Справа № 420/1980/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1980/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., представника позивача адвоката Аверіної В.В., представника відповідача Леськіва Б.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Аквафрост до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Аквафрост звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/100057/2 від 20.12.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки для митного оформлення товару митному органу були надані усі необхідні документи, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість такого товару. Позивач вказав, що всі надані для митного оформлення документи є взаємопов`язаними і містять вичерпні дані, за якими можна встановити реальну вартість товару.

Ухвалою від 07.02.2023 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

23.02.2023 року представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою від 28.02.2023 року задоволено клопотання представника Львівської митниці про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалено здійснювати подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Викликано сторони у судове засідання на 14 березня 2023 року на 10:00 год.

У судове засідання, призначене на 14.03.2023 року о 10:00 годині, з`явилися представник позивача та представник відповідача.

Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача 23.02.2023 року подав відзив на позов, згідно якого проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що в двох документах, поданих до митного оформлення спірного товару визначено дві різні умови поставки. При цьому, враховуючи положення п. 3.2 зовнішньоекономічного контракту від 25.08.2022 № 25/08/22-101, умови поставки визначаються в інвойсах до цього Контракту. Однак позивачем в митній декларації від 19.12.2022 № 22UA79U7 вказані умови поставки, відмінні від вказаних в інвойсі, тобто такі, які суперечать умовам контракту.

Відповідач вказав, що в зовнішньоекономічному контракті від 25.08.2022 № 25/08/22-101 не зазначено, що вартість товару включає витрати на транспортування та завантаження, у зв`язку із чим такі витрати в обов`язковому порядку повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті згідно п.п. 5, 6 ч.10 ст.58 МК України.

У випадку поставки товару на умовах FCA, витрати на транспортування несе покупець, тому для підтвердження митної вартості обов`язково повинні надаватись документи, що підтверджують витрати на транспортування. Якщо застосовуються умови поставки CFR, витрати на транспортування та завантаження товару покладаються на продавця. Однак жодних документів, що підтверджують витрати на транспортування продавця та завантаження товару, до митного оформлення не надано.

Також відповідач зазначив, що жоден із поданих до митного оформлення документів не містить такої складової митної вартості як витрати на завантаження товару, що свідчить про її не включення позивачем до митної вартості.

У митній декларації країни експорту від 14.12.2022 № 22LTLC0100EK2F9FA8 вартість задекларованої партії товару складає 71252,83 Євро (що у перерахунку по курсу НБУ станом на 14.12.2022 складає 75168 дол. США), разом з тим фактурна вартість товару становить 73568,55 дол. США.

На спростування даної розбіжності позивач зазначає, що вона зумовлена курсовою різницею, оскільки інвойс датований 31.10.2022, специфікація до нього - 12.12.2022, а декларація - 14.12.2022. Однак, на думку відповідача, різниця більш ніж на 1500 дол. США не може бути зумовлена курсовою різницею.

Відповідач вказав, що Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

На вимогу митного органу, декларантом не надано жодного додаткового документу, який зміг би підтвердити числове значення митної вартості товару, заявленого декларантом у митній декларації.

За викладених обставин, відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши вступне слово представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 25.08.2022 року між Компанією «Compania Sudamericana De Allmentos Socіedad Limitada» (Шапела, Іспанія) (Постачальник) та ТОВ «Аквафрост» (Покупець) був укладений Контракт №25/08/22-101, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товар, зазначений в Інвойсі до цього Контракту, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та своєчасно оплатити його вартість (п.1.1. Контракту). У відповідності до п.1.2. Контракту поставка здійснюється на адресу Покупця. Покупець приймає Товар та бере на себе зобов`язання за розрахунками з Постачальником (а.с. 31-35).

19.12.2022 року уповноважена позивачем особа (ТОВ «АЙЛОК») звернулася до Львівської митниці з електронною митною декларацією (ЕМД) №22UA79U7.

