Справа № 461/39/23
Суддя: Юрків О. Р.
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/39/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року м.Львів.

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судових засідань Цибулько О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Шокала В.С.,

представника відповідача Лубоцького Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил. Свої вимоги мотивує тим, що 20.12.2022 року Львівською митницею винесено постанову у справі про порушення митних правил №1178/20900/22 відносно ОСОБА_2 та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 30 відсотків вартості вилучених товарів, а саме 281155, 81 грн. Товар, тимчасово вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил №1178/20900/22 від 21.07.2022 року постановлено повернути ОСОБА_2 . Також, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівської митниці 1954, 84 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці. Вказану постанову позивач вважає протиправною, провадження у справі неповним, розгляд справи необ`єктивним, а висновки викладені у постанові такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Позивач зазначає, що висновком №-0685 експертизи, що була проведена експертом СЛПЕД Держмитслужби І.Д.Мельниченком визначено, що загальна вартість вилучених товарів, зазначених у постанові про призначення експертизи від 14.11.2022 року у справі про порушення митних правил №1178/20900/22, станом на 08.11.22 становить 937186,02 грн. Однак, ОСОБА_2 вважає, що вказаний висновок не може бути взятий до уваги як допустимий і належний доказ визначення вартості переміщуваного товару, оскільки у даному висновку зазначено, що об`єктом експертизи є відповідні товари,однак у ньому не вказано, з якими саме об`єктами було здійснено порівняння товарів щодо яких здійснено експертизу, до такого не долучено будь-яких матеріалів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також не наведено конкретних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваними товарами, при цьому інтернет-ресурси з яких взято вартість товарів, не містять посилань на конкретні товари. Також, позивач зазначає, що експертом не зазначено, які саме стандарти та технічні умови даного товару він використовував; не зазначено код товару українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності, не надані відомості з митних баз Держмитслужби щодо подібних (аналогічних) товарів, які імпортуються в Україну; а список використаних джерел не містить інформацію про вартість відповідних товарів. Товари, що є предметом правопорушення ввозилися на територію України з-за кордону, однак для визначення вартості товару використовувались національні інтернет-сайти, тобто вартість визначалась на підставі цін внутрішнього ринку, а не рівня світових цін, що позивач вважає неправильним. Окрім цього, ОСОБА_2 стверджує, що відсутні дані про повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від проведення експертизи. Позивач зазначає, що висновок містить припущення, а саме: відповідна вартість товару визначена з урахуванням припущень/застережень зазначених в пп.3 п.6 «Результати експертизи», що свідчить про неповноту проведеної експертизи. Просить задовольнити позовні вимоги та скасувати постанову Львівської митниці Державної митної служби України від 20.12.2022 року у справі про порушення митних правил № 1178/20900/22 та надіслати справу № 1178/20900/22 на новий розгляд до Львівської митниці Державної митної служби України.

Крім цього, представник позивача просить поновити строк на оскарження постанови Львівської митниці Державної митної служби України від 20.12.2022 року, оскільки вважає причини пропуску строку поважними, адже останній день оскарження постанови припав на вихідний день. ОСОБА_2 мав намір оскаржити дану постанову до суду, однак оскільки останній день оскарження припадав на вихідний день, а банківські рахунки для сплати судового збору у цей період часу були недоступними у цей період часу, тому позивач вважає, що причини пропуску строку звернення до суду є поважними. Зазначає, що він не погоджувався з оскаржуваною постановою, однак сплатив штраф та звернувся до митного органу із заявою про повернення вилученого товару, однак під час звернення на склад дізнався, що товар передано на потреби ЗСУ.

Також, позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, а саме: судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04.01.2023 року відкрито провадження у справі.

12.01.2023 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов від Львівської митниці Державної митної служби України.

