Справа № 320/10858/20
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 березня 2023 року № 320/10858/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянувши заяву Державної судової адміністрації України в Київській області про зміну способу та порядку виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, щодо ненарахування та невиплати позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року та із 17 липня 2018 року, підвищення до пенсії, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та за період з 01 січня по 02 серпня 2014 р. додаткової пенсії в розмірі, визначеному ст. 51 Закону №796-Х1І Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, нарахувати на виплатити позивачу: за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року та з 17.07.2018р. і в послідуючому, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, підвищення до пенсії в розмірі, визначеному ст. 39 Закону №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи - дві мінімальні заробітні плати, та за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року додаткову пенсію в розмірі, визначеному ст. 51 Закону №796-ХІІ, а саме: 25% від мінімальної пенсії за віком (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, оформлену листом від 09.09.2020 №6105-9679/М-02/8-1000/20, у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, та доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідно до статей 39 та 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячної доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення, встановивши її на рівні двох мінімальних заробітних плат в розмірах, визначених в Законах України про Державний бюджет України на відповідний рік, за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 включно, відповідно до статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також провести перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до частини 2 статті 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з розрахунку 25% від мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 включно, та здійснити виплату додаткової пенсії та надбавки з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, оформлену листом від 09.09.2020 №6105-9679/М-02/8-1000/20, у здійсненні нарахування та виплати з 17.07.2018 підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити з 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює щомісячно двом мінімальним заробітним платам, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840,80 коп.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернуто апелянту.

03.09.2021 Київським окружним адміністративним судом були видані виконавчі листи у справі №320/10858/20.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 задоволено клопотання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 у справі №320/10858/20 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 40) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840,80 коп. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 відмовлено у задоволенні заяви Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі.

03.02.2023 на адресу суду від Державної судової адміністрації в Київській області надійшла заява про зміну способу та порядку виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 у справі №320/10858/20 в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області судового збору у розмірі 840,80 грн. шляхом "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області сплатити судовий збір у розмірі 840,80 грн. на користь держави".

За результатами автоматизованого розподілу вказана заява була передана для розгляду судді Дудіну С.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 призначено до розгляду у судовому засіданні заяву Державної судової адміністрації України в Київській області про зміну способу та порядку виконання судового рішення призначити до розгляду у судовому засіданні на 14.03.2023 о 10:00 год.

У судове засідання, призначене на 14.03.2023 сторони та Державна судова адміністрація України не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно.

У заяві про зміну способу та порядку виконання судового рішення Державна судова адміністрація України заявила клопотання про здійснення розгляду вказаної заяви за її відсутності.

Відповідно до частини другої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Таким чином, розгляд заяви Державної судової адміністрації України про зміну способу та порядку виконання судового рішення здійснюється у порядку письмового провадження.

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

За приписами ст.124, ч.3 ст.129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових рішень, гарантії статті 6, якими користується особа на час судової стадії розгляду, втрачають зміст.

Судові рішення, що набрали законної сили, а також ті, що підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягають виконанню на всій території України.

Частиною 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З наведеної норми вбачається, що суд може змінити спосіб або порядок виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Отже, під зміною способу і порядку виконання рішення необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленому раніше порядку і способом. При цьому, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Так, саме поняття "спосіб" і "порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Отже, передумовою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення, є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.

Обґрунтовуючи необхідність зміни способу та порядку виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 у справі №320/10858/20, заявник зазначив, що Державна судова адміністрація України направила виконавчий лист у справі №320/10858/20 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Проте, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) неодноразово повертав виконавчий лист, у зв`язку з тим, що виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, оскільки виконання судового рішення має здійснюватися центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування.

У зв`язку з цим, Державною судовою адміністрацією України було направлено виконавчий лист у справі №320/10858/20 до органу Державної казначейської служби України.

Проте, органом Державної казначейської служби України було повернуло заявнику відповідний виконавчий документ, посилаючись на відсутність в органах ДКСУ відкритих рахунків Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, з яких можливе примусове списання коштів за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як зазначено вище, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 04071, м.Київ, вул.Ярославська, буд.40) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840,80 коп. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Отже, за результатами розгляду справи №320/10858/20 судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору, шляхом стягнення на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області судового збору у розмірі 840,80 грн., як того імперативно вимагають положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, рішенням суду встановлено спосіб виконання судового рішення відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, - шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області судового збору у розмірі 840,80 грн.

Разом з тим, зміна способу виконання судового рішення в частині стягнення судового збору на користь Державного бюджету України за виконавчим листом №320/10858/20 у спосіб, зазначений заявником, а саме шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області сплатити судовий збір у сумі 840,80 грн. в дохід держави, суперечитиме вимогам ч.1 ст.139 КАС України та змінить суть резолютивної частини судового рішення в цій частині.

Згідно з частиною першою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Вказане означає, що зміна способу та порядку виконання судового рішення у спосіб, не передбачений Кодексом адміністративного судочинства України, не відповідатиме принципу законності та обґрунтованості судового рішення.

Крім того, зі змісту заяви ДСА України вбачається, що виконання рішення суду неможливе через те, що рахунки для фінансування пенсійних виплат та видатків на утримання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області відкриті в банківських установах, а не у органах Казначейства, та законодавством України органи Казначейства не уповноважені здійснювати безспірне списання коштів з рахунків боржника, відкритих в банківських установах.

Тобто виконання рішення суду неможливе через те, що рахунки для фінансування пенсійних виплат та видатків на утримання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області відкриті в банківських установах, а не у органах Казначейства, відтак органи Казначейства не уповноважені здійснювати безспірне списання коштів з рахунків боржника, відкритих в банківських установах.

Отже, виконання рішення суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду у даній справі.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 08 травня 2018 року у справі №266/935/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Державної судової адміністрації України про зміну способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі №320/11672/20.

Керуючись статтями 243, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви Державної судової адміністрації України про зміну способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі №320/10858/20 відмовити.

2. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Дудін С.О.