Справа № 286/510/23
Суддя: Білоусенко І. В.
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 286/510/23
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Білоусенко І. В.

з секретарем Максимець О. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Овручі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення , -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, що знаходиться за адресою: м. Житомир, Старий бульвар 5/37, та просить поновити йому пропущений строк на оскарження постанови поліцейського СРПП ВП№5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержанта поліції Музичука Вадима Олександровича від 05.10.2022 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії БАД №637305 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.ч.1,6 ст.121, ч.ч.1,2 ст. 122 КУпАП, скасувати постанову, а адміністративну справу закрити за відсутністю в моїх діях складу адміністративних правопорушень, мотивуючи тим, що вказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.ч.1,6 ст.121, ч.ч.1,2 ст. 122 КУпАП та піддано штрафу в розмірі 3400 грн. за те, що він 05.10.2022 року о 14 год. 35 хв. в с. Левковичі водій керував ТЗ, який незареєстрований та відсутнє посвідчення подія відповідної категорії, та відсутні задні габаритні огні та стопи, та здійснив стоянку менше 10 м. від перехрестя доріг та під час зміни напрямку руху не увімкнув покажчик поворот. Вказану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності вважає, незаконною та необгрунтованою, такою, що винесена з грубими порушеннями Конституції України, норм матеріального та процесуального права України. Під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 276, 278, 279, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. Насамперед, на час прибуття працівників поліції до місця знаходження транспортного засобу він не рухався, а стояв на узбіччі дороги, оскільки він помітив витікання палива, а тому перебував біля трактора та намагався усунути несправність. Викладені у постанові твердження працівників поліції про здійснення стоянки є безпідставними. Поняття зупинки транспортних засобів, стоянки транспортних засобів, а також вимушеної зупинки визначено п. 1.10 ПДР України, відповідно до якого:

зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу. А тому незрозуміло, яким чином працівник поліції виявив, що при зміні напрямку руху він не увімкнув покажчик повороту, якщо в постанові зазначено, що він здійснив стоянку, тобто транспортний засіб перебував у вказаному місці понад 5 хвилин. В оскарженій постанові не зазначене місце вчинення правопорушення, а саме не зазначено назву вулиці, на якій вчинене правопорушення, та назву перехрестя, поблизу якого він нібито здійснив стоянку, не дотримавшись відстані. Крім того, будь-які вимірювання відстані на місці винесення постанови працівниками поліції не проводились, не зазначено, до якого перехрестя відстань складала менше 10-ти метрів. Безпідставними є і твердження щодо відсутності на транспортному засобі задніх габаритних вогнів та стопів. Стаття 121 ч. 6 КУпАП, які і інші статті, які мені інкриміновано, передбачають відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим. На час прибуття працівників поліції транспортний засіб не рухався, а стояв на узбіччі автодороги, а тому у працівників поліції були відсутні підстави для накладення будь-якого адміністративного стягнення, та пред`явлення вимоги надати для перевірки документи. Коли працівник поліції підійшов до нього та запитав для перевірки документи, він пояснив працівнику поліції, що рухався до автодороги «Овруч-Словечне» для того, щоб прибрати з дорожнього полотна матеріали, які залишились після ліквідації блок-поста, оскільки він є членом Добровольчого формування Овруцької територіальної громади №1. Працівник поліції запитав у нього, чи має він документи, які підтверджують його членство в добровольчому формуванні. Він надав працівникові поліції своє посвідчення добровольця територіальної оборони, з яким він пішов до службового автомобіля. Він в цей час продовжував усувати несправність на транспортному засобі. Через деякий час працівник поліції повернувся та запропонував йому підписати постанову у справі про адміністративне правопорушення, яка вже була винесена. Він відмовився підписувати постанову.

Представником відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирської області подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить справу розглядати без їх участі та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, так як вимоги є безпідставними та необгрунтованими. При цьому зазначив, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 Інструкції). Зі змісту постанови вбачається, що «05.10.2022 о 14 год. 35 хв. в с.Левковичі, водій керував тз не зареєстрованим, відсутнє посвідчення водія відповідної категорії та відсутні задні габаритні вогні та стопи, здійснив стоянку менше 10м. від перехрестя доріг, під час зміни напрямку руху не увімкнув покажчик повороту, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.126, ч.ч. 1, 6 ст.121, ч.ч.1,2 ст. 122 КУпАП. У зв`язку з порушенням вищевказаних норм, поліцейським СРПП ВП№5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Музичуком В.О. винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.126, ч.ч. 1, 6 ст.121, ч.ч.1,2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. Факт керування водієм транспортним засобом та порушення останнім ПДР України, підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції та відео реєстратора службового автомобіля. Начальником ГУНП в Житомирській області видано наказ від 28.10.2021 № 1180 «Про строки зберігання відеофайлів технічних засобів та пристроїв». Так, відповідно до пп. 1 п. 1 вказаного наказу, строк зберігання відеозаписів від моменту фіксації правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі з портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах - становить 90 діб. Враховуючи зазначене, а також те, що подія мала місце 05.10.2022, ГУНП в Житомирській області фактично позбавлене права виконати свій обов`язок, передбачений ч. 2 ст. 77 КАС України. Підставою зупинки ТЗ, яким керував ОСОБА_1 слугувало керування не зареєстрованим транспортним засобом з явними технічним несправностями. Отже, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 637305 від 05.10.2022 винесена у зв`язку із порушенням позивачем Правил дорожнього руху України, цей факт підтверджується матеріалами справи. За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, доказів неправомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду надано не було. Позивач звернувся до Овруцького районного суду Житомирської області із позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення лише 08.02.2023, тим самим безпідставно порушив строки оскарження постанови. Тому, оскаржувана постанова винесена в межах повноважень відповідача в порядку та в спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням всіх обставин справи, а тому Головне управління Національної поліції в Житомирській області вважає позовні вимоги необгрунтованими, безпідставними та такими що не підлягають задоволенню.

