Справа № 440/14901/21
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 р. Справа № 440/14901/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської обласної державної адміністрації на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2022, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, м. Полтава, по справі № 440/14901/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН"

до Одеської обласної державної адміністрації

про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" (надалі - ТОВ "АСТЕРН", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду, через підсистему "Електронний суд", із позовом до Одеської обласної державної адміністрації (надалі також - відповідач), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації № 1043/од-2021 від 20.10.2021 "Про анулювання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" () на викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами, яке належить до об`єктів третьої групи";

- зобов`язати Одеську обласну державну адміністрацію поновити дію дозволу № -22 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданий Товариству з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" 20.07.2020.

В обґрунтування позовних вимог відповідач вказав, що 20.10.2021 розпорядженням голови Одеської обласної державної адміністрації № 1043/од-2021 анульовано дозвіл № -22 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданий ТОВ "АСТЕРН" 20.07.2020. На переконання позивача прийняттям оскаржуваного рішення відповідачем грубо порушені його права, свободи та інтереси, позаяк оскаржуване рішення не містить належних підстав для анулювання дозволу № -22 від 20.07.2020, а сама мотивація рішення явно суперечить нормам чинного законодавства, внаслідок чого вважає розпорядження протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року по справі № 440/14901/21 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" до Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації № 1043/од-2021 від 20.10.2021 "Про анулювання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" () на викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами, яке належить до об`єктів третьої групи".

Зобов`язано Одеську обласну державну адміністрацію поновити дію дозволу №-22 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданий Товариству з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" 20 липня 2020 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської обласної державної адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Одеська обласна державна адміністрація, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року по справі № 440/14901/21, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги відповідач вказав, що ним правомірно ухвалено спірне рішення на підставі абз. 8 ч. 7 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Вказує, що позивач набув у власність асфальтобетонний завод, задля діяльності якого позивачеві 20.07.2020 видавався анульований спірним розпорядженням дозвіл № -22 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, за три дні до застосування до попереднього власника ТОВ «СПМК-17» санкцій. Звернув увагу на те, що директором ТОВ «СПМК-17» є ОСОБА_1 , який в свою чергу є братом особи, на яку накладені санкції рішенням РНБО від 15.04.2021, уведеним в дію Указом Президента України від 21.04.2021 № 169/2021 - Араїка Амірханяна. Вказані обставини зумовили висновок про те, що позивач пов`язаний з ОСОБА_2 , у зв`язку з цим відповідач вважає наявними підстави для анулювання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" () на викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами, яке належить до об`єктів третьої групи, що передбачено п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про санкції».

Позивач правом подання відзиву на позов не скористався.

Сторони були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином засобами системи «Електронний суд».

У зв`язку з неприбуттям сторін у судове засідання колегія суддів протокольною ухвалою вирішила продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 20.07.2020 Одеською обласною державною адміністрацією видано Товариству з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" дозвіл № -22 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Термін дії дозволу - 10 років, з 20.07.2021 по 20.07.2031 (а.с.12-20).

Розпорядженням голови Одеської обласної державної адміністрації № 1043/од-2021 від 20.10.2021 "Про анулювання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" () на викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами, яке належить до об`єктів третьої групи" анульовано дозвіл № -22, виданий Товариству з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" () на викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами, яке належить до об`єктів третьої групи, за адресою: вул. Гетьмана, 6, Н/П 49, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, Україна (а.с.8).

Вважаючи розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації № 1043/од-2021 від 20.10.2021 "Про анулювання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" () на викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами, яке належить до об`єктів третьої групи" протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача не ґрунтується на законі. Вказав на те, що відповідачем жодним чином не доведено наявності ознак пов`язаності позивача з перебуваючим під санкціями, накладеними рішенням РНБО від 15.04.2021, уведеним у дію Указом Президента України від 21.04.2021 № 169/2021, - Араїком Амірханяном.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності затверджений Законом України "Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності" від 19.05.2011 № 3392-VI.

