Справа № 120/10430/22
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

15 березня 2023 р. Справа № 120/10430/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 (військової частини НОМЕР_1 )

про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі відповідач) про визнання дій протиправними та скасування рішення.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що не погоджується з рішенням про відмову у перетинанні державного кордону України від 04.12.2022, оскільки у ньому не зазначено, яких саме документів ним не надано на паспортному контролі та норму законодавства України, яка вимагає подання відповідних документів. Стверджує, що посилання в оскаржуваному рішенні на Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетину державного кордону громадянами України» є необґрунтованими, оскільки жоден з них не містить заборони або тимчасового обмеження у праві перетину кордону, яке б стосувалося позивача. Позивач акцентує увагу на тому, що жодних правових підстав такої відмови немає, оскільки він належить до числа осіб, яким надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Тому просить визнати спірне рішення протиправним та скасувати.

Ухвалою суду від 19.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що 04.12.2022 ОСОБА_1 намагався перетнути державний кордон, надавши документи в підтвердження його зарахування/навчання у закордонному вузі, а також довідку, видану ІНФОРМАЦІЯ_3 для виїзду за кордон. Проте рішення про відмову було прийнято у зв`язку із відсутністю підстав для перетину кордону відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 за №57 під час дії воєнного стану на території України.

Відповідач у своєму рішенні про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину, який досяг 16-річного віку, посилається на Закон України «Про прикордонний контроль», «Про правовий режим воєнного стану», Укази Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та вказує, що причиною відмови у перетинанні кордону є те, що позивача тимчасово обмежено у праві виїзду за межі території України. На момент виникнення спірних правовідносин в Україні діє воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, а тому конституційне право на вільне залишання території України обмежується законодавством. Законом передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, при цьому особа в пункті пропуску повинна надати документи, які б підтверджували її право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та виїзд з України.

Враховуючи, що позивачем не надано документів, які б давали змогу прийняти рішення про надання дозволу на перетин державного кордону, відповідач вважає свої дії правомірними.

11.01.2023 позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній заперечив щодо обґрунтування позиції ІНФОРМАЦІЯ_4 .

13.01.2023 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , копія якого міститься в матеріалах справи.

Позивач тимчасово перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією посвідчення про приписку до призовної дільниці.

Другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_6 видано довідку № 17 від 01.09.2022, згідно якої ОСОБА_1 відповідно до ч. 9 ст. 17 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» надана відстрочка від призову на строкову військову службу під час дії воєнного стану, заперечень щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном не має.

Відповідно до довідки виданої Вищою школою економічно-гуманітарною м. Бєльсько-Бяла, республіка Польща № WSEH7441/10/22 від 29.10.2022, ОСОБА_1 зараховано на перший курс стаціонарної форми навчання, термін навчання з жовтня 2022 по липень 2025.

04.12.2022 позивач мав намір перетнути державний кордон України на міжнародному пункті пропуску «Могилів-Подільський Отачь».

З метою проходження паспортного контролю позивач інспектору прикордонної служби надав наступні документи:

- паспорт серія НОМЕР_3 виданий 18.04.2019, орган, що видав 6525.

- міжнародне студентське посвідчення IS1S-S08 К.

- приписне свідоцтво № НОМЕР_4 видане ІНФОРМАЦІЯ_7 від 12.02.2018.

- довідку, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_8 № 17 від 01.09.2022, в якій зазначено, що відповідно до частини 9 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» має право на відстрочку від призову на строкову військову службу під час дії воєнного стану та заперечень щодо виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном не має.

- нотаріально завірений переклад довідки про зарахування на навчання №WSEH/441/10/2022 від 29.10.2022.

- оригінал довідки про зарахування на навчання № WSEH/441/10/2022 від 29.10.2022.

- децизію ректора Вищої школи економічно-гуманітарної, м. Бельсько-Бяла. республіка Польща № WSEH/439/10/2022 від 29.10.2022 завірену та перекладену на українську мову присяжним перекладачем.

- клопотання від ректора навчального закладу до генерального консульства республіки Польща у Львові № WSEH/440/2022 від 29.10.2022 про надання навчальної візи.