Відповідь на відзив позивач не подав.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд прийшов до наступного висновку.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №637305 від 05.10.2022 вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.ч. 1, 6 ст.121, ч.ч.1,2 ст. 122 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 3400 грн., за те, що «05.10.2022 року о 14 год. 35 хв. в с. Левковичі водій керував ТЗ, який незареєстрований та відсутнє посвідчення подія відповідної категорії, та відсутні задні габаритні огні та стопи, та здійснив стоянку менше 10 м. від перехрестя доріг та під час зміни напрямку руху не увімкнув покажчик повороту», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.126, ч.ч. 1, 6 ст.121, ч.ч.1,2 ст. 122 КУпАП.

В оскаржуваній постанові (описовій її частині) навіть не вказано (прізвище, ім`я по батькові порушника), хто саме керував трактором Джінма, що не відповідає формі та змісту складання постанови.

Об`єктивною стороною правопорушень, за які було притягнуто до відповідальності позивача, є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2 ст.126 КУпАП), керування водієм транспортним засобом не зареєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака (ч.6 ст.121 КУпАП), керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (ч.1 ст.121 КУпАП), порушення вимог стоянки (ч.1 ст.122 КУпАП), порушення правил руху попереджувальними сигналами при зміні його напрямку( ч.2 ст.122 КУпАП).

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.п. 8, 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху України (ПДР) останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил, що визначаються Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (далі - спеціальні правила); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування водієм транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

В ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» законодавець закріпив, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Підставою вимоги у водія, тобто позивача, пред`явити документи передбачені п. 2.1 ПДР України вказано саме порушення ним ПДР України. Тобто, вказана підстава, що передбачена п. 2 ч.1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, згідно якого поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав). Відповідно інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ у посадової особи відповідача в спірних правовідносинах не було.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 березня 2019 року по справі №686/11314/17, поліцейські не можуть вимагати у водія будь-яких документів, якщо у них немає доказів правопорушення.

У постанові по справі №357/10134/17 від 23.10.2019 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст.251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, які притягаються до відповідальності.

Відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів факту порушення позивачем ПДР України, в саме: відеозапис з нагрудної камери працівників поліції та відео з реєстратора службового автомобіля до матеріалів справи не долучено.

Таким чином, за відсутності доказів на підтвердження факту порушення позивачем ПДР України, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування водієм транспортним засобом не зареєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака, керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів, порушення вимог стоянки, порушення правил руху попереджувальними сигналами при зміні його напрямку не грунтуються на законі та відповідно в діях позивача відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.ч.1,6 ст.121, ч.ч.1,2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, оцінюючи причини поважності пропуску позивачем строку для оскарження постанови, суд відмічає наступне.

У постанові серії БАД №637305 від 05.10.2022 (п. 9) відсутній підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності про отримання копії постанови та відсутні дані про те, що копія постанови була надіслана особі рекомендованим листом.

Суд не може покласти в основу рішення по справі посилання представника відповідача в частині обізнаності позивача з фактом винесення постанови відносно нього, оскільки він відмовився від отримання її копії (в оскаржуваній постанові такий запис також відсутній), що є достатньою підставою вважати причини пропуску строку на оскарження неповажними, з огляду на наступне.

Так, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до частини другої вказаної статті позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів із дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також визначені статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вказаної статті скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), протягом десяти днів із дня набрання постановою законної сили. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною другою статті 291 КУпАП передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналіз норм статті 289 КУпАП і частини другої статті 291 КУпАП свідчить, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом десяти днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналогічна правова норма закріплена також у частині другій статті 286 КАС України, відповідно до приписів якої позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, при вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, суди повинні з`ясувати дату отримання цієї постанови.

Із встановлених судом обставин вбачається, що позивач оскаржувану постанову в день її прийняття фактично не отримував. Відповідно до інформації про поштове відправлення з сервісу ДП «Укрпошта» «Пошук поштових відправлень, лист державного виконавця з постановою про відкриття виконавчого провадження надіслано на його адресу 25.01.2023. Вказаний лист він фактично отримав 03.02.2023. З вказаною постановою він ознайомився лише після отримання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Не маючи вказаної постанови, він не мав можливості її оскаржити у встановлений термін, а тому причини пропущення строку для звернення до суду за захистом своїх прав є поважними.

За встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, беручи до уваги доводи сторін та оцінюючи надані ними докази, суд приходить до висновку про протиправність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №637305 від 05.10.2022, у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.ч.1,6 ст.121, ч.ч.1,2 ст. 122 КУпАП, та відповідно про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 293 КУпАП, ст.ст. 6-9, 20, 77, 78, 243-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №637305 від 05.10.2022.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №637305 від 05.10.2022, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.ч.1,6 ст.121, ч.ч.1,2 ст. 122 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 3400 грн., визнати протиправною та скасувати.

Справу закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Житомирській області (, адреса місцезнаходження юридичної особи: 10008, м. Житомир вул.Старий Бульвар, 5/37), на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Овруцький районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Білоусенко