У графі 31 Митної декларації вказаний опис товару 1: морожене філе риби родини Merlucciidae - мерлузи (хека) аргентинської (Merlucciua Hubbsi), без шкіри, розміром по 120-200 г, вага нетто - 8266 кг. Харчові приправи та добавки відсутні. Дата виробництва (заморожування) серпень-вересень 2022 р. Термін зберігання 24 місяці при температурі 18 С, зона вилову FAO 41.

Опис товару 2: морожене філе риби родини Merlucciidae - мерлузи (хека) аргентинської (Merlucciua Hubbsi), без шкіри, розміром по 60-100 г, вага нетто 6145,5 кг. Харчові приправи та добавки відсутні. Дата виробництва (заморожування) серпень-вересень 2022 р. Термін зберігання 24 місяці при температурі 18 С, зона вилову FAO 41.

Опис товару 3: морожене філе риби родини Merlucciidae - мерлузи (хека) аргентинської (Merlucciua Hubbsi), без шкіри, упаковані в туби, не містять солі, спецій та інших добавок, не піддавались іншій обробці, окрім замороження, вага нетто 4492,97 кг. Дата виробництва (заморожування) серпень-вересень 2022 р. Термін зберігання 24 місяці при температурі 18 С.

Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною контракту.

Разом з митною декларацією декларантом було подано наступні документи:

- рахунок-фактура (invoice) (Commercial invoice) №CSA483-22 від 31.10.2022;

- специфікація від 12.12.2022 до рахунку-фактури (інвойсу) №CSA483-22;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 14.12.2022;

- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) 020801 від 11.11.2022;

- сертифікат якості (Certificate of quality) б/н від 18.10.2022 р.;

- міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate) LT0312331/4241 від 14.12.2022;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №90 від 15.12.2022;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №25/08/22-101 від 25.08.2022;

- договір про надання послуг митного брокера б/н від 30.10.2021;

- копія митної декларації країни відправлення №22LTLC0100EK2F9FA8 від 14.12.2022;

- банківський платіжний документ, що стосується товару, MUR : 680157526.231122 від 23.11.2022;

- договір (контракт) про перевезення №01/07/2022-2 від 01.07.2022;

- прайс-лист від виробника від 01.10.2022;

- пакувальний лист (Packing list) №727 від 21.10.2022;

- Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ. органами №9357485.

20.12.2022 року Львівською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/100057/2 за митною декларацією №22UA79U7 (а.с. 55-56).

У вказаному рішенні про коригування заявленої митної вартості товарів зазначено, що в рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:

- подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 163 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;

- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності: у рахунку-фактурі від 31.10.2022 №СSА483-22 зазначено, що товар постачається на умовах СFR Клайпеда, у специфікації до інвойсу №СSА483-22 від 12.12.2022 визначено умови поставки FСА Клайпеда, відповідно у митній декларації у гр. 20 декларантом вказується FСА Клайпеда, що суперечить інформації, яка наведена у рахунку-фактурі та п.3.2 зовнішньоекономічного контракту від 25.08.2022 №25/08/22-101;

- відповідно до п.2.1. умов договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.07.2022 №01/07/2022-23 передбачено обов`язкове надання перевізникові заявки на перевезення, у якій, у тому числі, мають бути обумовлені вартість перевезення вантажу, а також умови оплати за виконану роботу. Під час здійснення митного оформлення товару, а також на вимогу митного органу, декларантом не надано даний документ;

- у митній декларації країни експорту від 14.12.2022 №22LTLC0100EK2F9FA8 вартість задекларованої партії товару складає 71252,83 Євро (що у перерахунку по курсу НБУ станом на 14.12.2022 складає 75168 дол. США), разом з тим фактурна вартість товару становить 73568,55 дол. США.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів:

1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспорті (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни підправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вимогу митного органу, декларантом не надано жодного додаткового документу, який зміг би підтвердити числове значення митної вартості товару, заявленого декларантом у митній декларації.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно зі ст.57 МКУ (неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме: методу 2а (ст.59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст.64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару №1 слугувала МД UА205140/2022/78897 від 04.11.2022, де вартість становить 4,9 дол.США за кг (даного виду товару). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару №3 слугувала МД UА100130/2022/285319 від 28.11.2022, де вартість становить 3,42 дол.США за кг (даного виду товару).