18.01.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви, просять задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позов вважає необґрунтованим, враховуючи наступне. ОСОБА_2 не задекларував, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються через митний кордон України ( у тому числі при проходженні (проїзді) каналом, позначеним символами зеленого кольору (зелений коридор), тобто про товари, що перевищують неоподатковану норму та які підлягали обов`язковому письмовому декларуванню. Оскільки в діях ОСОБА_2 наявні ознаки порушення митних правил, відносно нього 08.11.2022 року було складено протокол про порушення митних правил за ознаками ч.2 ст.471 Митного кодексу України. Постановою Львівської митниці від 20.12.2022 у справі про порушення митних правил №1178/20900/22 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за санкцією ч.2 ст.471 МК України, із накладенням на нього штрафу у розмірі 281155,81 грн. Представник відповідача стверджує, що Львівською митницею правомірно притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. Крім цього, зазначив, що в день вчинення порушення митних правил посадовій особі митниці не надано будь-яких документів щодо вартості на переміщуваний товар, тому в порядку ст. 516 МК України в справі було призначено експертизу та в межах ст. 515 МК України експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України було встановлено вартість предметів правопорушення. Відповідно до пункту 3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019 № 18, у редакції наказу від 12.11.2019 № 29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства. Тому повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ(далі-Закон № 2658-ІІІ). Тому представник відповідача стверджує, що висновок від 14.12.2022 року №-0685 складений уповноваженим органом, відповідає вимогам закону та є належним та допустимим доказом, а тому твердження позивача про те, що висновок є недопустимим доказом вважає, безпідставними. Представник відповідача зазначив, що інвойси надані позивачем як додаток до позову не може бути доказом оплати за товар, так як у матеріалах справи відсутній фіскальний чек, який є фінансовим документом суворої звітності, і який міг би засвідчити реальність придбання товарів. Крім того, інвойси не перекладені на українську мову та належним чином не завірені, не містять жодних підписів та печаток, а тому не є належними та допустимими доказами вартості предметів правопорушення. Також, зазначив, що у своїх письмових поясненнях позивач визнав, що вчинив порушення митних правил та після винесення постанови про притягнення до відповідальності сплатив штраф. Представник відповідача просить відмовити у поновленні строку на подання адміністративного позову, оскільки позовна заява подана через «Електронний суд» 03.01.2023 року, а постанову представник позивача отримав особисто 20.12.2022 року. Система «Електронний суд» дозволяє подати скаргу без сплати судового збору, а тому посилання позивача про неможливість здійснити оплату судового збору у вихідний день є безпідставною. Крім того судовий збір міг бути сплачений за допомогою засобу електронного банкінгу. А факт примусового відчуження майна на потреби ЗСУ, на думку митниці, не є обставиною для поновлення строку на оскарження постанови митниці.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Постановою Львівської митниці Державної митної служби України від 20.12.2022 року у справі про порушення митних правил №1178/20900/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 2 ст. 471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 30 відсотків вартості вилучених товарів, а саме 281155, 81 грн. Товар, тимчасово вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил №1178/20900/22 від 21.07.2022 року постановлено повернути ОСОБА_2 . Також, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівської митниці 1954, 84 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці /а. с. 21-22/.

З даної постанови вбачається, що 08 листопада 2022 року близько 19 години 00 хвилин громадянин України ОСОБА_2 на автобусі марки «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_1 прямував з Польщі в Україну в якості водія, повертаючись з поїздки, через пункт пропуску "Грушів", митного поста "Яворів", Львівської митниці, обравши формою проходження митного контролю смугу руху «червоний коридор». Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів, які є обов`язкові для письмового декларування і товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України. Перед початком митного контролю гр. України ОСОБА_2 було видано для заповнення митну декларацію та роз`яснено митні правила. Для здійснення митного оформлення гр. України ОСОБА_2 подав митну декларацію, в якій нічого не зазначив. Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем № «026», під час проведення митного огляду, окрім особистих речей в даному транспортному засобі без ознак приховування виявлено не задекларований за встановленою формою товар, а саме: 1. Роутер торгової марки «STARLINK» з маркуванням PN 1/B, без ознак користування -12 шт., загальною вагою 100,8 кг. 2. кабель тм. «STARLINK», модель «150FT», з маркуванням PN 5, без ознак користування -2 шт., загальною вагою 5,6кг. 3. кабель тм. «STARLINK», модель «75FT», з маркуванням PN 4, без ознак користування -1 шт., загальною вагою 0,2кг. 4. мережевий адаптер тм. «STARLINK», з маркуванням PN 2, без ознак користування -1 шт., загальною вагою 1,4кг. 5. зовнішні акумулятори тм. «EcoFlow», Delta mini модель EFD320, без ознак користування -2 шт., загальною вагою 25,6 кг. 6. зовнішні акумулятори тм. «EcoFlow», River mini модель EFR420, без ознак користування -2 шт., загальною вагою 7,48 кг. 7. зовнішні акумулятори тм. «EcoFlow», River Pro модель EF4 PRO, без ознак користування -6 шт., загальною вагою 54,6 кг. 8. переносна електростанція тм. «BLUETTI», модель AS505, без ознак користування -3 шт., загальною вагою 26.7 кг.

