Справа № 460/13563/21
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/13563/21 пров. № А/857/17185/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Пліша М.А.,

за участі секретаря судового засідання Гранат В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року (суддя Дудар О.М., м. Рівне, повний текст рішення складено 24 жовтня 2022 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у жовтні 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради (далі Департамент), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 03.02.2022, просив:визнати протиправним та скасувати наказ Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради (далі Управління) від 30.08.2021 №125-к "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновити ОСОБА_1 з 01.09.2021 в Департаменті на посаді, що рівнозначна посаді заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Вараської міської ради; стягнути з Департаменту середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2021 по день прийняття рішення судом у цій справі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивача протиправно, без пропозиції будь-якої вакантної посади, було звільнено з посади заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що Департамент як особа стосовно якої винесено рішення, був позбавлений правана виклад своїх заперечень у судовому засіданні. Зазначає, що оскаржуване рішення впливає на права та обов`язки Вараської міської ради, однак судом першої інстанції таку не було залучено в якості третьої особи. Вважає, що Департамант не є правонаступником Управління, а є самостійним виконавчим органом Вараської міської ради галузевої та функціональної компетенції з правом юридичної особи. Вказує, що Департамент не був роботодавцем позивача, а відтак будь-яких зобов`язань щодо вжиття заходів для працевлаштування позивача у нього не було.

Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 розпорядженням Кузнецовського міського голови від 01.09.1998 №113-р був призначений на посаду начальника відділу субсидійКузнецовського міськвиконкому. Наказом від 10 листопада 1999 року №86 "Про прийом на роботу ОСОБА_1 " позивача прийнято по переводу з 01.11.1999 начальником відділу субсидії управління соціального захисту населення (т.1 а.с.9). Наказом від 27 січня 2003 року №13-к "Про зміни в структурі управління праці та соціального захисту населення" ОСОБА_1 призначено з 01.01.03 заступником начальника управління соціального захисту населення (т.1 а.с.10). Зазначену посаду позивач обіймав до 31.08.2021. Станом на 01.09.2021 безперервний трудовий стаж ОСОБА_1 в органах праці та соціального захисту населення становить 21 рік 10 місяців.

Ці обставини підтверджуються трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (т.1, а.с.11-13).

Рішенням Вараської міської ради від 28 травня 2021 року №383 "Про припинення юридичної особи публічного права управління праці та соціального захисту виконавчого комітету Вараської міської ради шляхом ліквідації" вирішено припинити юридичну особу публічного права Управління праці та соціального захисту виконавчого комітету Вараської міської ради шляхом ліквідації (т.1 а.а.с.226-227).

Наказом голови ліквідаційної комісії Управління праці та соціального захисту виконавчого комітету Вараської міської ради від 31 травня 2021 року №24 "Про припинення юридичної особи публічного права управління праці та соціального захисту виконавчого комітету Вараської міської ради шляхом ліквідації" наказано припинити діяльність Управління праці та соціального захисту виконавчого комітету Вараської міської ради шляхом ліквідації (т.1 а.с.228).

11 червня 2021 року головою ліквідаційної комісії Управління праці та соціального захисту виконавчого комітету Вараської міської ради відповідно до рішення Вараської міської ради від 28 травня 2021 року №383 "Про припинення юридичної особи публічного права управління праці та соціального захисту виконавчого комітету Вараської міської ради шляхом ліквідації", статті 49-2 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), у зв`язку з ліквідацією Управління праці та соціального захисту виконавчого комітету Вараської міської ради ОСОБА_3 попереджено про наступне вивільнення з посади заступника начальника Управління праці та соціального захисту виконавчого комітету Вараської міської ради 31 серпня 2021 року за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (т.1 а.с.69).

Наказом голови ліквідаційної комісії Управління праці та соціального захисту виконавчого комітету Вараської міської ради від 30 серпня 2021 року №125-к "Про звільнення ОСОБА_1 " позивач був звільнений з посади заступника начальника Управління праці та соціального захисту виконавчого комітету Вараської міської ради у зв`язку з ліквідацією Управління праці та соціального захисту виконавчого комітету Вараської міської ради, пункт 1 статті 40 КЗпП України (т.1 а.с.15).

