Справа № 240/519/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви

17 березня 2023 року м. Житомир справа № 240/519/23

категорія 106030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Окис Т.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

установив:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 01 березня 2018 року з урахуванням для обчислення місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року та з 01 березня 2018 року по 19 жовтня 2018 року із урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, зобов`язання здійснити її нарахування та виплату.

Ухвалою суду від 10 лютого 2023 року позов залишено без руху через невідповідність вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме у зв`язку з необхідністю подання до суду уточненої позовної заяви.

Позивачу визначено строк для усунення недоліків 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали суду.

На адресу ОСОБА_1 , яку він зазначив у позовній заяві, направлялася ухвала про залишення без руху її позовної заяви, утім не була вручена адресату, а конверт з вкладенням повернувся до Житомирського окружного адміністративного суду, із відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання".

З метою забезпечення повідомлення ОСОБА_1 про залишення його позовної заяви без руху, 27 лютого 2023 року на номер телефону, зазначений у позовній заяві, судом здійснено дзвінок. В телефонній розмові позивач повідомив свою електронну адресу, на яку йому було відправлено ухвалу суду від 10 лютого 2023 року.

З огляду на викладене судом вжито всі необхідні заходи щодо повідомлення позивача про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з пунктом 4 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є день поставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

У той же час, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням встановленого строку зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть уважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Факт неотримання ОСОБА_1 поштової кореспонденції, враховуючи, що суд, з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання, залежав від волевиявлення адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою.

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалі Верховного Суду від 04 травня 2020 року по справі № 480/1499/19.

Суд зауважує, що згідно із частиною 2 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Частинами 1, 3 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходив з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У цих рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини зауважив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У цій справі судом ужито всіх необхідних заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без руху.

Проте, станом на 17 березня 2023 року зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви не усунуто, жодних клопотань та/або заяв на адресу суду від ОСОБА_1 не надходило.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд уважає, що позовна заява підлягає поверненню.

Одночасно, ОСОБА_1 слід урахувати, що у відповідності до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частинм НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дати її постановлення.

Суддя Т.О. Окис