Зазначений товар ОСОБА_2 визнав своєю власністю.

Даний товар переміщувався без приховування в салоні та багажному відділенні автомобіля.

Товар, що був предметом правопорушення було тимчасово вилучено та передано на склад Львівської митниці.

Загальна вартість товару відповідно до висновку спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень від 14.12.2022 № -0685 становить 937 186,02 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 471 МК України передбачено відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

У відповідності до ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Нормами ч.4 ст.374 МК України визначено, що «Товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/ або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї етап і, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10 000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян».

Згідно норм ч.8 ст.264 МК України «З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.».

Нормами ст.266 МК України визначено, що «Декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, застановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні :засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант».

Товари, що є предметом правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, після складання протоколу про порушення митних правил можуть бути пропущені через митний кордон України після проведення громадянином відповідних процедур з митного оформлення таких товарів.

Суд не приймає до уваги покликання представника позивача на те, що висновок експертизи №-0685 від 14.12.2022 року є неналежним та не допустимим доказом, враховуючи наступне.

Нормами ст.ст. 515, 516 МК України врегульовано порядок призначення та проведення експертиз у справах про порушення митних правил. Разом з тим, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення питання проведення експертиз не регулюються.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 357 Митного кодексу України дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 515 Митного кодексу України встановлено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Частиною другою статті 515 МК України, встановлено, що експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Згідно з нормами ст. 516 Митного кодексу України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Відповідно до пункту 3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019 № 18, у редакції наказу від 12.11.2019 № 29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.

Повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ(далі-Закон № 2658-ІІІ).

Нормативне врегулювання форми висновку, складеного експертами СЛЕД Держмитслужби за результатами експертизи предметів правопорушення з метою визначення їх вартості, визначено підзаконним нормативно-правовим актом головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію єдиної державної митної політики, а саме наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 № 1058, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 26.12.2016 за №1693/29823.

Згідно з п. 4 розділу III «Формування документації для проведення досліджень (аналізів, експертиз)» Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 № 105, посадовою особою митниці було призначено експертизу та в постанові зазначені завдання для дослідження (аналізу, експертизи) які відповідали меті призначення експертизи та не виходили за межі компетенції та спеціальних знань експерта, оскільки передбачали лише визначення вартості предметів правопорушення.

Під час складання протоколу про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 , останнім не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження вартості товарів, які ним переміщувалися через митний кордон України, відтак митним органом призначено товарознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам СЛЕД Держмитслужби.

Як вбачається з висновку експерта СЛЕД Держмитслужби № -0685 від 14.12.2022, такий складений експертом ОСОБА_3 , який володіє достатніми повноваженнями для проведення товарознавчих експертиз, відтак такий є належним і допустимим доказом у справі.

Окрім цього, під час розгляду справи встановлено, що позивач свою вину визнав та сплатив штраф накладений на нього постановою від 20.12.2022 року. ОСОБА_2 ствердив, що працівники митниці не видали йому товар, який згідно з постановою від 20.12.2022 року мав бути повернутий йому, оскільки такий товар був переданий на потреби Збройних Сил України. Таким чином, вбачається, що позивач не погоджується не з постановою від 20.12.2022 року, а з діями працівників митного органу щодо не повернення тимчасово вилученого товару, що може бути предметом іншого спору.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Зважаючи на викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 під час проходження митного контролю не задекларував, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються через митний кордон України ( у тому числі при проходженні (проїзді) каналом, позначеним символами зеленого кольору (зелений коридор), тобто про товари, що перевищують неоподатковану норму та які підлягали обов`язковому письмовому декларуванню, тобто вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.471 МК України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що підстави для визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №1178/20900/22 від 20.12.2022 року, відсутні, оскільки постанова є законною, а у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Окрім цього, суд вважає, що заяву позивача про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позивач зазначає, що раніше не мав змоги звернутися, а останній день оскарження припадав на вихідний день, тому він не зміг оплатити судовий збір та подати належним чином оформлену позовну заяву до суду.

Суд вважає, що обставина пропущення строку позовної давності є поважною, тому строк для звернення до суду з позовною заявою слід поновити.

Згідно з ст. 139 КАС України, судові витрати належить залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 5 6, 9, 10, 121, 242-246, 286, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.247, 251, 284, 288 КУпАП, ст.ст. 257, 264, 266, 357, 374, 471, 515, 516 МК України, суд

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Повний текст рішення складено 16.03.2023 року.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р.Юрків.