Також 20.12.2022 року Львівською митницею оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2022/000739 (а.с. 53-54).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до положень статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів та зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4, 5 ст. 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати з органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З аналізу частин 1, 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. №3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Частиною 4 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частиною п`ятою статті 53 МК України чітко та імперативно визначено, що митним органом забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Враховуючи вищевикладене, аналіз положень ч.3 ст.53, ч.1, 2 та 5 ст.54, ст.58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, адже такі вади не дозволяють органу доходів та зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.53 МК України право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини другої статті 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Так, процедура витребування митним органом додаткових документів з урахуванням вимог чинного законодавства має визначені умови та послідовність - витребування додаткових документів має місце виключно з підстав існування у контролюючого органу обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. У свою чергу, митниця має вказати, які саме відомості у поданих документах викликають сумнів. Витребування додаткових документів за переліком ч.3 ст.53 МК України можливе за умови зазначення митницею того, який саме документ є необхідним та які конкретно відомості такий документ має підтвердити. Тобто витребування всіх документів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України, можливе за умови надання митницею пояснень щодо кожного з документів.

Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Тобто, наведені приписи зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, не наведення відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі №21-127а15, від 30.06.2015 року у справі № 21 -591 аі5 (814/283/14), Верховним Судом, зокрема, постановах від 20.02.2018 року № 826/997/16, від 20.02.2015 року № 826/8799/16, від 17.04.2018 року № 815/329/17, від 14.09.2018 року №821/1617/17.

З матеріалів справи вбачається, що вартість партії зазначалася в Рахунку-фактурі (invoice) №СSА483-22 від 31.10.2022 р.

Вартість товару №1 було визначено в розмірі 4,30 дол. США/кг., а товару №3 було визначено в розмірі 2,65 дол. США/кг.

Така сама вартість товарів № 1 і № 3 вказана у прайс-листі та специфікації.

Під час митного оформлення товару та визначення митної вартості товарів, підставою для висновку відповідача, вказаному в рішенні про коригування митної вартості №UА209000/2022/100057/2 від 20.12.2022 р. про неможливість визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору стало те, що надані декларантом документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Проте, суд погоджується з доводами позивача, що у всіх наданих позивачем документах абсолютно всі числові значення щодо вартості товару зазначені однаково та немає жодних невідповідностей та розбіжностей між ними.

За приписами п.7 ч.3 ст.53 МК України, лише у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 ст.53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності), зокрема, копію митної декларації країни відправлення.

Разом з тим, позивач самостійно надав митному органу митну декларацію країни відправлення №22LTLC0100EK2F9FA8 від 14.12.2022 р. у складі первісно поданих документів та підтвердження прозорості постачання та вартості товару.

Та обставина, що у митній декларації країни експорту вартість задекларованої партії товару складає 71252,83 Євро (що у перерахунку по курсу НБУ станом на 14.12.2022 складає 75168 дол. США), не відповідає фактурній вартості товару, яка становить 73568,55 дол. США, не є обґрунтованою підставою для виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару. Слід враховувати, що оплата за поставлений товар здійснюється в доларах США, що зазначено в рахунку-фактурі (інвойсі) CSA483-22 від 31.10.2022 та Специфікації до інвойсу CSA483-22 від 12.12.2022. Вказівка на співвідношення долара США до Євро за курсом НБУ не відноситься до визначеної вартості товару в інвойсі.

Також слід брати до уваги, що інвойс оформлений від 31.10.2022, специфікація до інвойсу від 12.12.2022, а експортна декларація - 14.12.2022. Тож курси валют у вказані дати були відмінними, що відповідачем враховано не було.