Пунктом 30 Додатку до Закону України від 19 травня 2011 року № 3392-VI передбачено такий документ дозвільного характеру як дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, який видається на підставі Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Згідно ч. 5 ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Таким чином, законодавством встановлено обов`язок суб`єктам господарювання мати дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Також ч. 9 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», у редакції на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, зокрема, що порядок проведення робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди, обліку суб`єктів господарювання, які отримали такі дозволи на викиди, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» Кабінетом Міністрів України ухвалено постанову № 302 від 13.03.2002, якою затверджено порядок проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян підприємців, які отримали такі дозволи" (надалі Постанова № 302).

Пунктом 2 Постанови № 302 визначено, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам - підприємцям (далі - суб`єкт господарювання) експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 20.07.2020 Одеською обласною державною адміністрацією видано Товариству з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" дозвіл №-22 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Термін дії дозволу - 10 років, з 20.07.2021 по 20.07.2031 (а.с.12-19).

Разом з тим, розпорядженням голови Одеської обласної державної адміністрації №1043/од-2021 від 20.10.2021 "Про анулювання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" () на викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами, яке належить до об`єктів третьої групи" анульовано дозвіл №-22, виданий Товариству з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" () на викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами, яке належить до об`єктів третьої групи, за адресою: вул. Гетьмана, 6, Н/П 49, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, Україна (а.с.8).

У розпорядженні міститься посилання на частину 7 статті 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", частину 6 статті 4 Закону України "Про санкції", пункт 10 Порядку проведення та оплату робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою КМУ від 13.03.2002 № 302, з урахуванням листа Служби автомобільних доріг в Одеській області від 20.10.2021 № 01-4062/23.

Правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів визначені Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" дозвільні органи - органи виконавчої влади, державні колегіальні органи, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону видавати документи дозвільного характеру.

Відповідно до абз. 1-7 ч. 7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру з таких підстав:

- звернення суб`єкта господарювання із заявою про анулювання документа дозвільного характеру;

- наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та ліквідації, якщо інше не встановлено законом;

- наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;

2) здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

При цьому, абз. 8 ч. 7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" визначено, що законом можуть передбачатися інші підстави для анулювання документа дозвільного характеру.

Анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, забороняється. (абз. 12 ч. 7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності").

Таким чином, законом визначено чіткі підстави, за наявності яких дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру самостійно, та підстав, за наявності яких такий орган може звернутись до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру.

В ході судового розгляду справи судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості про припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та ліквідації ТОВ "АСТЕРН" відсутні. Із заявою про анулювання документа дозвільного характеру ТОВ "АСТЕРН" не зверталося. Крім того, оскаржуване рішення такої інформації не містить.

Судом першої інстанції перевірено та не спростовувалося відповідачем, що відомості в Єдиному державному реєстрі судових рішень щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" () про наявність рішень про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру стосовно ТОВ "АСТЕРН" відсутні. Інформація щодо звернення до суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня. На вимогу суду відповідачем не надано такої інформації.

Відтак, судом правомірно не встановлено підстав, визначених абз.1-7 частини 7 статті 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", для анулювання відповідачем дію дозволу №-22 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданий ТОВ "АСТЕРН".

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у спірному розпорядженні відсутнє посилання на конкретний абзац частини 7 статті 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", на підставі якого ухвалювалося це розпорядження.

Щодо посилання відповідача на анулювання дозвільних документів на підставі абз. 8 ч. 7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" та ч. 6 ст. 4 Закону України "Про санкції", суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України "Про санкції", санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність.

Аналіз приписів вказаної норми свідчить, що законодавець визначив коло осіб до яких можуть бути застосовані санкції, при цьому колегія суддів звертає увагу на те, що, за змістом вказаної норми, санкції не можуть бути застосованими до громадян України та юридичних осіб, які знаходяться під контролем, зокрема фізичних осіб - резидентів (громадян України), крім тих, що здійснюють терористичну діяльність.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що керівником, засновником та єдиним кінцевими бенефіціаром ТОВ «Астерн» є громадянин України ОСОБА_3 .

