Справа № 714/214/23
Суддя: Костишин Н. Я.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/714/5/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2023 р. м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Костишин Н.Я.

секретар судового засідання Ротар М.В.

за участі: представника позивача Іліє П.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернівецькій області про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління національної поліції в Чернівецькій області про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 жовтня 2022 р. поліцейським СРПП №4 ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області Шинкарюком М.Ф. винесена постанова серії БАВ №163732 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 20 400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП. Вказана постанова про те, що 15 жовтня 2022 р. о 22 год. 22 хв. в с.Цурень по вул.Центральній Чернівецького району він керував транспортним засобом, будучи при цьому 19 квітня 2022 р. позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Причиною порушення ним правил дорожнього руху була крайня необхідність, оскільки він відвозив свого сусіда ОСОБА_2 до лікарні в м.Чернівці у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

А тому просить скасувати постанову серії БАВ №163732 від 15.10.2022 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, а провадження у справі закрити.

В судовому засіданні представник позивача Іліє П.М. позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача Гроссу Д.М. у судове засідання не з`явився, подав відзив на позов, в якому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що факт вчинення правопорушення позивачем є наявним, а притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулось із дотриманням вимог чинного законодавства України. Позивач не довів обставини щодо його дій в стані крайньої необхідності.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що 15 жовтня 2022 р. ОСОБА_1 перебував у нього в гостях. В якийсь момент він став погано себе почувати, підвищився тиск. Погано пам`ятає перебіг подій. Прийшов до тями вже в автомобілі швидкої медичної допомоги на дорозі в напрямку м.Чернівці.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що є дружиною ОСОБА_2 . Вона з чоловіком 15 жовтня 2022 р. перебувала вдома, коли до них приїхали ОСОБА_1 із дружиною ОСОБА_4 (приїхали на своєму автомобілі під керуванням ОСОБА_1 ). Ввечері її чоловікові стало погано, різко погіршилося самопочуття. Вона зателефонувала в швидку медичну допомогу, однак ті довго не їхали і ОСОБА_1 запропонував особисто відвезти чоловіка до лікарні. По дорозі їх зупинили поліцейські, які викликали швидку для чоловіка, а відносно ОСОБА_1 склали постанову за керуванням автомобілем без документів. Лікарі швидкої надали чоловікові необхідну допомогу, йому покращало, він відмовився від госпіталізації і вони повернулися додому.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що є дружиною ОСОБА_1 15 жовтня 2022 р. вони поїхали до сім`ї ОСОБА_5 . Їхали на своєму автомобілі, за кермом перебував чоловік. Там стало погано ОСОБА_2 . Коли телефонували в швидку, чомусь попадали на інший район, а тому вирішили самостійно відвезти ОСОБА_2 до лікарні. За кермо автомобіля сів її чоловік ОСОБА_1 і тільки вони виїхали на дорогу їх зупинила поліція. Щодо чоловіка винесли постанову за керуванн автомобілем без документів, а для ОСОБА_2 викликали швидку.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що в позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення БАВ №163732 від 15.10.2022 р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. за те, що він 15 жовтня 2022 р. о 22 год. 22 хв. в с.Цурень по вул.Центральній Чернівецького району керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 , будучи 19 квітня 2022 р. позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 рік, чим порушив вимоги п.2.1(а) ПДР України.

Позивач копію постанови отримав і вона була винесена за його участі, що підтверджується його підписом на постанові.

Позивач не заперечує обставини, що 19 квітня 2022р. його було позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідальність за ч.4 ст.126 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приписами ст.280 КУпАП обумовлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність у діях позивача, адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обставина керування позивачем транспортним засобом, будучи позбавленим права керування не оспорюється та визнає це, сам позивач, покликаючись на інститут крайнтої необхідності.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Однак, твердження позивача про наявність в його діях ознак крайньої необхідності, суд відхиляє, так як за спірних обставин небезпека могла бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам (викликом до місця проживання ОСОБА_2 тієї ж швидої допомоги). Крім того, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження обставиин на які він посилається, зазначаючи про крайню необхідність як то будь-яких документів на підтвердження обставн погіршення стану здоров`я ОСОБА_2 15 жовтня 2022 р. та щодо його звернення цього ж дня за медичною допомогою, доказів неможливості виклику для ОСОБА_2 швидкої допомоги для його госпіталізації.

Показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 суд не вважає достовірними та достатніми на підтвердження обставин, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, оскільки такі свідки є близькими особами позивача у справі.

Відтак, з досліджених обставин справи та наданих суду доказів встановлено, що поліцейський СРПП №4 ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області Шинкарюк М.Ф., виявивши в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП діяв у межах наданих йому повноважень щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за результатами якої і винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

На підставі з`ясованих обставин справи, суд доходить висновку, що права позивача при винесенні оскаржуваного рішення суб`єктом владних повноважень порушені не були, суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, постанова серії БАВ №163732 від 15.10.2022 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 винесена відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, а тому оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень потрібно залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 242-246, 250, 286, КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернівецькій області про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 21 березня 2023 р.

Суддя