Справа № 560/7107/22
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/7107/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

20 березня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач 1, 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив:

1.Визнати протиправним та скасувати рішення №65 від 07.06.2022 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

2.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи в російській федерації з 20.03.2007 по 14.02.2008, 11.03.2008 по 30.01.2009 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-сервіс", з 02.02.2009 по 05.03.2009 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс - Преміум", з 22.04.2009 по 18.02.2010 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Сєвєр", з 16.03.2010 по 21.02.2011 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Сєвєр", з 10.03.2011 по 19.08.2011 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Парус-С", з 24.08.2011 по 07.12.2011 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Євросервіс", з 08.12.2011 по 19.09.2012 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Євросервіс", з 26.10.2012 по 28.08.2013 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Комфорт".

3. Призначити ОСОБА_1 пенсію за віком починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.09.2022 позов задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.03.2007 по 14.02.2008 та з 11.03.2008 по 30.01.2009 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-сервіс", з 02.02.2009 по 05.03.2009 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс - Преміум", з 22.04.2009 по 18.02.2010, з 16.03.2010 по 21.02.2011 та з 10.03.2011 по 19.08.2011 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Сєвєр", з 24.08.2011 по 07.12.2011 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Парус-С", з 08.12.2011 по 19.09.2012 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Євросервіс", з 26.10.2012 по 28.08.2013 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Комфорт".

В задоволенні решти позовних вимог, а саме щодо визнання протиправним та скасування рішення №65 від 07.06.2022 Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та призначення пенсії за віком починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Приймаючи оскаржуване рішення в частині задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок відсутності інформації щодо сплати страхових внесків за спірні періоди позивач позбавлений соціальної захищеності та страхового стажу за спірні періоди роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. При цьому позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків. Відтак, увесь офіційно набутий трудовий стаж позивача на території рф підлягає зарахуванню до страхового стажу.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що до страхового стажу позивачки не враховано період роботи в російській федерації з 20.03.2007 по 28.08.2013 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.03.2007, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків (зборів) до Пенсійного фонду російської федерації. При цьому вказано, що зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи позивача є втручанням у дискреційні повноваження пенсійного органу.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 07.12.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

01.06.2022 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV.

До заяви про призначення пенсії надано, зокрема, трудову книжку від 20.03.2007 серії НОМЕР_1 .

Згідно вказаної трудової книжки позивач працювала в російській федерації з 20.03.2007 по 14.02.2008 та з 11.03.2008 по 30.01.2009 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-сервіс", з 02.02.2009 по 05.03.2009 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс - Преміум", з 22.04.2009 по 18.02.2010, з 16.03.2010 по 21.02.2011 та з 10.03.2011 по 19.08.2011 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Сєвєр", з 24.08.2011 по 07.12.2011 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Парус-С", з 08.12.2011 по 19.09.2012 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Євросервіс", з 26.10.2012 по 28.08.2013 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Комфорт".

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 65 від 07.06.2022 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Зазначено, що загальний страховий стаж розраховано за даними трудової книжки і персоніфікованого обліку та складає 22 роки 11 місяців 22 дні, що є недостатнім для призначення пенсії.

До страхового стажу не зараховані періоди роботи в російській федерації з 20.03.2007 по 28.08.2013, так як вони мають бути підтверджені довідками про нараховану суми заробітної плати та відомостями про нарахування та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду.

Листом Головного Управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.06.2022 повідомлено позивача про прийняте рішення.

Також позивачу у російській федерації було видане страхове свідоцтво обов`язкового пенсійного страхування №171-443-041-36, дата реєстрації 18.04.2012. Однак такий документ не подавався разом із заявою про призначення пенсії.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Частиною 1 статті 24 Закон №1058-ІV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058-ІV).

Згідно зі статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 вказаної Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацом 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Згідно з статтею 2 Федерального Закону російської федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ "Про трудові пенсії в Російській Федерації", страховий стаж - враховувана при визначенні права на трудову пенсію сумарна тривалість періодів роботи і (або) іншої діяльності, протягом яких сплачувалися страхові внески до Пенсійного фонду Російської Федерації, а також інших періодів, які зараховуються до страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 10 Федерального Закону російської федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ "Про трудові пенсії в Російській Федерації" до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території Російської Федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду Російської Федерації.

Водночас, ухвалою Конституційного Суду рф від 10.07.2007 №9-П визнано пункт 1 статті 10 Федерального закону "Про трудові пенсії в Російській Федерації" таким, що не відповідає Конституції Російської Федерації у тій мірі, в якій нормативні положення, що містяться в них, у взаємозв`язку з іншими законодавчими розпорядженнями, що регламентують умови призначення та розміри трудових пенсій, - за відсутності в чинному регулюванні достатніх гарантій безперешкодної реалізації пенсійних прав застрахованих осіб, які працювали за трудовим договором та виконали передбачені законом умови для набуття права на трудову пенсію, на випадок несплати або неповної сплати страхувальником (роботодавцем) страхових внесків за певні періоди трудової діяльності цих осіб - дозволяють не включати такі періоди до їх страхового стажу, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, та знижувати при призначенні (перерахунку) трудової пенсії розмір її страхової частини.

Надалі до встановлення федеральним законодавцем відповідного правового регулювання Конституційним Судом рф встановлено правовий механізм реалізації пенсійних прав зазначеної категорії громадян: право застрахованих осіб, які працювали за трудовим договором, на отримання трудової пенсії з урахуванням трудової діяльності, що передувала призначенню (перерахунку) пенсії, при несплаті або неналежній сплаті їх страхувальниками (роботодавцями) страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації має забезпечуватися державою у порядку виконання за страхувальника обов`язку по перерахуванню Пенсійному фонду Російської Федерації необхідних коштів у користь тих застрахованих осіб, яким призначається трудова пенсія (проводиться її перерахунок), за рахунок коштів федерального бюджету.

Відповідно до ч.2 ст.14 Федерального закону №167-Ф3 від 15.12.2001 Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації передбачено, що страхувальники зобов`язані своєчасно і в повному обсязі сплачувати страхові внески в Пенсійний фонд Російської Федерації і вести облік, пов`язаний з нарахуванням і сплатою страхових внесків у вказаний Фонд.

Отже, як законодавством України, так і законодавством Російської Федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 позивачка працювала з 20.03.2007 по 28.08.2013 (із незначними перервами) у різних товариствах російській федерації.

Такі записи засвідчені чітким відтиском печатки вказаних товариств та не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.

Єдиною підставою для неврахування до страхового стажу позивача періодів роботи на території Російської Федерації слугувала обставина не підтвердження факту сплати страхових внесків за дані періоди роботи до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Чинними міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи, набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця. Сам факт офіційного працевлаштування позивача підтверджується записами в трудовій книжці. Будь-яких доказів, які б підтверджували не відрахування страхових внесків до пенсійних органів РФ, відповідачем не надано.

При цьому ухвалою Конституційного Суду рф від 10.07.2007 №9-П визнано пункт 1 статті 10 Федерального закону "Про трудові пенсії в Російській Федерації" таким, що не відповідає Конституції Російської Федерації в частині положення, при якому несплата або неповна сплата страхувальником (роботодавцем) страхових внесків за певні періоди трудової діяльності дозволяє не включати такі періоди до страхового стажу особи, що враховується при визначенні права на трудову пенсію.

Внаслідок відсутності інформації щодо сплати страхових внесків за спірний період позивач позбавлений соціальної захищеності та страхового стажу за періоди роботи на вказаних товариствах, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Отже, судом першої інстанції вірно вказано, що доводи про відсутність відомостей щодо сплати страхових внесків, як єдиної підстави у відмові призначення пенсії, є протиправними, оскільки покладають на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар.

Також колегія суддів враховує численну та усталену практику Верховного Суду (постанови від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №480/12392/16-а, від 31.10.2019 у справі №226/1994/17), який при розгляді аналогічних спорів неодноразово вказував на те, що відповідно до статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним засадам у сфері соціального захисту. Тому особа не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому вона працює.

У постановах від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а, від 09.10.2020 у справі №341/460/17 Верховний Суд дійшов висновку про відсутність у пенсійного органу відомостей про сплату роботодавцем страхових внесків у російській федерації для нарахування пенсії позивачу за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на призначення та виплаті пенсії, адже позивач у будь-якому разі не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а відсутність відомостей про їх сплату не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивачу періоду його роботи.

Таким чином, увесь офіційно набутий трудовий стаж позивача на території РФ підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Аналогічні висновки були викладені Сьомим апеляційним адміністративним судом, зокрема, у поставні від 11.01.2023 у справі № 560/7239/22, від 13.02.2023 у справі № 120/6547/22.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи: з 20.03.2007 по 14.02.2008 та з 11.03.2008 по 30.01.2009 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-сервіс", з 02.02.2009 по 05.03.2009 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс - Преміум", з 22.04.2009 по 18.02.2010, з 16.10.2010 по 21.02.2011 та з 10.03.2011 по 19.08.2011 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Сєвєр", з 24.08.2011 по 07.12.2011 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Парус-С", з 08.12.2011 по 19.09.2012 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Євросервіс", з 26.10.2012 по 28.08.2013 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Комфорт".

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.