Справа № 300/4053/22
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2023 р. справа № 300/4053/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє адвокат Мищишин Іванна Ярославівна (надалі - представник позивача) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (надалі, також - Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також - Відповідач 2), в якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, які полягають у відмові зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 02.09.1981 по 04.01.1982, з 22.09.2006 по 23.10.2006, періоди роботи в ПВКП «ПАКІ» з 02.02.2010 по 18.06.2012 та з 03.07.2012 по 27.12.2012 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , та період догляду згідно довідки управління соціального захисту населення від 24.01.2022 №92 з 13.03.2008 по 12.10.2008;

- скасувати рішення №44 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 25.07.2022 відповідно до якого у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - відмовлено;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 02.09.1981 по 04.01.1982, з 22.09.2006 по 23.10.2006, періоди роботи в ПВКП «ПАКІ» з 02.02.2010 по 18.06.2012 та з 03.07.2012 по 27.12.2012 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , та період догляду згідно довідки управління соціального захисту населення від 24.01.2022 №92 з 13.03.2008 по 12.10.2008;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено про те, що рішенням від 25.07.2022 за №44, Відповідач-1 протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав відсутності необхідного страхового стажу, не врахувавши при цьому період роботи позивача з 02.09.1981 по 04.01.1982, оскільки запис завірено печаткою, яка не читається, періоди роботи з 22.09.2006 по 23.10.2006, з 02.02.2010 по 18.06.2012 та з 03.07.2012 по 27.12.2012 в ПВКП «ПАКІ» а також період догляду згідно довідки управління соціального захисту населення від 24.01.2022 №92 з 13.03.2008 по 12.10.2008, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб відсутні дані про сплату внесків. Позивач вважає, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і на особу не може покладатись відповідальність за наявність чи відсутність даних про сплату страхових внесків та відповідно не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації її конституційного права на соціальний захист, а тому дана відмова Відповідача-1 є необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам законодавства.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.10.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.24-25).

25.10.2022 від Відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та вказує, що при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу прав позивача не порушено та правомірно не враховано спірні періоди до страхового стажу. Просив в задоволенні позову відмовити.

31.10.2022 на адресу суду надійшов відзив на позов від Відповідача-1, згідно з яким проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні з підстав правомірності прийнятого рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

18.07.2022 ОСОБА_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В зв`язку з впровадженням екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій, вказана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, за результатами розгляду якої прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 25.07.2022 за №44 (а.с.19).

Згідно вказаного рішення, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав відсутності необхідного страхового стажу: за наданими документами Відповідачем-1 встановлено наявність страхового стажу позивача 24 роки 10 місяці 26 днів при необхідних 28 років; не зараховано до страхового стажу: - період роботи позивача з 02.09.1981 по 04.01.1982, оскільки запис завірено печаткою, яка не читається; - період роботи з 22.09.2006 по 23.10.2006, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб відсутні дані про сплату внесків; - період роботи з 02.02.2010 по 18.06.2012 та з 03.07.2012 по 27.12.2012 в ПВКП «ПАКІ», оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб відсутні дані про сплату внесків; - період догляду згідно довідки управління соціального захисту населення від 24.01.2022 №92 з 13.03.2008 по 12.10.2008, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб відсутні дані про сплату внесків.

Вважаючи таку відмову протиправною, представник позивача діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 48 Кодексу законів про працю України визначає, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Нормами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22-1 (надалі по тексту також - Порядок №22-1), встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, серед яких, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за №637.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також - Порядок №637) згідно з пунктом 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, законодавець передбачає єдину підставу для того, щоб вимагати від особи додаткові документи - у випадку, якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, в інших випадках - орган ПФУ зобов`язаний зарахувати стаж на підставі записів трудової книжки.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» Міністерством праці України, Міністерством юстиції України і Міністерством соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок №58 від 29 липня 1993 року.

Згідно з цією Інструкцією, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (абз.1 п.2.4.); записи виконуються арабськими цифрами (абз.2.п.2.4.); записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (абз.3.п.2.4.); виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження (п.2.9.).

Як слідує із записів трудової книжки позивача, усі вони виконані належним чином, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і засвідчені підписом уповноваженої особи та печаткою роботодавця, а тому є такими, що внесені у відповідності до норм чинного законодавства.

Щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 02.09.1981 по 04.01.1982, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що при зверненні позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нею подано оригінал трудової книжки НОМЕР_1 , у якій міститься запис 6-7 на сторінках 4-5 про те, що у період з 02.09.1981 по 04.01.1982 позивач працювала у швейному цеху. Підстави внесення записів: наказ №305 від 02.09.1981, наказ №425 від 04.01.1982 (а.с.14). Вищевказаний запис про звільнення завірений печаткою підприємства де прцювала позивач у період з 02.09.1981 по 04.01.1982.

При цьому, достовірність вищенаведених записів сумніву не викликає, окрім цього, відповідачем не вказано жодних інших підстав, за яких зазначені оформлення записів робить їх недійсними або сумнівними.

Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, нечитабельність печатки, ктрою завірено запис про звільнення позивача, є формальним недоліком та не може бути підставою для не зарахування оскаржуваного періоду роботи позивача з 02.09.1981 по 04.01.1982 до її страхового стажу.

Також суд зазначає, що у випадку виникнення сумніву у достовірності даних трудової книжки чи виявленні певних недоліків при її заповненні - працівник сервісного центру пенсійного органу повинен повідомити позивача про необхідність надання довідки з місця роботи та внести відповідну відмітку у графу «Перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії», яка передбачена Додатком 3 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пункт 4.1 розділу IV), для можливості її подання до спливу 3-місячного строку з дати звернення із заявою.

В свою чергу, суд звертає увагу, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника чи учня здійснювати контроль за веденням обліку його документів про стаж роботи чи навчання. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах про стаж роботи. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

В той же час, Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року по справі №490/12392/16-а звернув увагу на те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Також, у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17 вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи зазначене, суд дійшов висновку, що у пенсійного органу були відсутні підстави для не зарахування до страхового стажу позивача періоду її роботи з 02.09.1981 по 04.01.1982, адже він підтверджений належними доказами, а саме трудовою книжкою яка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.

Щодо зарахування до страхового стажу для призначення пенсії за віком періоду догляду позивача за особою яка досягла 80-ти річного віку, суд зазначає таке.

Відповідач 1 відмовляючи в призначенні пенсії позивачу, вказав на те, що до страхового стажу не зараховано період догляду за особою яка досягла 80-ти річного віку з 13.03.2008 по 12.10.2008, згідно довідки від 24.01.2022 №92, виданої Управлінням соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб відсутні дані про сплату страхових внесків.

Згідно із вимогами пункту «ж» частини 1 статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на трудову пенсію мають особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до пункту «є» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який потребує постійного стороннього догляду.

Згідно із пунктом 10 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637),час догляду за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, встановлюється на підставі:

інформації про отримання допомоги, компенсації за догляд за такою особою, одержаної органами Пенсійного фонду України від органів соціального захисту населення, або акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду;

документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю I групи і дітей з інвалідністю) і вік (осіб похилого віку і дітей з інвалідністю).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів соціального захисту населення або Пенсійного фонду України та інші документи.

Документами, що підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження, паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу.

Відповідно до довідки Управлінням соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації від 24.01.2022 №92, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювала догляд за особою - ОСОБА_2 , яка досягла 80-ти річного віку, у період з 13.03.2008 по 12.08.2008 (а.с.18).

Крім того, судом встановлено з зазначеної вище довідки, ОСОБА_1 призначено компенсаційну виплату по догляду за особою, яка досягла 80-ти річного віку.

Згідно зі статтею 11 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом 1 групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу ), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Зі змісту статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» випливає, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, та обставина, що позивач отримувала компенсацію як особа, що здійснювала догляд за особою, яка досягла 80-річного віку, свідчить про те, що вона відноситься до категорії застрахованих осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За таких обставин, відповідач 1 безпідставно не врахував до страхового стажу позивача період догляду за особою, яка досягла 80-річного віку, зіславшись на відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб даних про сплату страхових внесків.

Суд зазначає, що відповідачами не надано доказів, які б вказували на недостовірність відомостей, зокрема в частині здійснення позивачем догляду за особою, яка досягла 80-річного віку, періоду здійснення догляду та отримання компенсаційної виплати по такому догляду.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Таким чином, органи пенсійного забезпечення мають право, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності записів трудової книжки, чи відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, звертатися із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи.

В той же час, відповідачами не подано жодного доказу про вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності інформації зазначеної у довідці Управлінням соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації від 24.01.2022 №92 та інформації щодо нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, натомість відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду догляду за особою, яка досягла 80-річного віку, з 13.03.2008 по 12.08.2008.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку що, до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за віком слід зарахувати період догляду за особою, яка досягла 80-річного віку, з 13.03.2008 по 12.08.2008.

Щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 22.09.2006 по 23.10.2006 в ВАТ «Городенківський сирзавод», період роботи в ПВКП «ПАКІ» з 02.02.20210 по 18.06.2012 та з 03.07.2012 по 27.12.2012, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб відсутні дані про сплату внесків, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу на те, що факт роботи позивача з 22.09.2006 по 23.10.2006 в ВАТ «Городенківський сирзавод» та в ПВКП «ПАКІ» з 02.02.20210 по 18.06.2012 та з 03.07.2012 по 27.12.2012 підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_1 . Так, з 22.09.2006 ОСОБА_1 згідно наказу №319-к від 21.09.2006 прийнята на роботу підсобною робочою 3 розряду в сирцех ВАТ «Городенківський сирзавод», а 23.10.2006 звільнена згідно наказу №339-к від 23.10.2006 за власним бажанням. З 02.02.20210 ОСОБА_1 згідно наказу №7 від 01.02.2010 прийнята на роботу менеджером по персоналу в ПВКП «ПАКІ», а 18.06.2012 згідно наказу №27 від 15.06.2012 звільнена з роботи за власним бажанням. Надалі з 03.07.2012 згідно наказу №29 від 02.07.2012 прийнята на роботу в ПВКП «ПАКІ» а з 27.12.2012 згідно наказу №41 від 26.12.2012 звільнена за власним бажанням.