Відтак, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено того, що ТОВ «Астерн» є іноземною юридичною особою, або є юридичною особою, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, або контролюється суб`єктами, які здійснюють терористичну діяльність.

Також колегія суддів враховує, що у рішенні РНБО від 15.04.2021, уведеним в дію Указом Президента України від 21.04.2021 № 169/2021 про накладення санкцій не згадується ані ТОВ «Астерн» ані її керівник, який одночасно є засновником та єдиним кінцевими бенефіціаром ТОВ «Астерн», громадянин України ОСОБА_3 .

При цьому, колегія суддів зауважує, що ст. 4 Закону України "Про санкції" місить лише три частини, відтак, посилання у спірному розпорядження на ч. 6 ст. 4 Закону України "Про санкції" є помилковим.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про санкції" видами санкцій згідно з цим Законом є, зокрема, анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами.

Аналіз наведених приписів свідчить, що стаття 4 Закону України "Про санкції" визначає лише види санкцій, які підлягають застосуванню саме як наслідок застосування до особи санкцій, та жодним чином не є безумовною підставою для анулювання дозволу, тим більше дозволу особи, до якої такі санкції взагалі не застосовувалися.

Також відповідачем не надано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції жодного доказу на підтвердження наявності ознак пов`язаності ТОВ "АСТЕРН" та ОСОБА_4 (особа, яка перебуває під санкціями, згідно з рішенням РНБО України від 15.05.2021, затверджений Указом Президента України № 169).

Щодо посилання відповідача на лист Служби автомобільних доріг в Одеській області від 20.10.2021 №01-4062/23, колегія суддів зазначає, що цей лист містить лише судження про «наявність ознак пов`язаності між ТОВ "АСТЕРН" та Араїком Амірханяном» без посилання на докази, які підтверджують таке судження.

При цьому, колегія суддів враховує, що у листі Управління СБУ в Одеській області від 23.09.2021 взагалі відсутні згадки як про ТОВ "АСТЕРН" так і про ОСОБА_3 .

Розв`язуючи цю справи, колегія суддів також враховує, що обсяг і зміст вмотивованості рішення суб`єкта владних повноважень, без сумніву, залежить від конкретних обставин, що були предметом дослідження, але в будь-якому випадку у рішенні повинно відображатися посилання на обставини та докази, якими саме керувався суб`єкта владних повноважень, оцінюючи наявність або відсутність обставин, що можуть зумовити втручання у право позивача на підприємницьку діяльність у спосіб анулювання дозволу підприємству на викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами. При цьому вмотивованість рішення суб`єкта владних повноважень набуває виняткового значення за умови ухвалення рішення про анулювання дозволу підприємству на викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами, зважаючи на правові наслідки такого рішення для особи.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується принципом верховенства права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у ч. 1 ст. 6 КАС України.

Елементом принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria», заява № 1365/07, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)).

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів зауважує, що рішення суб`єкту владних повноважень не може ґрунтуватися на непідтвердженій належним чином інформації, незалежно від джерела її походження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації №1043/од-2021 від 20.10.2021 "Про анулювання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" () на викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами, яке належить до об`єктів третьої групи" не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи вимоги про зобов`язання відповідача поновити дію дозволу № -22 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданий Товариству з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" 20.07.2020, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" у разі анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, документ дозвільного характеру підлягає поновленню за рішенням дозвільного органу або адміністративного суду. Поновлення документа дозвільного характеру відбувається шляхом здійснення відповідного запису в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Строк дії безпідставно анульованого документа дозвільного характеру подовжується на строк, протягом якого такий документ дозвільного характеру вважався анульованим.

Днем поновлення безпідставно анульованого документа дозвільного характеру є день внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог у спосіб зобов`язання Одеської обласної державної адміністрації поновити дію дозволу №-22 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю "АСТЕРН" 20.07.2020.

Щодо інших доводів сторін колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської обласної державної адміністрації - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 по справі № 440/14901/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді Л.В. Мельнікова І.М. Ральченко