Зазначений наказ видано відповідно до пункту 1 частини першої статті 40, статей 44, 47, 116 КЗпП України, на виконання рішення Вараської міської ради від 28.05.2021 №383 "Про припинення юридичної особи публічного права управління праці та соціального захисту виконавчого комітету Вараської міської ради шляхом ліквідації", враховуючи письмове попередження про наступне вивільнення у зв`язку з ліквідацією Управління праці та соціального захисту виконавчого комітету Вараської міської ради від 11.06.2021 №1/16-1-1520. Вважаючи наказ про звільнення протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в Управлінні фактично відбулася не ліквідація, а реорганізація. При цьому, відповідачем не було виконано обов`язку щодо працевлаштування позивача, тобто звільнено позивача протиправно.У сукупності викладеного, суд дійшов висновку, що звільнення позивача з посади здійснено із порушенням процедури, визначеної КЗпП України. Отже, зазначений наказ є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач поновленню на посаді.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною шостою статті 43 Конституції України гарантовано громадянам захист від незаконного звільнення.

Статтею 5-1 КЗпП України установлено гарантії забезпечення права громадян на працю, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з частиною четвертою статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Частина перша статті 42 КЗпП України унормовує, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Згідно з положеннями статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Частина перша статті 235 КЗпП України визначає, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, судовому контролю у цій справі підлягає наказ про звільнення позивача у зв`язку з ліквідацією Управління, а тому слід з`ясувати чи відбулася фактична ліквідація зазначеного органу. Суд першої інстанції виходив з того, що фактично відбулася не ліквідація, а реорганізація.

Апелянт вважає такий висновок неправильним, та зазначає, що Департамент не є правонаступником Управління, а є самостійним виконавчим органом Вараської міської ради галузевої та функціональної компетенції з правом юридичної особи, а відтак будь-яких зобов`язань щодо вжиття заходів для працевлаштування позивача у нього не було.

Апеляційний суд зазначає, що 13.01.2022 суд першої інстанції задовольнив клопотання позивача та допустив процесуальне правонаступництво у справі шляхом заміни відповідача, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради, його правонаступником - Департаментом соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради.

Вказана ухвала Рівненського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 була оскаржена Департаментом в апеляційному порядку, та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2022 залишена без змін.

Зокрема, ухвалюючи дане рішення колегія суддів виходила з того, що відбулося повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого суб`єкта, яке свідчить про правонаступництво у сфері управлінської діяльності органу праці та соціального захисту населення територіальної громади міста Вараш (публічне правонаступництво). Таким чином, оскільки з 04.01.2022 Управління втратило повноваження державного органу, який згідно із законом виконує функції, а тому відповідно, не може здійснювати права та виконувати обов`язки сторони у справі, а відтак відповідати за зобов`язання, які на нього покладені, в тому числі за судовими рішеннями, оскільки таке повноваження у зазначеній сфері набуто іншим органом, яким є Департамент.

Постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2022 в касаційному порядку не оскаржувалося. Таким чином, Департамент є правонаступником Управління, вказане встановлено рішення суду, яке має преюдиційне значення в даній справі.

Також, Відповідно до частини першої статті 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Отже, припинення юридичної особи шляхом ліквідації правонаступництва не передбачає.

Поряд з цим, публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.07.2021 по справі №812/1633/17.

Частиною другою статті 104 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно із частиною першою статті 89, частиною четвертою статті 91 Цивільного кодексу України, юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення.

Судом встановлено, що рішенням Вараської міської ради від 14 квітня 2021 року №309"Про створення юридичної особи - Департамент соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради" міською радою було утворено Департамент соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради (т.1 а.а.с.20).

Зазначеним рішенням було затверджено положення про Департамент соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради (т.1 а.а.с.21-26).

Згідно з інформацією із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державну реєстрацію Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради проведено 15.04.2021 (номер запису 000000611) (т.2 а.с.91, зворот).

Як зазначено судом вище, рішенням Вараської міської ради від 28 травня 2021 року №383 "Про припинення юридичної особи публічного права - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради шляхом ліквідації" вирішено припинити юридичну особу публічного права Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради шляхом ліквідації.

Відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 04.01.2022 внесено запис про припинення Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради (номер запису: 016000219; підстава: рішення щодо припинення) (т.2 а.с.91).

Рішенням Вараської міської ради від 20 серпня 2021 року №605 "Про безоплатну передачу майна з балансу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради на баланс Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради" погоджено безоплатну передачу комунального майна згідно з додатком 1 з балансу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради на баланс Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради (т.1 а.а.с.37-45).

