Справа № 320/3857/21
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року № 320/3857/21

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №50 від 05.01.2021 в частині відмови у зарахуванні в пільговому обчисленні у полуторному розмірі періоди роботи в зоні відчуження у: Дочірньому підприємстві Чорнобильське монтажне управління відкритого акціонерного товариства Південтеплоенергомонтаж на посаді сторожа з 08.10.2007 по 31.10.2008, що становить 1 рік 1 місяць; Дочірньому підприємстві Західно-Українському монтажному управлінні відкритого акціонерного товариства Південтеплоенергомонтаж на посаді сторожа з 01.01.2010 по 31.08.2010, що становить 8 місяців; товариств з обмеженою відповідальністю БК Укрбудмонтаж на посаді завідуючого господарством з 18.10.2010 по 01.03.2013, що становить 2 роки 1 місяць 1 день як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затвердженими Кабінетом Міністрів України, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у відповідності до абзацу 10 частини 3 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу періоду роботи в зоні відчуження у: Дочірньому підприємстві Чорнобильське монтажне управління відкритого акціонерного товариства Південтеплоенергомонтаж на посаді сторожа з 08.10.2007 по 31.10.2008, що становить 1 рік 1 місяць; Дочірньому підприємстві Західно-Українському монтажному управлінні відкритого акціонерного товариства Південтеплоенергомонтаж на посаді сторожа з 01.01.2010 по 31.08.2010, що становить 8 місяців; товаристві з обмеженою відповідальністю БК Укрбудмонтаж на посаді завідуючого господарством з 18.10.2010 по 01.03.2013, що становить 2 роки 1 місяць 1 день, як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затвердженими Кабінетом Міністрів України, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до абзацу десятого частини третьої статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Позов мотивовано протиправністю неврахування відповідачем спірного періоду роботи у Дочірньому підприємстві Чорнобильське монтажне управління відкритого акціонерного товариства Південтеплоенергомонтаж у період з 08.10.2007 по 31.10.2008, що становить 1 рік 1 місяць, Дочірньому підприємстві Західно-Українському монтажному управлінні відкритого акціонерного товариства Південтеплоенергомонтаж на посаді сторожа з 01.01.2010 по 31.08.2010, що становить 8 місяців; товариства з обмеженою відповідальністю БК Укрбудмонтаж на посаді завідуючого господарством з 18.10.2010 по 01.03.2013, що становить 2 роки 1 місяць 1 день, як роботу по Списку №1. Відтак, вважає протиправним рішення №50 від 05.01.2021 в частині відмови у зарахуванні в пільговому обчисленні у полуторному розмірі періоди роботи в зоні відчуження у: Дочірньому підприємстві Чорнобильське монтажне управління відкритого акціонерного товариства Південтеплоенергомонтаж на посаді сторожа з 08.10.2007 по 31.10.2008, що становить 1 рік 1 місяць; Дочірньому підприємстві Західно-Українському монтажному управлінні відкритого акціонерного товариства Південтеплоенергомонтаж на посаді сторожа з 01.01.2010 по 31.08.2010, що становить 8 місяців; товаристві з обмеженою відповідальністю БК Укрбудмонтаж на посаді завідуючого господарством з 18.10.2010 по 01.03.2013, що становить 2 роки 1 місяць 1 день, як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затвердженими Кабінетом Міністрів України, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у відповідності до абзацу 10 частини 3 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнано. Зазначено, що позивач набуде право виходу на пенсію за списком №1 за наданими останньою документами у віці 50 років. На момент звернення позивачки до Пенсійного фонду, остання не досягла віку, передбаченого частиною 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах по списку №1. Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, статтю 13 Закону № 1788. Натомість Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VІІІ (далі - Закон № 2148), який набрав чинності 11.10.2017, було внесено зміни до багатьох законодавчих актів, зокрема, Закон № 1058 було доповнено розділом ХІV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян", в якому виділена окрема стаття 114, що включила в себе всі категорії громадян, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, в тому числі і за Списком №1. Отже, починаючи з 01.10.2017 зниження пенсійного віку громадянам, які працювали за Списком № 1 та Списком № 2, відбувається виключно на підставі статті 114 Закону № 1058, яка, на відміну від статті 13 Закону № 1788, не була визнана неконституційною. Відповідач зауважив, що не вбачає в своїх діях порушення діючого пенсійного законодавства, та вважає, що зарахування періодів роботи позивача здійснено правомірно на підставі наявних у пенсійній справі документів.

