Справа № 120/1745/21-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1745/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Свентух Віталій Михайлович

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

20 березня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Тульчинської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій Тульчинської міської ради щодо відмови у виплаті вихідної допомоги при звільненні відповідно до вимог статті 44 КЗпП України у розмірі шестимісячного середнього заробітку.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 листопада 2015 року рішенням 1 сесії 7 скликання Кинашівської сільської ради №2 ОСОБА_1 обрано секретарем Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Розпорядженням сільського голови Кинашівської сільської ради №5-6 від 26.11.2020 року припинено повноваження секретаря Кинашівської сільської ради ОСОБА_1 на підставі підпункту 4 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад" від 16.04.2021 року №562-ІХ, пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України.

29.12.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Тульчинської міської ради із заявою щодо нарахування та виплатити їй вихідної допомогу при звільненні відповідно до вимог статті 44 КЗпП України у розмірі шестимісячного середнього заробітку.

За результатом розгляду вказаної заяви Тульчинська міська рада листом від 11.01.2021 року №08-09-59 повідомила ОСОБА_1 про те, що оскільки припинення повноважень (звільнення) позивача відбулося на підставі підпункту 4 пункту 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад" від 16.04.2020 року №562-ІХ, а вихідна допомога в розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток передбачена лише в разі звільнення через припинення трудового договору з підстав пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України, заява про виплату вихідної допомоги при звільненні не підлягає задоволенню.

Позивач вважає відмову відповідача щодо виплатити вихідної допомоги протиправною, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07 червня 2001 року № 2493-III (далі - Закон №2493-III), який регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування, служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно з абзацом третім статті 3 Закону №2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою.

Статтею 20 Закону №2493-ІII визначено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону). Рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування може бути оскаржено посадовою особою місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.

Згідно із частиною 5 статті 50 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" повноваження секретаря сільської, селищної, міської ради можуть бути достроково припинені за рішенням відповідної ради.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад" №562-ІХ від 16.04.2020 року повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, старост сіл, селищ територіальних громад, які увійшли до складу територіальних громад, території яких затверджено Кабінетом Міністрів України на підставі цього Закону, припиняються в день набуття повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних на перших місцевих виборах у 2020 році відповідно до підпункту 2 цього пункту.

Разом з тим, частина 1 статті 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачає, що виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Згідно з частиною 2 статті 8-3 Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" від 5 лютого 2015 року №157-VIII з дня припинення повноважень сільською, селищною радою територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади, у порядку, визначеному цим Законом, здійснюється реорганізація відповідних юридичних осіб - сільської, селищної ради, її виконавчого комітету шляхом їх приєднання до відповідних юридичних осіб - сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету об`єднаної територіальної громади.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування та районних державних адміністрацій" (№1009-IX) внесено зміни до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" де у розділі V "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено, зокрема пунктом 6-1 у якому вказано, що у день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною територіальною громадою, територія якої затверджена Кабінетом Міністрів України (далі - сформована територіальна громада), припиняються повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, територія яких включена до території сформованої територіальної громади (далі - розформовані територіальні громади).

Таким чином, згідно з вищезазначеними положеннями законодавства припиняють повноваження сільські, селищні, міські голови, старости сіл, селищ, а також особи, строк повноважень яких закінчується у зв`язку із припиненням повноважень відповідної сільської, селищної, міської ради - секретарі відповідних рад в день першої сесії новообраної ради.

Підставою для припинення повноважень зазначених осіб є факт набуття повноважень новообраною сільською, селищною, міською радою.

Таким чином, рішення ради про визнання повноважень депутатів новообраної ради є підставою для внесення записів до трудових книжок відповідних осіб, а останнім робочим днем є день відкриття першої сесії новообраної ради.

Отже, зазначеними вище нормами спеціального законодавства у сфері служби в органах місцевого самоврядування, організації та діяльності органів місцевого самоврядування визначені підстави припинення служби в органах місцевого самоврядування.

Колегія суддів враховує, що посада, на якій перебувала позивач, передбачає обмеження щодо сумісництва і перебування на ній обмежено строком, не лише тим, на який обирається посадова особа та/або орган місцевого самоврядування, але й настанням інших обставин, з якими закон пов`язує припинення повноважень органу місцевого самоврядування та/або посадової особи місцевого самоврядування.

Відтак, проходження служби в органах місцевого самоврядування має свої особливості, а засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування є предметом спеціального законодавчого регулювання.

Статтею 41 КЗпП України визначено додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов.

Зокрема, пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України визначено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Відповідно до вимог статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Однак, відповідачем трудового договору з позивачем не укладалось, оскільки її посада є виборною та затверджується відповідною радою, порядок призначення на посаду та припинення повноважень секретаря сільської ради врегульовано нормами спеціального законодавства, зокрема, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Таким чином, обставини звільнення ОСОБА_1 з посади в органі місцевого самоврядування не є такими, що виникли з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даних спірних правовідносинах не застосовується пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України.

Крім того, колегія суддів враховує, що частину 1 статті 41 КЗпП України доповнено вказаним пунктом 5 на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" від 13.05.2014 №1255-VII, який набрав чинності 01.06.2014. З пояснювальної записки до проекту вказаного Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" встановлено, що метою його прийняття було покращення інвестиційного клімату шляхом надання інвесторам (власникам) господарських товариств права звільняти посадових осіб (керівників, членів виконавчих органів) без зазначення причин, а також узгодження в цьому контексті норм трудового та господарського законодавства. Як гарантію в таких випадках передбачено виплату працівникам вихідної допомоги в розмірі не менше, як шестимісячний середній заробіток (ст.44 КЗпП України). Зокрема, стаття 41 КЗпП України доповнена пунктом 5, який встановлює додаткову підставу розірвання трудового договору - "припинення повноважень посадових осіб".

Отже, пункт 5 частини 1 статті 41 КЗпП України стосується виключно посадових осіб (керівників, членів виконавчих органів) господарських товариств.

Тому, у даному випадку наслідки та гарантії, передбачені статтею 44 КЗпП України не застосовуються, адже фактично мало місце звільнення позивача з інших підстав, та в правовідносинах, які регулюються іншим вищенаведеним законодавством.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що посилання у розпорядженні сільського голови Кинашівської сільської ради №5-6 від 26.11.2020 року на пункт 5 частини 1 статті 41 КЗпП України також не дають право позивачу на виплату вихідної допомоги при звільненні, передбаченої статтею 44 КЗпП України, оскільки не змінює правову природу відносин, що виникли між сторонами, та обставин, за яких відбулось припинення повноважень позивача, як посадової особи органу місцевого самоврядування - секретаря Кинашівської сільської ради.

Спеціальне законодавство визначає порядок обрання посадових осіб на виборні посади, їх права та обов`язки на відповідних посадах, додаткові гарантії та компенсації та інші особливості проходження служби в органах місцевого самоврядування.

Тобто, в даному випадку обставини звільнення позивача з посади не є такими, що виникли з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Положення п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України не поширюються на правовідносини, пов`язані із припиненням служби в органах місцевого самоврядування на підставі норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». пп.4 п.2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад».

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.