- графік оплати за навчання № WSEH/Kw/238/2022 від 05.11.2022.

Рішенням заступника начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " категорії (тип А) капітаном ОСОБА_2 від 04.12.2022 відмовлено ОСОБА_1 у перетинанні державного кордону на виїзд з України, і зазначено, що тимчасово обмежено у праві виїзду з України, або відповідно до статті 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України» відсутні дійсні документи на право перетинання державного кордону, або відповідно до статей 33, 64 Конституції України; Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого відповідним Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами); ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про прикордонний контроль», ч.2 ст. З Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 2, п. 2-1 - 2-12 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року, вищевказаний громадянин України не має права на перетин державного кордону України під час введення на території України надзвичайного або воєнного стану.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України «Про прикордонний контроль» №1710-VI від 05.11.2009.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 2 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль» пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про прикордонний контроль» іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Форма рішення про відмову у перетинанні державного кордону встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону (частина 2 статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль»).

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» №3857-XII від 21.01.1994 (далі - Закон №3857-XII).

Згідно зі ст.1 Закону №3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Частиною 1 ст. 6 Закону №3857-XII встановлено підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 згаданого Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду; 10) він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.

Суд звертає увагу на те, що вказані підстави для тимчасового обмеження громадян у виїзді за межі території України є загальними та застосовуються за відсутності особливих правових режимів, які вводяться в дію Указом Президента України та затверджуються Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, зокрема, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми, суд дійшов висновку, що право особи на вільний перетин державного кордону України, може бути обмежено в умовах воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

В подальшому Указами Президента України продовжено строк дії воєнного стану в Україні, який діє і на даний час.

Крім цього, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" військовому командуванню (зокрема, Державні прикордонній службі України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Пунктом 3 цього Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною 1 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Суд ще раз наголошує, що Указ Президента, яким уводиться воєнний стан в Україні, затверджується Законом України.

Також, Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Таким чином, станом на час виникнення спірних правовідносин між позивачем та відповідачем, в Україні діяв воєнний стан та було оголошено загальну мобілізацію, відтак конституційне право громадян України на вільне пересування, в тому числі і виїзд з України обмежувалось законодавством.

Порядок перетину державного кордону України визначений постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (далі - Правила).

Відповідно до п.2 Правил у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

В пунктах 2-1 та 2-2 Правил визначено перелік осіб, які мають право на перетин державного кордону України у разі введення надзвичайного або воєнного стану.

Згідно з пунктом 2-6 Правил у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Пунктом 12 Правил передбачено, що для здійснення прикордонного контролю громадяни подають уповноваженим службовим особам підрозділу охорони державного кордону паспортні, а у випадках, передбачених законодавством, і підтверджуючі документи без обкладинок і зайвих вкладень. Паспортні та підтверджуючі документи громадян, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону з метою встановлення їх дійсності та належності громадянину, який їх пред`являє. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Статтею 1 Закону України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що:

- мобілізаційна підготовка - комплекс організаційних, політичних, економічних, фінансових, соціальних, правових та інших заходів, які здійснюються в мирний час з метою підготовки національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України, інші військові формування), сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій до своєчасного й організованого проведення мобілізації та задоволення потреб оборони держави і захисту її території від можливої агресії, забезпечення життєдіяльності населення в особливий період;

- мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

В статті 23 цього ж Закону передбачено підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-ХІІ призову на військову службу під час мобілізації на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Водночас, згідно з пунктом 2-6 Правил право на перетин державного кордону у разі введення в Україні воєнного стану не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону № 3543-ХІІ.

Як вже зазначалось, відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 23 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Ця норма встановлює позивачу право на відстрочку на військову службу під час мобілізації та на особливий період.

Відповідно до статті 61 Закону України «Про вищу освіту» здобувачами вищої освіти, зокрема є студент - особа, зарахована до закладу вищої освіти з метою здобуття вищої освіти ступеня молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра.