Позивачкою надано відповідь на відзив, в якій наголошено, що відповідач у своїх запереченнях намагається спростувати обставини, які не є предметом розгляду в межах даної адміністративної справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт № НОМЕР_1 та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області.

29.12.2020 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії на підставі на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, як застрахованій особі, яка досягла 45 років при загальному стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на роботах зайнятої повний робочий день з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці в зоні відчуження ЧАЕС - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць.

За результатами розгляду заяви позивачки та доданих до неї документів Управлінням застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення від 05.01.2021 №50, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недосягненням позивачкою пенсійного віку (50 років). За наданими документами страховий стаж заявниці становить 30 років 4 місяці 23 дні.

У спірному рішенні відповідач вказав, що згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідач зазначив, що відповідно до довідок №01-010/20 від 10.03.2020 ПРАТ «Укренергомонтаж» №845 від 04.10.2010 ВАТ «Південтеплоенергомонтаж», №93 від 21.11.2007 ВАТ «Будівельно-монтажного управління Київської ТЄЦ-6» пільговий стаж роботи заявниці за списком №1 становить 11 років 7 місяців 24 дні.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем спірного рішення в частині відмови у зарахуванні в пільговому обчисленні у полуторному розмірі періоди роботи в зоні відчуження у: Дочірньому підприємстві Чорнобильське монтажне управління відкритого акціонерного товариства Південтеплоенергомонтаж на посаді сторожа з 08.10.2007 по 31.10.2008, що становить 1 рік 1 місяць; Дочірньому підприємстві Західно-Українському монтажному управлінні відкритого акціонерного товариства Південтеплоенергомонтаж на посаді сторожа з 01.01.2010 по 31.08.2010, що становить 8 місяців; товаристві з обмеженою відповідальністю БК Укрбудмонтаж на посаді завідуючого господарством з 18.10.2010 по 01.03.2013, що становить 2 роки 1 місяць 1 день, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, - передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок -трудових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

В пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року Конституційний Суд України зазначено, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-ІV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Згідно з частиною третьою статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Частиною першою статті 25 Закону № 1058-ІV передбачено, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс = См х ВС: 100%х 12, де

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Таким чином, сума місяців страхового стажу є одним з чинників, від якого залежить розмір пенсії.

Відповідно до пункту 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з пунктом "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-XII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 4 постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 29.12.1987 року № 1497-378 встановлено, що у період 1988-1990 років: час роботи робітників, задіяних на експлуатації Чорнобильської АЕС та ліквідації наслідків аварії в зоні відселення, зараховується у полуторному розмірі в трудовий стаж та в стаж роботи, що дає право на пільгову пенсію по Списку № 1, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.

Дію вказаної постанови було пролонговано пунктом 1 постанови Ради Міністрів СРСР № 1136 "Про продовження на 1991-1995 роки строку дії постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРП від 29.12.1987 року № 1497". У подальшому зазначена норма про те, що робота у зоні відчуження ЧАЕС зараховується до трудового стажу у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1) безперервно продовжується в часі.

Пунктами 1 і 3 постанови КМУ "Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів" від 29 січня 2003 року № 137 визначено - у період з 1 січня 2003 року до 1 січня 2006 року особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження: час роботи або служби зараховується до трудового стажу, до вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком, на пільгових умовах, який затверджується Кабінетом Міністрів України).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 831 від 10.09.2008 "Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження" особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи або служби зараховується до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36).

Відповідно до Списку № 1, затвердженого постановою Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, час роботи повний робочий день у зоні відчуження дає право на пенсію на пільгових умовах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Пунктом 22.1-1г вказаного Списку № 1 передбачено право на пенсію на пільгових умовах для працівників, які зайняті повний робочий день у зоні відчуження на підприємствах, в установах і організаціях, перелік яких затверджується Мінприроди за погодженням з Мінсоцполітики та Міністерством охорони здоров`я в позиції 22.1-1г працівникам призначається пенсія за віком на пільгових умовах, починаючи з 1 січня 2010 року, згідно з постановою КМУ № 173 від 24.02.2010.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461 затверджено, зокрема, Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

До вказаного списку віднесено роботи в зоні відчуження: працівники, зайняті на роботах у зоні відчуження, сумарна щільність забруднення території якої радіонуклідами становить 100 кБк/м2 і більше.

Згідно Пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Судом встановлено, що частину періодів роботи позивача, як пільгової в зоні відчуження ЧАЕС за списком №1, відповідач не визнав, зокрема:

- з 01.01.2010 по 31.08.2020 (8 місяців) у Дочірньому підприємстві Західно- Українському монтажному управлінні ВАТ Південтеплоенергомонтаж;

- з 08.10.2007 по 31.10.2008 ( 1 рік 1 місяць) ВАТ Південтеплоенергомонтаж Дочірньому підприємстві Чорнобильське монтажне управління на посаді сторожа;

- з 18.10.2010 по 01.03.2013 ( 2 роки 1 місяць 1 день) у ТОВ БК Укрбудмонтаж на посаді завідуючого господарством.

Листом від 26.02.2021 №2070-1450/П-02/8-1000/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області повідомлено ОСОБА_1 , що зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного періоду роботи в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці після 21.08.1992 здійснюється виключно за результатами атестації робочих місць за умови праці, що підтверджується відповідним наказом підприємства.

Суд зауважує, що позивачем в межах даного адміністративного позову оскаржується саме правомірність прийняття відповідачем рішення в частині відмови у зарахуванні в пільговому обчисленні у полуторному розмірі періоди роботи в зоні відчуження у: ВАТ Південтеплоенергомонтаж Дочірньому підприємстві Чорнобильське монтажне управління на посаді сторожа з 08.10.2007 по 31.10.2008, що становить 1 рік 1 місяць; Дочірньому підприємстві Західно-Українському монтажному управлінні ВАТ Південтеплоенергомонтаж на посаді сторожа з 01.01.2010 по 31.08.2010, що становить 8 місяців; ТОВ БК Укрбудмонтаж на посаді завідуючого господарством з 18.10.2010 по 01.03.2013, що становить 2 роки 1 місяць 1 день.

Відтак, дослідженню підтягають саме вищезазначені спірні періоди.

Судом встановлено, що згідно наказу №241 від 08.10.2007 позивачка була прийнята на роботу в ВАТ Південтеплоенергомонтаж Дочірнє підприємство «Чорнобильське монтажне управління» сторожем у АГВ по строковому трудовому договору (запис у трудовій книжці 22).

31.10.2008 позивачку звільнено з Дочірнього підприємства «Чорнобильське монтажне управління» відкритого акціонерного товариства Південтеплоенергомонтаж у зв`язку з закінченням трудового договору, згідно наказу №3567 від 31.10.2008, що підтверджується наявними матеріалами( запис у трудовій книжці №23).

Відповідно до наказу від 31.10.2008 №173, ОСОБА_1 з 01.11.2008 була прийнята на роботу у Дочірнє підприємство Західно-Українське монтажне управління відкритого акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж» на роботу сторожем код КП 9152 на об`єкт «Укриття» на Чорнобильській АЕС на період виконання робіт по договору №1 ЧАЕС-08 від 18.08.2008 (запис у трудовій книжці 24).

31.08.2010 згідно Наказу №51 ВІД 31.08.2010 ОСОБА_1 було звільнено на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, за згодою сторін, про що здійснено запис у трудовій книжці останньої №25.

Відтак, у відкритому акціонерному товаристві Південтеплоенергомонтаж Дочірнє підприємство Західно-Українське монтажне управління позивачка пропрацювала з 08.10.2007 по 31.10.2008, що підтверджується окрім іншого довідкою №845 від 05.10.2010 про дозу опромінення ВАТ «Південтеплоенергомонтаж» №853 від 05.10.2010 про дозу опромінення за час роботи на підприємстві.

Наказом №413-П товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Укрбудмонтаж» ОСОБА_1 прийнято на посаду завідуючого господарством (запис трудової книжки №28).

Наказом №26-П від 01.03.2013 позивачку було звільнено відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України.

Судом встановлено, що відповідно до наказів про відрядження у м. Чорнобиль на виконання будівельно-монтажних робіт, які наявні в матеріалах справи, робота ОСОБА_1 ну товаристві з обмеженою відповідальністю «БК «Укрбудмонтаж» здійснювалася саме у зоні відчуження Чорнобильської атомної електростанції.

Суд зауважує, що відповідачем не зазначено, а судом не виявлено доказів того, що записи про спірні періоди в трудовій книжці позивача можна визнати такими, які не відповідають дійсності чи зроблені з порушенням визначеної процедури.

Водночас суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, а також на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце на яких підлягає атестації, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 29 Кодексу законів про працю України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Згідно частин 1, 2 статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Приписи частини 1 статті 7 Закону України «Про охорону праці» визначають, що працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Зі змісту наведених норм випливає, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Здійснюючи аналіз наведених норм у своєму взаємозв`язку, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а прийшла до висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які є аналогічними за змістом приписам п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (у даному випадку Позивача у цій справі).

Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Відтак, суд приходить до висновку, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 та за Списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списками №1 та №2, відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у вже згаданій вище постанові у справі №520/15025/16-а, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Таким чином, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства, на яку посилається відповідач, не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу періоду роботи в зоні відчуження у: Дочірньому підприємстві Чорнобильське монтажне управління відкритого акціонерного товариства Південтеплоенергомонтаж на посаді сторожа з 08.10.2007 по 31.10.2008 ; Дочірньому підприємстві Західно-Українському монтажному управлінні відкритого акціонерного товариства Південтеплоенергомонтаж на посаді сторожа з 01.01.2010 по 31.08.2010; Товраиства з обмеженою відповідальністю БК Укрбудмонтаж на посаді завідуючого господарством з 18.10.2010 по 01.03.2013, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим суд зауважує, що розрахунок років, місяців та днів страхового стажу не належить до повноважень суду, а я виключною компетенцією органів Пенсійного фонду.

Згідно з вимогами статті 77 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Суд зауважує, що докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які вона посилається в обґрунтування позовних вимог, та не були спростовані відповідачем.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не доведено суду правомірність своєї відмови, а відтак, з урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 грн.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №50 від 05.01.2021 в частині відмови у зарахуванні в пільговому обчисленні у полуторному розмірі періоди роботи в зоні відчуження у: Дочірньому підприємстві Чорнобильське монтажне управління відкритого акціонерного товариства Південтеплоенергомонтаж на посаді сторожа з 08.10.2007 по 31.10.2008; Дочірньому підприємстві Західно-Українському монтажному управлінні відкритого акціонерного товариства Південтеплоенергомонтаж на посаді сторожа з 01.01.2010 по 31.08.2010; Товариства з обмеженою відповідальністю БК Укрбудмонтаж на посаді завідуючого господарством з 18.10.2010 по 01.03.2013, як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затвердженими Кабінетом Міністрів України, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у відповідності до абзацу 10 частини 3 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 в зоні відчуження у: Дочірньому підприємстві Чорнобильське монтажне управління відкритого акціонерного товариства Південтеплоенергомонтаж на посаді сторожа з 08.10.2007 по 31.10.2008; Дочірньому підприємстві Західно-Українському монтажному управлінні відкритого акціонерного товариства Південтеплоенергомонтаж на посаді сторожа з 01.01.2010 по 31.08.2010; товаристві з обмеженою відповідальністю БК Укрбудмонтаж на посаді завідуючого господарством з 18.10.2010 по 01.03.2013, як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затвердженими Кабінетом Міністрів України, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до абзацу десятого частини третьої статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Позивач ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.