Справа № 480/5678/21
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року

м. Київ

справа № 480/5678/21

адміністративне провадження № К/990/2018/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Пасічник С.С.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 (суддя Павлічек В.О.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022 (судді: Русанова В.Б. (головуючий), Жигилій С.П., Перцова Т.С.) у справі №480/5678/21 за позовом Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (далі - відповідач, контролюючий орган), з урахуванням уточнень, про визнання протиправним та скасування рішення від 29.04.2021 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині нарахованої пені у сумі 1 980 331,09 грн.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неврахування контролюючим органом при прийнятті оскаржуваного рішення приписів пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VІ), згідно якого протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) платникам єдиного внеску пеня не нараховується, а отже позивачу безпідставно було нараховано пеню за період з 1 березня 2020 року по 29 липня 2020 року на суму 1 980 331,09 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2021, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022, позов Товариства задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення від 29.04.2021 № в частині нарахованої пені у сумі 1 980 331,09 грн.

4. Рішення судів обґрунтовано тим, що відповідач протиправно, всупереч вимог пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахував позивачу пеню в розмірі 1 980 331,09 грн за не своєчасну сплату сум страхових внесків з єдиного внеску у період дії карантину, а саме з 01.03.2020 по 29.07.2020.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2021, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства.

6. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що контролюючим органом прийнято рішення від 29.04.2021 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до Товариства застосовано штраф у розмірі 9286 139,99 грн за період з 23.10.2018 до 29.07.2020 та нараховано пеню за вказаний період у розмірі 16926159,35 грн (а.с. 11 - 20).

Згідно оскаржуваного рішення штраф у розмірі 9 286 139,99 грн за період з 23.10.2018 по 29.07.2020 застосовано до позивача за несвоєчасно перерахований до бюджету єдиний внесок за вересень 2018 року - липень 2019 року у загальному розмірі 49 206 425,28 грн по термінах сплати 22.10.2018, 20.11.2018, 20.12.2018, 21.01.2019, 20.02.2019, 20.03.2019, 22.04.2019, 20.05.2019, 20.06.2019, 22.07.2019, 20.08.2019 (фактично сплата відбулась з 23.10.2018 по 29.07.2020), а також нараховано пеню у розмірі 16 926 159,35 грн.

Із розрахунку нарахованої пені, наданого відповідачем на вимогу суду першої інстанції, судами було встановлено, що за період з 01.03.2020 (початок карантину) по 29.07.2020 (день сплати всієї суми недоїмки) позивачу спірним рішенням нараховано пеню в сумі 1980 331,09 грн.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. Підставою касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій контролюючий орган зазначив неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права у випадку, передбаченому пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування положень пункту 9-11 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

За позицією відповідача судами першої та апеляційної інстанцій при застосуванні пункту 9-11 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не враховано, того, що порушення законодавства в частині термінів сплати єдиного внеску (несвоєчасної сплати) відбулось позивачем до 01 березня 2020 року, тобто до початку дії мораторію, оскільки граничними термінами сплати єдиного внеску за період вересень 2018 року - липень 2019 року були 22.10.2018, 20.11.2018, 20.12.2018, 21.01.2019, 20.02.2019, 20.03.2019, 22.04.2019, 20.05.2019, 20.06.2019, 22.07.2019, 20.08.2019. Отже відсутні підстави не нараховувати пеню.

Тобто контролюючий орган вважає, що визначальним є момент вчинення порушення, який в даному випадку визначається граничним строком сплати єдиного внеску, і якщо таке правопорушення фактично вчинено до 01 березня 2020 року то відповідно відповідальність у вигляді пені та штрафних санкцій має застосовуватись в повному обсязі.

9. Товариством надано відзив на касаційну скаргу, в якому позивач вказує на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність тверджень контролюючого органу про порушення позивачем вимог законодавства, у зв`язку з чим просить залишити касаційну скаргу контролюючого органу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій просить залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої і апеляційної інстанцій

10. Надаючи оцінку доводам скаржника у касаційні скарзі колегія суддів касаційної інстанції виходить з вимог частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, Верховний Суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску згідно з частиною четвертою статті 8 Закону України №2464 VI визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи (частина восьма статті 9).

Днем сплати єдиного внеску згідно з частиною десятою статті 9 Закону №2464-VI вважається:

1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу або на єдиний рахунок - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на вказані рахунки;

2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;

3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина одинадцята статті 9).

Згідно частини дванадцятої статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (частина перша статті 2).

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (частина третя статті 25).

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина десята статті 25).

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до податкового органу або позову до суду (частина тринадцята статті 25).

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення (частина чотирнадцята статті 25).

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. На суму недоїмки (сума єдиного внеску своєчасно не сплачена у визначені строки) нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

При цьому Законом України від 17 березня 2020 року № 533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» було доповнено, зокрема, пунктом 9-11.2.

Відповідно до пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню.

Отже, пеня у період з 01 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину не нараховується.

Посилання контролюючого органу на те, що порушення позивачем законодавства в частині термінів сплати єдиного внеску (несвоєчасної сплати) відбулось позивачем до 01 березня 2020 року, тобто до початку дії мораторію, а отже до спірних правовідносин не застосовуються положення, зокрема, пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI колегія суддів не приймає до уваги з огляду на наступне.

Правове значення у контексті застосування пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI має саме факт вчинення відповідного порушення, складом, якого, в даному випадку, є порушення строків сплати єдиного внеску (несвоєчасна сплата).

При цьому податкове правопорушення у вигляді несвоєчасної сплати є триваючим порушенням, початком якого є перший календарний день, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, а закінчується таке правопорушення в день фактичної сплати (перерахування) єдиного внеску. Пеня нараховується за кожний день прострочення платежу.

Колегія суддів зазначає, що обставини щодо періоду вчинення правопорушення мають значення для визначення розміру нарахування пені, а не у цілях встановлення застосовності пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI до спірних правовідносин у правовій кваліфікації такого правопорушення, як триваючого.

Пункт 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI містить чітку вказівку на темпоральний критерій застосування з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину.

Відтак, в незалежності від того, що початок вчинення триваючих правопорушень у спірних правовідносинах припадав на періоди 2018 - 2019 роки, тобто до початку дії мораторію, враховуючи вимоги пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI, у контролюючого органу були відсутні підстави для нарахування позивачу пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску починаючи з 01.03.2020 по 29.07.2020, проте за період до 01.03.2020 пеня підлягає нарахуванню.

Таким чином суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано дійшли висновку про визнання протиправним та скасування рішення від 29.04.2021 № в частині нарахованої пені у сумі 1 980 331,09 грн за період з 01.03.2020 по 29.07.2020.

11. Колегія суддів зазначає, що підставою касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій контролюючий орган зазначав відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування положень пункту 9-11 (вцілому) розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Проте спірні правовідносини у цій справі стосуються виключно пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI, а саме щодо нарахування пені в період з 01.03.2020.

Нарахування штрафних санкцій не є спірним у цій справі, а відтак суд не робить висновків стосовно застосування положень пункту 9-11.1 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який безпосередньо стосується штрафних санкцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

12. Наведене вище у сукупності дає підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів сторін.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті висновків судів попередніх інстанцій.

13. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022 слід залишити без задоволення.

14. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022 у справі №480/5678/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіІ.Я.Олендер І.А. Гончарова С.С. Пасічник