Абзацом 1 статті 1 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Приписами пункту 1 абзацу 2 статті 14 Закону №1058 передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, зокрема: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону; філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств та організацій (у тому числі міжнародних), створених відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами, - для осіб, зазначених у пункті 4 статті 11 цього Закону.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту «а» абзацу першого статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788), право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Частиною першою статті 56 Закону №1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями пункту «а» частини 3 цієї ж статті Закону №1788-XII визначено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів за умови сплати страхових внесків.

Статтею 66 Закону №1788 передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до статті 1 Закону №1058 страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-IV (далі - Закон №2464) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з статтею 26 Закону №2464 посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на підприємство, як роботодавця, який здійснив нарахування внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

При цьому, невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина (страхувальником), сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, позивач не повинна відповідати за неналежне виконання підприємствами-страхувальниками свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Суд погоджується з доводами відповідачів про те, що незарахування позивачу періодів роботи з 22.09.2006 по 23.10.2006 в ВАТ «Городенківський сирзавод» та в ПВКП «ПАКІ» з 02.02.20210 по 18.06.2012 та з 03.07.2012 по 27.12.2012 до страхового стажу для призначення пенсії за віком мало законну підставу, оскільки за даними персоніфікованого обліку позивача відсутні дані про сплату страхувальниками - роботодавцями страхових внесків. Безумовно такі дії територіального органу пенсійного фонду були вчинені з легітимною метою щодо позбавлення права на пенсію за рахунок коштів солідарної пенсійної системи осіб, які не здійснили вкладу до Фонду зі свого доходу. Проте в суду немає жодних даних про те, що позивач знала, що її роботодавці у вказані періоди не сплачували з її заробітної плати страхові внески до Пенсійного Фонду України. В суду також немає жодних даних від відповідачів про те, що Пенсійний Фонд України чи його територіальний орган вчиняв дії щодо стягнення з ВАТ «Городенківський сирзавод» та ПВКП «ПАКІ» заборгованості зі страхових внесків за вказані періоди чи вчиняв інші дії в межах його компетенції. Отже, за вказаних обставин, суд вважає протиправною відмову в зарахуванні позивачу до її страхового стажу періоду роботи в ВАТ «Городенківський сирзавод» з 22.09.2006 по 23.10.2006 та в ПВКП «ПАКІ» з 02.02.20210 по 18.06.2012 та з 03.07.2012 по 27.12.2012 для призначення їй пенсії за віком, за відсутності відомостей про сплату за цей період внесків до Пенсійного фонду України з боку ВАТ «Городенківський сирзавод» та ПВКП «ПАКІ» і об`єктивних даних щодо вини ОСОБА_1 у факті несплати страхових внесків, оскільки покладає на позивача надмірний тягар, який фактично позбавляє її права на пенсію, що є непропорційним таким обставинам та меті обмеження.

Такий висновок суду також відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах, викладеним в постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 30.07.2019 у справі №373/2265/16-а, від 27.05.2021 у справі №343/659/17.

Отже, період роботи позивача в ВАТ «Городенківський сирзавод» з 22.09.2006 по 23.10.2006 та в ПВКП «ПАКІ» з 02.02.20210 по 18.06.2012 та з 03.07.2012 по 27.12.2012 підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає їй право на пенсію за віком.

З огляду на все вищевикладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №44 від 25.07.2022 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком є протиправним. Наслідком протиправності такого рішення відповідача є його скасування.

Враховуючи висновки суду про протиправність рішення Відповідача-1 щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 02.09.1981 по 04.01.1982, період догляду за особою, яка досягла 80-річного віку з 13.03.2008 по 12.08.2008, періоду роботи в ВАТ «Городенківський сирзавод» з 22.09.2006 по 23.10.2006 та в ПВКП «ПАКІ» з 02.02.2010 по 18.06.2012 та з 03.07.2012 по 27.12.2012, суд доходить висновку про необхідність зобов`язання Відповідача-2 зарахувати зазначені періоди до страхового стажу позивача та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.07.2022 про призначення пенсії за віком.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн., згідно квитанції від 03.10.2022 (а.с.1).

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суду надано право покласти судові витрати у справі повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, то слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн., як зі сторони, внаслідок неправильного рішення якої виник спір.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 25.07.2022 за №44 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 02.09.1981 по 04.01.1982, період догляду за особою, яка досягла 80-річного віку з 13.03.2008 по 12.08.2008, періоди роботи в ВАТ «Городенківський сирзавод» з 22.09.2006 по 23.10.2006 та в ПВКП «ПАКІ» з 02.02.2010 по 18.06.2012 та з 03.07.2012 по 27.12.2012.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.07.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) сплачений ним судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (), адреса: площа Центральна, 3, м. Чернівці, Чернівецька область, 58002;

відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (), адреса: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.