Справа № 334/3274/22
Суддя: Турбіна Т. Ф.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 06.02.2023
Справа № 334/3274/22
Провадження № 2-адр/334/1/23
06 лютого 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., за участю секретаря Шерештан О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вишнякова Дмитра Олександровича про винесення додаткового рішення у справі за ОСОБА_2 в особі представника адвоката Вишнякова Дмитра Олександровича до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, інспектора відділення №3 Синельниківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Кушніра Данила Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебувала справа за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вишнякова Дмитра Олександровича до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, інспектора відділення №3 Синельниківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Кушніра Данила Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
11.11.2022 року від представника позивача надійшла заява, в якій останній просить прийняти додаткове рішення, яким поновити строк подачі даної заяви до суду, вирішити питання щодо витрат на правову допомогу та стягнути з лейтенанта поліції Синельниківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області відділення №3 ОСОБА_3 та Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області понесені судові витрати в розмірі 4000,00грн.
24.01.2023 року на адресу суду від представника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшло пояснення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просить у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Вишнякова Дмитра Олександровича про ухвалення додаткового рішення по справі № 334/3274/22, а саме вирішення питання щодо стягнення з лейтенанта поліції відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Кушніра Данила Вікторовича, понесених судових витрат у розмірі 4000,00грн. за надання правової допомоги відмовити в повному обсязі, оскільки адвокатом не надано до суду доказів понесених судових витрат, зокрема, квитанцію до прибуткового касового ордера, платіжне поручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи.
В судове засідання представник позивача не з`явився. В заяві просить справу слухати без їх участі.
Представниквідповідача-Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився. В поясненнях, наданих до суду, просить справу розглядати без їх участі.
Відповідач - інспектор відділення №3 Синельниківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Кушнір Д.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Розглянувши заяву представника позивача суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
В обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку на подачу таких доказів адвокат посилається на те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, рішення він отримав 09.11.2022 року.
Вирішуючи вказане клопотання суд бере до уваги, що справа розглядалась за правилами спрощеного провадження без виклику сторін по справі.
У позовній заяві зазначалося про попередній розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн., яка складається з витрат на складання позовної заяви 4000,00 грн., складання відповіді на відзив 2000,00 грн., участь у судовому засіданні 2000,00 грн.
У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що заява щодо стягненняз відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу та відповідні докази будуть ним подані відповідно до норм КАСУ.
Водночас судове рішення від 17.10.2022 року представник позивача отримав на електронну пошту 09.11.2022 рокуі 10.11.2022 року через систему «Електронний суд» адвокат подав заяву про ухвалення додаткового рішення разом із доказами, якими він обґрунтовує розмір витрат на правничу допомогу.
Таким чином, суд вважає, що клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи (ч.3 ст.252 КАСУ).
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI).
Згідно з положеннями ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Частинами 2 та 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.
При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.
Згідно частини 9 статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 10.12.2019 у справі № 10.12.2019.
Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання - передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На підтвердження понесеного позивачем розміру витрат на послуги адвоката наданокопію договору про надання правової допомоги від 11.08.2022 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , відповідно до п. 3.1 якого сторони визначили, що за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2 договору замовник сплачує винагороду у наступному розмірі складання позовної заяви та заяв по суті спору 4000,00 грн., представництво інтересів у судових засіданнях 2000,00 грн./судодень. За результатами надання правничої допомоги складається акт, у якому вказується обсяг наданої допомоги та загальна сума винагороди.
Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.11.2022 до договору про надання правової допомоги від 11.08.2022 року, згідно якого характер правової допомоги підготовка та подання до суду позовної заяви, вартість 4000,00 грн.
На підтвердження здійснення відповідних витрат представником позивача надано складену ним довідку про отримання грошових коштів за цим договором у сумі 4000,00 грн.
Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача в тій частині, що довідка про отримання грошових коштів від 10.11.2022 року, видана адвокатом Вишняковим Д.О. не являється належним доказом сплати понесених позивачем витрат на правову допомогу з огляду на таке.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.04.2020 (справа №727/4597/19), відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР, Положення про форму та зміст розрахункових документів затверджене наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13, а також Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148, не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.
Тобто, аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає підстави для висновку, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.
Разом з цим, статтею 134 КАС України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.
З урахуванням наведеного Верховний Суд вказав, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що довідка про отримання грошових коштів від 10.11.2022 року, видана адвокатом Вишняковим Д.О. є належним доказом щодо здійснення позивачем оплати витрат на оплату послуг адвоката.
Вирішуючи питання про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що компенсація таких витрат здійснюється у випадку доведення здійснення витрат пов`язаних з розглядом саме цієї справи та враховуючи принцип співмірності здійснених витрат.
У частині шостій статті 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд враховує те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд враховує під час вирішення такого питання.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
У постанові Верховного суду від 04.02.2020 у справі №280/1765/19, адміністративне провадження №К/9901/607/20) міститься правовий висновок про те, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Упостанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 160/6899/20 містяться правові висновки: «Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо».
Враховуючи незначну складність категорії справи, у якій складалась позовна заява, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах, суд вважає, що заявлені до стягнення витрати за підготовку і подання такого адміністративного позовуне відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), співмірності послуги категоріям складності справи, ціни позову та її значення.
Враховуючи вищенаведене, оцінивши складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, приймаючи до уваги предмет спорута значення справи для сторони, а також приймаючи до уваги наведені заперечення сторони відповідача щодо розміру заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю даної справи, явно завищеним порівняно з ціною позову і завищеним щодо іншої сторони спору ,а тому з урахуванням конкретних обставин цієї справи вважає за необхідне обмежити розмір витрат за складання позовної заяви, які підлягають компенсації, до 500,00 грн., з огляду на розумну необхідність таких судових витрат для даної справи.
Керуючись ст. ст. 134, 139, 252 КАС України, суд, -
Поновити представнику позивача адвокату Вишнякову Дмитру Олександровичу строк на подання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Заяву представника позивача адвоката Вишнякова Дмитра Олександровичащодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, , адреса: м. Дніпро, вул. Троїцька, 20а

Відповідач: ОСОБА_3 , рік народження невідомо, РНОКПП невідомо, адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: Турбіна Т. Ф.