Справа № 300/540/23
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2023 р. справа № 300/540/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Гомельчука С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо незарахування періоду роботи з 01.09.1982 по 11.08.1992 на посаді вихователя та завідуючої дитячого садка колгоспу імені Т. Шевченка до спеціального трудового стажу та виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати відповідача зарахувати період роботи з 01.09.1982 по 11.08.1992 на посаді вихователя та завідуючої дитячого садка колгоспу імені Т. Шевченка до спеціального трудового стажу та виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не зараховано до спеціального стажу позивачки період роботи на посаді вихователя та завідуючої дитячим садком при колгоспі імені Шевченка на підставі того, що колгоспи не є закладами комунальної та державної форми власності та невиплачено грошову допомогу передбачену пунктом 7-1 розділу ХХ "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вважає, що період роботи з 01.09.1982 по 01.08.1992 належить до зарахування до спеціального стажу та, відповідно, позивачка ма право на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), в порядку, визначеному статтею 263 КАС України.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скористалось правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 07.03.2023 за № 0900-0903-8/9378, в якому зазначило, що позовні вимоги є безпідставними. Вказало, що відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Однак, період роботи ОСОБА_1 на посаді вихователя та завідуючої дитячим садком при колгоспі імені Шевченка не зараховано до спеціального стажу при визначенні права на пенсію за вислугу років, оскільки колгоспи не є закладами комунальної та державної форми власності. З огляду на викладене є підстави для відмови позивачці у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком через відсутність страхового стажу 30 років на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років. Просить відмовити у задоволенні позову.

20.03.2023 від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла відповідь на відзив. У вказаній відповіді позивачка зазначила, що доводи відповідача, викладені у відзиві, є необгрунтованими. Вказала, що досягла пенсійного віку, працює з 1982 по даний час у дитячому навчальному закладі "Калинка" Богородчанської селищної ради, що є комунальним закладом та має право на призначення грошової допомоги у відповідності до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі у розмірі 10 місячних пенсій станом на дату її призначення.

Суд, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, встановив таке.

ОСОБА_1 згідно із паспортом серії НОМЕР_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до рішення пенсійного органу від 19.08.2022 за №18 позивачці призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

12.12.2023 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 12.01.2023 за № 126-4946/П-02/8-0900/23 відмовило позивачці у виплаті грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", вказавши, що період роботи з 13.08.1992 по 04.08.2022 (за винятком періоду перебування у відпустці без збереження заробітної плати з 02.12.1998 по 28.02.1999) зараховано до страхового стажу в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 "Закону України "Про пенсійне забезпечення", а період роботи на посаді вихователя та завідуючої дитячим садком при колгоспі імені Шевченка не зараховано до спеціального стажу при визначенні права на пенсію за вислугу років, оскільки колгоспи не є закладами комунальної та державної форми власності.

Вважаючи протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, позивачка звернулась до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

Суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також застосовує положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191.

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік № 909).

До вказаного Переліку № 909 входять посади вихователів та завідуючих дошкільних навчальних закладів всіх типів.

Відповідно до примітки 2 до Переліку № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Статтею 10 Закону України «Про освіту» передбачено, що в структуру освіти входить дошкільна освіта.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про дошкільну освіту» систему дошкільної освіти становлять дошкільні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форми власності.

Як встановлено судом, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 :

Запис 2. 01.09.1982 прийнята на роботу в колгосп імені Шевченка в дитячий садок на посаду вихователя;

Запис 3. 05.06.1989 переведена з посади вихователя на посаду завідуючої дитячого садка на час декретної відпустки;

Запис 4. 11.08.1992 звільнена з роботи з декретного місця посади завідуючої дитячого садка у зв`язку з передачею дошкільного закладу у відомство райвно та на баланс Глибоківської с/ради народних депутатів;

Запис 5. 13.08.1992 призначена на посаду вихователя Глибоківського д/c "Калинка";

Запис 9. 17.11.2010 призначена завідувачем Глибоківського дошкільного навчального закладу "Калинка" в порядку переведення з вихователя.

Відповідно до довідки від 14.03.2023 №44/01-24, виданої відділом освіти, молоді та спорту Богородчанської селищної ради, ОСОБА_1 01.09.1982 прийнята на роботу в дитячий садок колгоспу імені Шевченка на посаду вихователя, з 13.08.1992 призначена на посаду вихователя Глибоківського дошкільного навчального закладу "Калинка", з 17.11.2010 призначена завідувачем Глибоківського дошкільного навчального закладу "Калинка", де і працює по теперішній час.

Підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачці відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV є незарахування відповідачем періоду роботи ОСОБА_1 на посаді вихователя та завідуючої дитячим садком при колгоспі імені Шевченка, оскільки в оспорюваний період колгоспи не були закладами комунальної та державної форми власності.

Відтак, між сторонами є спірним зарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 01.09.1982 до 11.08.1992 на посаді вихователя та завідуючої дитячим садком при колгоспі імені Шевченка до до спеціального страхового стажу.

Період роботи з 13.08.1992 по 04.08.2022 (за винятком періоду перебування у відпустці без збереження заробітної плати з 02.12.1998 по 28.02.1999) ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зараховано до спеціального страхового стажу.

Таким чином, суд, досліджуватиме питання правомірності незарахування відповідачем періоду роботи з 01.09.1982 до 11.08.1992 ОСОБА_1 на посаді вихователя та завідуючої дитячим садком при колгоспі імені Шевченка до спеціального страхового стажу.

Відповідно до статей 16, 18 Закону Української PCP «Про народну освіту» від 28 .06. 1974, що діяв на час роботи позивачки у вказаний період, з метою створення найсприятливіших умов для виховання дітей дошкільного віку і подання необхідної допомоги сім`ї створюються дитячі ясла, дитячі садки, дитячі ясла-садки загального і спеціального призначення та інші дитячі дошкільні заклади. Влаштування дітей у дитячі дошкільні заклади провадиться за бажанням батьків або осіб, які їх замінюють. Дитячі дошкільні заклади організовувались виконавчими комітетами районних, міських, селищних і сільських Рад народних депутатів, а також з їх дозволу державними підприємствами, установами та організаціями, колгоспами, іншими кооперативними та іншими громадськими організаціями.

Таким чином, в період роботи позивачки з 01.09.1982 до 11.08.1992 в Україні визнавалось дві форми власності: соціалістична та особиста. Колгоспи відносились до соціалістичної власності, а не до особистої.

Відповідно до статті 10 Конституції УРСР від 20.04.1978 основу економічної системи України становить соціалістична власність на засоби виробництва у формі державної (загальнонародної) і колгоспно-кооперативної власності.

Стаття 11 Конституції УРСР визначала, що у виключній власності держави є: земля, її надра, води, ліси. Державі належать основні засоби виробництва в промисловості, будівництві і сільському господарстві, засоби транспорту і зв`язку, банки, майно організованих державою торговельних, комунальних та інших підприємств, основний міський житловий фонд, а також інше майно, необхідне для здійснення завдань держави.

В період роботи позивачки ( з 01.09.1982 до 11.08.1992) діяла Конституція УРСР від 30.01.1937, якою також визнавались дві форми власності: соціалістична та особиста.

Зважаючи на те, що в цей період колгоспи відносились до соціалістичної власності, а не до особистої, вказаний період роботи позивачки прирівнюється до роботи в закладах державної та комунальної власності.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі №466/2943/17 (адміністративне провадження №К/9901/21027/18).

На основі вищевикладеного, суд зазначає, що стаж роботи позивачки в період з 01.09.1982 до 11.08.1992 безпідставно не зарахований відповідачем до стажу працівника освіти, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відтак, з урахуванням зарахованого відповідачем періоду роботи позивачки з 13.08.1992 по 04.08.2022 (за винятком періоду перебування у відпустці без збереження заробітної плати з 02.12.1998 по 28.02.1999) до страхового стажу в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 "Закону України "Про пенсійне забезпечення" та з безпідставно не зарахованим періодом з 01.09.1982 до 11.08.1992 у ОСОБА_1 є необхідний стаж для виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення

Оскільки інших доводів щодо відсутності підстав для отримання позивачкою грошової допомоги Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області суду не надало, ОСОБА_1 є особою, яка на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і має страховий стаж більше 30 років на таких посадах, а також вона до цього не отримували будь-яку пенсію, тому при призначенні пенсії за віком їй повинна бути виплачена грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Суд вважає, що за таких обставин справи доцільним є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.09.1982 по 11.08.1992 на посаді вихователя та завідуючої дитячого садка колгоспу імені Т. Шевченка до спеціального страхового стажу роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 "Закону України "Про пенсійне забезпечення" та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розподіляючи між сторонами судові витрати, суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити, позивачка, згідно із квитанцією від 10.02.2023 підтвердила сплату судового збору на суму 1073,60 грн за подання цього адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 01.09.1982 по 11.08.1992 на посаді вихователя та завідуючої дитячого садка колгоспу імені Т. Шевченка до спеціального страхового стажу роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 "Закону України "Про пенсійне забезпечення" та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул.Січових Стрільців,15, м.Івано-Франківськ, 76018) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) період роботи з 01.09.1982 по 11.08.1992 на посаді вихователя та завідуючої дитячого садка колгоспу імені Т. Шевченка до спеціального страхового стажу роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 "Закону України "Про пенсійне забезпечення" та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул.Січових Стрільців,15, м.Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішеня суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивачка: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Гомельчук С.В.