІ та ІV Порядку №608.

На підставі п. 1 розд. ІІІ Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Як визначено п. 3 розд. ІІІ Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування (п.12 розд. ІІІ Порядку №608).

Відповідно до п.3 розд. ІУ Порядку №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (п.1 розд. V Порядку №608).

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування (п.2 розд. V Порядку №608).

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення (п.3 розд. V Порядку №608).

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити (п.4 розд. V Порядку №608).

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (п.5 розд. V Порядку №608).

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (п.6 розд. V Порядку № 608).

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (п.1 розд. VІ Порядку №608).

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (п.2 розд. VІ Порядку №608).

Судом було встановлено, що службове розслідування призначено стосовно майора ОСОБА_3 , за результатами проведеного службового розслідування до дисциплінарної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 , при цьому в порушення п.1 та п. 3 Розділу ІV Порядку №608 позивачу не було запропоновано надати пояснення, подати документи, клопотання про витребування та залучення нових документів для обґрунтування своєї позиції, не було встановлено фактичні обставини, що свідчить про неповноту та необ`єктивність проведення службового розслідування, а відтак і про протиправність оскаржуваного наказу в частині, що стосується позивача.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІІ Порядку №608 до участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Начальником (керівником) є особа, яка має всю повноту розпорядчої влади стосовно підлеглих, повноваження втручатися в законну діяльність підлеглих, одноособово приймати рішення, віддавати (видавати) накази та розпорядження, забезпечувати їх виконання та скасовувати їх, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником (керівником), усувати підлеглого від виконання службових обов`язків у разі вчинення грубого порушення ним службової дисципліни, контролювати стан службової дисципліни серед підлеглих та вживати заходів із запобігання вчиненню дисциплінарних правопорушень.

При цьому будь-який начальник (керівник), якому працівник (службовець, військовослужбовець та ін.) підпорядкований по службі (роботі) хоча б тимчасово, якщо про це оголошено наказом, вважається прямим начальником (керівником); прямі начальники (керівники) поділяються на безпосередніх начальників (керівників) та начальників (керівників) вищого рівня; найближчий за посадою до підлеглого прямий начальник (керівник) є безпосереднім начальником (керівником).

Тому поняття «пряме підпорядкування» слід відрізняти від поняття «підпорядкування»: пряме підпорядкування передбачає відносини прямої залежності підлеглої особи від її керівника, тоді як підпорядкування - відносини як прямої, так і непрямої залежності (організаційної чи правової).

Згідно із ст. 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно до ст. 103 Статуту внутрішньої служби ЗСУ начальник штабу батальйону підпорядковується командирові батальйону, є його першим заступником і прямим начальником усього особового складу батальйону.

З огляду на зазначені факти суд першої інстанції прийшов до висновку, що офіцер-психолог старший лейтенант ОСОБА_2 , який проводив службове розслідування, прямо підпорядковується начальнику штабу-заступнику командира батальйону майору ОСОБА_3 , відносно якого проводилося службове розслідування.

Проте, апеляційний суд також звертає увагу на наступне.

Як випливає з матеріалів справи та не заперечується сторонами, службове розслідування призначено стосовно майора ОСОБА_3 , а за результатами проведеного службового розслідування до дисциплінарної відповідальності притягнуто позивача.

Відповідно до пункт 3 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Приписами статей 84, 85 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається відносно конкретного військовослужбовця, якого командир вирішив притягти до дисциплінарної відповідальності з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та ступеня вини.

Таким чином, чинним законодавством не передбачена можливість притягувати особу до відповідальності за результатами службового розслідування, проведеного не щодо її дій чи бездіяльності.

Відповідач, вважаючи, що в діях позивача є ознаки правопорушення, не обмежений у праві призначити службове розслідування щодо нього з метою з`ясування всіх обставин, проте такого зроблено не було.

З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що при накладенні дисциплінарного стягнення на позивача відповідач діяв не відповідно до закону та з порушенням установленої процедури.

Щодо позовних вимог про стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу судом першої інстанції зазначено, що з врахуванням обставин, які існують в країні на даний час (воєнний стан), оплата однієї години праці адвоката з розрахунку 800 грн., на переконання суду, є завищеною. Послуги з здійснення правового аналізу документів для підготовки позовної заяви, складання, оформлення та подання позовної заяви, підготовка додатків до позовної заяви, правовий аналіз відзиву на позовну заяву, оформлення та подання відповіді на відзив правомірно включені до вартості наданих послуг. Керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення 4800 грн. на користь позивача, оскільки такий розмір гонорару є співмірним, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 15.03.2019 по справі №826/7778/17.

У постанові від 24.01.2019 у справі №910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Судом першої інстанції встановлено, що представником позивача для підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу подано до суду документи (копії):

Договір про надання правової допомоги від 11.11.2022, укладений між ОСОБА_1 (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Припешнюк і партнери», відповідно до умов п. 4.2 якого за надання правової допомоги за цим договором клієнт зобов`язується виплатити адвокатському об`єднанню гонорар (винагороду) в сумі 10000,00 (десять тисяч) грн. Згідно з п. 4.3 договору розмір гонорару формується з розрахунку 800,00 грн. за 1 годину праці адвоката-засновника адвокатського об`єднання, адвоката, працівника, але не більше суми, зазначеній в п.4.2 договору. Факт надання адвокатським об`єднанням правової допомоги може підтверджуватися будь-якими усними чи письмовими доказами, в т.ч. і підписаним сторонами актом про надання послуг (п.3.3).

Акти приймання-передачі наданих адвокатським об`єднанням послуг №1 та №2 від 19.12.2022 року, відповідно до яких адвокатським об`єднанням на виконання умов договору здійснено правовий аналіз документів для підготовки позовної заяви, складена, оформлена та подана позовна заява, підготовлені додатки до позовної заяви; здійснено правовий аналіз відзиву на позовну заяву, підготовлена, оформлена та подана відповідь на відзив. Всього актами підтверджується надання послуг на суму 9600,00 грн. Оплата послуг підтверджується меморіальним ордером №@2PL145682 від 11.11.2022 на суму 10000,00 грн..

Відповідно до вищевказаних документів, вартість правової допомоги адвоката визначено у розмірі 9600,00 грн

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Даний спір не потребував значних затрат часу, а ведення цієї справи у суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката, зокрема, в частині складання та подання позовної заяви. Суд вказує, що судових засідань в даній справі не було призначено, розгляд справи відбувався у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Враховуючи наведене, виходячи із конкретних обставин справи, колегія суддів вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню на користь позивача, у сумі 4800,00 грн.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційних скарг, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційних скарг висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст.328, ст. 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року у справі № 460/48295/22- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 20 березня 2023 року.