Відповідачем в оскаржуваному рішенні зазначено, що митний орган не має можливості перевірити відомості, що підтверджують вартість транспортних витрат. Зазначене твердження не відповідає дійсності, оскільки в картці відмови відповідачем серед документів, наданих відповідно до митного оформлення, міститься документ, що підтверджує вартість перевезення товару - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №90 від 15.12.2022 р.

Доводи відповідача про ненадання позивачем заявки на перевезення товару суд до уваги не бере, оскільки рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №90 від 15.12.2022 р. є достатнім для підтвердження вартості перевезення товару документом.

Отже, дана складова митної вартості товару була підтверджена позивачем належними документами.

Крім того, положеннями ч.ч.2-4 ст.53 МК України не передбачено надання такого документа як заявка на перевезення, а тому митний орган необгрунтовано вказав ненадання такої заявки як підставу для коригування митної вартості товару.

Відповідно до положень п.5.4. Контракту №23/11/20-53 від 23.11.2020 р. платежі по даному Контракту можуть здійснюватися як у вигляді попередньої оплати, так і з відстрочкою платежу.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17.04.2018 р. у справі №815/329/17, фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахуванням додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Позивачем було надано банківський платіжний документ, що стосується товару MUR : 680157526.231122 від 23.11.2022 р. на підтвердження оплати ввезеного товару.

Посилання відповідача на зазначення у документах позивача різних умов поставки, як підставу для сумнівів у правильності визначення митної вартості товару, суд також вважає необґрунтованими, оскільки, як вірно зазначив позивач, поставка товару була мультимодальною, тобто здійснювалася поетапно кількома видами транспорту. У рахунку-фактурі дійсно були зазначені умови поставки CFRКлайпеда, оскільки товар було відправлено морським шляхом з Аргентини (Буенос-Айрес) до Литви (Клайпеда), що відображено у пакувальному листі. За даними умовами поставки вважається, що продавець виконав свої зобов`язання з постачання, коли товар перетнув борт судна в порту відвантаження. В подальшому товар на умовах FCA відправлено з Клайпеди до місця призначення покупця. Ці умови поставки передбачають, що продавець передасть товар, випущений у митному режимі експорту, вказаному покупцем перевізнику у названому місці. Отже, надана позивачем специфікація до рахунку-фактури від 12.12.2022 року, у якій вказано нори транспортного засобу перевізника, що збігаються з номерами, зазначеними у митній декларації, підтверджує подальше перевезення товару автомобільним транспортом за умовами FCA.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності будь-яких розбіжностей у поданих до митного оформлення документах щодо умов поставки товару.

Відповідно до вимог ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною сьомою статті 54 МК України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Суд бере до уваги, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого ч.2 ст.53 МК України.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Так, встановивши, що подані документи містять розбіжності, орган доходів і зборів повинен вказати, які саме з поданих декларантом документів та які саме показники цих документів містять розбіжності.

Встановивши, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, орган доходів і зборів повинен вказати, які саме документи та яких саме відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, не містять подані декларантом документи.

Аналізуючи зазначені норми, Верховний Суд України у постанові від 30.06.2015 року по справі № 21-591а15 зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

За викладених вище обставин, суд зазначає, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, були недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликали сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. У поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

За таких обставин, у відповідача були відсутні підстави для витребовування у позивача додаткових документів та для подальшого коригування заявленої позивачем митної вартості товару.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно прийняв спірне рішення №UA209000/2022/100057/2 від 20.12.2022 року про коригування митної вартості товарів, тому воно підлягає скасуванню, а позов ТОВ Аквафрост - повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а саме: судовий збір у розмірі 2684 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Аквафрост (адреса: вул. Центральна, буд. 1-Е, с. Бурлача Балка, м. Чорноморськ, Одеська область, 68000, ) до Львівської митниці (адреса: вул. Костюшка Т., буд. 1, м. Львів, Львівська область,79000, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/100057/2 від 20.12.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Аквафрост судові витрати у розмірі 2684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 березня 2023 року.

Суддя В.В. Андрухів