Справа № 380/2362/23
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2362/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та постанови,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 54749289 з примусового виконання постанови № 40227878, виданої 26.05.2014 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 3325570,89 грн на користь держави;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. про відкриття виконавчого провадження ВП № 54749289 з примусового виконання постанови № 40227878, виданої 26.05.2014 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 3325570,89 грн на користь держави.

Ухвалою судді від 13.02.2022 позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без руху.

Ухвалою від 27.02.2023 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 17.03.2023 суд задовольнив заяву позивача про поновлення строку звернення до суду; визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та постанови та поновив строк звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.09.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою Іваном Миколайовичем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 54749289 з примусового виконання постанови № 40227878, виданої 26.05.2014 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з ОСОБА_1 , виконавчого збору в розмірі 3325570,89 грн на користь держави.

При стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувану за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Вказує на неправомірне, на думку позивача, стягнення з нього виконавчого збору без реального виконання ДВС судового рішення (примусове стягнення за судовим рішенням не проводилось) у виконавчому провадженні ВП № 54749289. Державна виконавча служба має право на стягнення виконавчого збору пропорційно фактично стягнутим коштам. Оскільки реальне стягнення боргу не проводилось - відсутні правові підстави для стягнення виконавчого збору, виділеного в окреме провадження.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 15.03.2023 (вх. № 17379), у якому зазначає, що 16.05.2017 до Відділу надійшла заява стягувача - ТОВ «Уні-трейд-груп ЛВ», правонаступника ПАТ «Універсал Банк», про повернення виконавчого документа без виконання на підставі пункту 1 частини один статті 37 Закону № 1404-VIII. 18.09.2019державним виконавцем Відділу у виконавчому провадженні ВП № 40227878, керуючись п. 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (копія постанови додається). Керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону № 1404-VIII, державним виконавцем Відділу 21.09.2017 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54749289 на підставі постанови № 40227878 від 26.05.2014 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 3325570,89 грн на користь держави. Отже, державним виконавцем Відділу 21.09.2017 законно відкрито виконавче провадження ВП № 54749289 з примусового виконання постанови від 26.05.2014 № 40227878 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 3 325 570,89 грн.

Також вказує, що позивач не обґрунтовував протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження, а фактично наводив доводи щодо незгоди із постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, яка у цій справі не оскаржується.

Просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

16.10.2013, відкрито виконавче провадження ВП № 40227878 з виконання виконавчого листа № 1319/7981/2012, виданого 30.09.2013 Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитними договорами у розмірі 4190719,94 доларів США, що еквівалентно в національній валюті за курсом НБУ станом на 09.09.2011 року 33411352,87 грн та 3219,00 грн сплаченого судового збору.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Юхименко Оксаною Сергієвною 26.05.2014 № 54749289 відповіднодо ч. 1 статті 31, статті 28 Закону № 1404-VIII, винесена постанова про стягнення виконавчого збору з боржника - ОСОБА_1 у розмірі 3341457,18 грн.

16.05.2017 до Відділу надійшла заява стягувача ТОВ «Уні-трейд-груп ЛВ», правонаступника ПАТ «Універсал Банк», про повернення виконавчого документа без виконання на підставі пункту 1 частини один статті 37 Закону № 1404-VIII.

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюта Іван Миколайович виніс постанову від 18.09.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 40227878.

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюта Іван Миколайович на підставі постанови від 26.05.2014 № 54749289 Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виніс постанову від 21.09.2017 про відкриття виконавчого провадження ВП № 54749289 .

Позивач вважає постанову відповідача від 21.09.2017 про відкриття виконавчого провадження ВП № 54749289 протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII).

Згідно і статтею 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частинами першою-четвертою статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 Закону № 1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Таким чином, відповідно до вимог Закону № 1404 постанова державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору є рішенням, що підлягає примусовому виконанню.

Оскаржена позивачем постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.09.2017 ВП № 54749289 винесена на підставі постанови від 26.05.2014 № 40227878 про стягнення виконавчого збору у розмірі 3325570,89 грн.

Отже, відповідач мав усі законні підстави відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Доводи представника позивача щодо неправомірності дій відповідача з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.09.2017 ВП № 54749289 на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 26.05.2014 № 40227878 є безпідставними та ґрунтуються на помилковому розумінні норм законодавства, оскільки постанова про стягнення виконавчого збору є самостійним виконавчим документам та набирає чинності з моменту її винесення.

Що стосується доводів позивача стосовно незгоди щодо стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 3325570,89 грн, то суд зазначає, що в межах даної адміністративної справи позивачем не оскаржується постанова державного виконавця 26.05.2014 № 40227878 про стягнення виконавчого збору.

Суд встановив, що порядок прийняття оскарженої постанови про відкриття виконавчого провадження, визначений Законом України «Про виконавче провадження» відповідач не порушив, а постанова про стягнення витрат виконавчого провадження, на підставі якої відкрито виконавче провадження, є чинною та позивачем не оскаржується.

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови від 21.09.2017 ВП № 54749289 про відкриття виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 0340/1792/18.

Згідно з частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи позивача щодо того, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 нього Закону без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду, суд відхиляє з огляду на правову позицію викладену Верховним Судом у постанові від 28.04.2020 у справі № 480/3452/19 у якій зазначено, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Посилання позивача на практику Верховного Суду Верховний, а саме на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18, постанови Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 400/4023/19, від 12.08.2020 у справі № 1340/5053/18, від 28.10.2020 у справі № 400/878/20, від 21.01.2021 у справі № 640/3430/19, від 28.01.2021 у справі № 420/769/19, від 20.05.2021 у справі № 640/32814/20, від 28.12.2021 у справі № 400/4863/20, суд не приймає з огляду на те, що фактичні обставини даної справи є іншими від тих, які досліджені Верховним Судом у зазначених позивачем постановах.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо судового збору, то такий на підставі статті 139 КАС України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та постанови - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 17.03.2023.

Суддя Кедик М.В.