Таким чином, студенти, що навчаються на очній формі у передвищому або професійно-технічному або вищому навчальному закладі за кордоном мають право на звільнення від мобілізації при документальному підтвердженні цієї підстави.

Суд також встановив, що відповідно до довідки виданої Вищою школою економічно-гуманітарною м. Бєльсько-Бяла, республіка Польща № WSEH7441/10/22 від 29.10.2022, ОСОБА_1 зараховано на перший курс стаціонарної форми навчання, термін навчання з жовтня 2022 по липень 2025.

Суд також встановив, що позивач для перетину державного кордону України подав уповноваженій особі відповідача, серед іншого, довідку ІНФОРМАЦІЯ_6 від 01.09.2022 №17 для виїзду за кордон здобувача фахової передвищої освіти, який навчається за денною формою навчання, в якій зазначено, що відповідно до ч. 9 ст. 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 має право на відстрочку від призову на строкову службу під час дії воєнного стану.

Суд, дійшов висновку, що позивач ОСОБА_3 має право на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (на строкову військову службу).

Щодо доводів позивача, про те, що він не є ні військовозобов`язаним, ні резервістом і відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» може бути призваний лише на строкову військову службу, тому, Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на нього не розповсюджується, судом оцінюється критично.

Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.

Статтею 15 цього закону визначено призовний вік. Призов громадян України на строкову військову службу.

Варто відмітити, що стаття 17 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначає право призовника на відстрочку від призову на строкову військову службу та передбачає, що відстрочка надається призовнику за рішенням районної (міської) призовної комісії відповідно до цього Закону, зокрема, для здобуття освіти.

Частина дев`ята цієї ж статті передбачає, що право на відстрочку від призову на строкову військову службу для здобуття освіти також мають громадяни України, які в рамках міжнародних договорів України навчаються у закладах освіти інших держав.

Отже, стаття 17 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" є правовою підставою для відстрочки від призову на строкову військову службу.

Натомість правовою підставою для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є стаття 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Втім, суд відмічає, що ні посвідчення про приписку до призовної дільниці , ні довідка № 17 від 01.09.2022 не містять посилань на положення статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як на підставу для відстрочки від призову позивача.

Отже, суд прийшов до висновку, що позивач є військовозобов`язаним, проте, отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку набуттям статусу студента.

Суд наголошує, що наявність права на відстрочку від призову під час мобілізації не слід ототожнювати з наявністю права на виїзд за межі України, оскільки, відповідно до Правил право на перетин державного кордону для певних категорій військовослужбовців, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, є обмеженим на період дії воєнного стану.

З метою перетину державного кордону в умовах воєнного стану та за наслідком поданих позивачем документів, уповноваженою службовою особою відповідача прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину ОСОБА_1 , оскільки позивач не надав на прикордонний контроль документів, що підтверджують підставу для виїзду за кордон.

Позивач вказав, що відповідач у оскаржуваному рішенні не зазначив, яким саме нормативним документом заборонено виїзд за кордон та не наведене жодного обґрунтування.

Суд зазначає, що рішення від 04.12.2022 № МП - 1385 хоча і містить загальні посилання на наведений у ньому перелік нормативно правових актів без мотивованого пояснення застосування кожного із них, однак із його змісту чітко прослідковується, що підставою для відмови позивачу у перетині державного кордону на виїзд з України є введений воєнний стан та пов`язані із ним обмеження права на перетин державного кордону.

Так, рішення від 04.12.2022 у частині наведення нормативних підстав носить "шаблонний зміст" та містить посилання на основні нормативно - правові акти якими керується орган охорони державного кордону при вирішенні питань про перетин державного кордону громадянами України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наявність у позивача права на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (на строкову військову службу) з тих підстав, що він є здобувачем освіти в іноземному навчальному закладі, не є підставою для виїзду за межі України під час дії правового режиму воєнного стану, а тому оскаржуване рішення відповідача, яким позивачу відмовлено у перетині державного кордону на виїзд з України, є правомірним та відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, які визначені частиною 2 статті 2 КАС України, а тому підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :
В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.
Згідно з оригіналом Суддя:
Секретар: