Справа № 480/2339/22
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 року Суми Справа № 480/2339/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до - Великописарівської селищної ради,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Суть спору, позиція сторін.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 13.12.2021 № 2948, яким відмовлено позивачу в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Великописарівської селищної ради та зобов`язати відповідача затвердити такий проект.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ведення особистого селянського господарства. Однак рішенням відповідача позивачу було відмовлено у задоволенні заяви, оскільки земельна ділянка відноситься до земель природно-заповідного фонду загальнодержавного значення. Позивач вважає спірне рішення протиправним.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечує.

Відповідач зазначає, що при детальному вивченні проекту землеустрою позивача було встановлено, що земельна ділянка, яка зазначена позивачем, входить до території Гетьманського національного природного парку та не може бути передана у приватну власність. У зв`язку з цим відповідачем було правомірно прийнято спірне рішення.

Процесуальні дії, які вчинялись судом.

21.02.2022 судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Встановлені судом фактичні обставини.

21.07.2021 відповідачем було прийнято рішення № 1284 ''Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 '' (а.с. 16).

Позивачу було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :13:004:0165 (а.с. 14-23).

Позивач звернувся до відповідача з вказаним проектом та заявою про його затвердження, що не заперечується сторонами.

13.12.2021 відповідачем було прийнято рішення № 2948 ''Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 '' з підстави того, що вказана земельна ділянка знаходиться на території Гетьманського національного природного парку і відноситься до земель природно-заповідного фонду, які в силу норм статей 83, 84 ЗК України не можуть передаватися у приватну власніть (а.с. 13).

Позивач, вважаючи вказане рішення протиправним, звернувся до суду за захистом свого права.

Висновки суду та їх мотиви.

Спірні правовідносини врегулювано ЗК України та Законом України ''Про природно-заповідний фонд України''.

Відповідно до норм частин 9-11 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Нормами п. ''в'' ч. 4 ст. 83 та п. ''г'' ч. 4 ст. 84 ЗК України встановлено, що до земель комунальної та державної власності, які не можуть передавататись у приватну власність, зокрема належать землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ст.ст. 43-45 ЗК України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва). Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Статтею 4 Закону про природно-заповідний фонд встановлено, що території природних заповідників, заповідні зони біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, надані національним природним паркам, є власністю Українського народу.

Нормою ст. 20 Закону про природно-заповідний фонд передбачено, що національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність. Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються національним природним паркам у порядку, встановленому цим Законом та іншими актами законодавства України. До складу територій національних природних парків можуть включатися ділянки землі та водного простору інших землевласників та землекористувачів.

Приписом ч. 1 ст. 53 Закону про природно-заповідний фонд передбачено, що рішення про створення природних заповідників, національних природних парків, а також щодо інших територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення приймаються Президентом України.

Суд звертає увагу, позивача, що в силу ч. 4 ст. 7 Закону межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Указом Президента України № 273/2009 від 27.04.2009 на території Великописарівського, Охтирського та Тростянецького районів Сумської області створено Гетьманський національний природний парк на підставі "Проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж національного природного парку "Тростянецько-Ворсклянський" на території Великописарівського, Охтирського, Тростянецького районів Сумської області".

Суду з відкритих джерел стала відома інформація, що Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 562 від 31.12.2013 затверджено проект територій Гетьманського національного природного парку (https://ips.ligazakon.net/document/view/fin97331).

Отже, аргументи позивача, в частині того, що наявність Указу Президента № 273 від 27.04.2009 не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою, оскільки на даний час межі Гетьманського національного природного парку не встановлені, а проект не розроблений та незатверджений, спростовано в ході розгляду даної справи.

Також, сулушним аргументом відповідача є те, що відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону про природно-заповідний фонд, на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. Таким чином, територія та об`єкти природно-заповідного фонду мають особливий статус і перебувають під особливою державною охороною, тому згідно зі ст. 178 ЦК України належать до обмеженооборотоздатних об`єктів.

Таким чином, оскільки земельна ділянка, на яку позивач просив надати дозвіл на затвердження проекту землеустрою, знаходиться в межах земельної ділянки Гетьманського національного природного парку, які є землями природно-заповідного фонду, і які в силу норм ст.ст. 83-84 ЗК України заборонено передавати у власність. Тому відповідач правомірно прийняв рішення від 13.12.2021 № 2948, яке відповідає критеріям правомірності рішення, визначеним нормою ч. 2 ст. 2 КАС України.

Тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Судові витрати.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то витрати з судового збору і на правничу допомогу покладаються на позивача і не підлягають розподілу за результатами розгляду справи, згідно зі ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Великописарівської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І. Сидорук