Рішенням Вараської міської ради від 20 серпня 2021 року №609 "Про внесення змін до бюджету Вараської міської територіальної громади на 2021 рік" Управлінню праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради, як головному розпоряднику коштів, було зменшено бюджетні асигнування на програму соціального захисту на загальну суму 814249,87грн з одночасним збільшенням зазначених видатків Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради на суму 814249,87грн (т.2 а.а.с.41-50).

Відповідно до частини третьої статті 143 Конституції України, органам місцевого самоврядування можуть надаватися законом окремі повноваження органів виконавчої влади. Держава фінансує здійснення цих повноважень у повному обсязі за рахунок коштів Державного бюджету України або шляхом віднесення до місцевого бюджету у встановленому законом порядку окремих загальнодержавних податків, передає органам місцевого самоврядування відповідні об`єкти державної власності.

За приписами статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР), повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, є делегованими повноваженнями.

Делеговані повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері соціального захисту населення визначено пунктом б частини першої статті 34 Закону №280/97-ВР.

До них, зокрема, належать: забезпечення здійснення передбачених законодавством заходів щодо поліпшення житлових і матеріально-побутових умов осіб з інвалідністю, ветеранів війни та праці, громадян, реабілітованих як жертви політичних репресій, військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, сімей, які втратили годувальника, багатодітних сімей, громадян похилого віку, які потребують обслуговування вдома, до влаштування в будинки осіб з інвалідністю і громадян похилого віку, які мають потребу в цьому, дітей, що залишилися без піклування батьків, на виховання в сім`ї громадян; вирішення відповідно до законодавства питань надання соціальних послуг особам та сім`ям з дітьми, які перебувають у складних життєвих обставинах та потребують сторонньої допомоги, забезпечення утримання та виховання дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах; вирішення відповідно до законодавства питань про надання пільг і допомоги, пов`язаних з охороною материнства і дитинства; вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування; подання відповідно до законодавства одноразової допомоги громадянам, які постраждали від стихійного лиха; вирішення відповідно до законодавства питань про надання компенсацій і пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в інших випадках, передбачених законодавством.

Крім того, відповідно до пункту а частини першої статті 34 Закону №280/97-ВР, до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, вирішення відповідно до законодавства питань про подання допомоги особам з інвалідністю, ветеранам війни та праці, сім`ям загиблих (померлих або визнаних такими, що пропали безвісти) військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас (крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу) або відставку, особам з інвалідністю з дитинства, багатодітним сім`ям у будівництві індивідуальних жилих будинків, проведенні капітального ремонту житла, у придбанні будівельних матеріалів; відведення зазначеним особам у першочерговому порядку земельних ділянок для індивідуального будівництва, садівництва та городництва.

Під час розгляду справи суд проаналізував зміст Положення про Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради, затвердженого рішенням Вараської міської ради від 09.06.2-017 №819 (т.1 а.а.с.30-36), та Положення про Департамент соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради, затвердженого рішенням Вараської міської ради від 14.04.2021 №309 (т.1 а.а.с.21-26).

Розділом 2 Положення про Департамент соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради визначено, що його завданням є, зокрема, забезпечення реалізації державної політики у сфері соціально-трудових відносин, оплати і належних умов праці, зайнятості населення; у сфері соціальної підтримки та надання соціальних послуг вразливим верствам населення, зокрема особам похилого віку, з інвалідністю, ветеранам війни (в тому числі учасникам антитерористичної операції, операції об`єднаних сил), особам, на яких поширюється чинність законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та " Про жертви нацистських переслідувань", громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, сім`ям з дітьми, багатодітним, молодим сім`ям, сім`ям та особам, які перебувають у складних життєвих обставинах, малозабезпеченим, внутрішньо переміщеним особам, іншим категоріям осіб, які згідно із законодавством України мають право на пільги та отримання житлових субсидій;виконання програм і заходів у сфері соціального захисту населення, спрямованих на покращення становища сімей, забезпечення оздоровлення та відпочинку дітей; забезпечення рівних прав і можливостей для участі жінок і чоловіків у політичному, економічному та культурному житті, протидії дискримінації за ознакою статі та торгівлі людьми; організація на території Вараської міської територіальної громади надання соціальних послуг (соціальне обслуговування), тощо.

Вказані завдання відповідають меті та основним завданням Управління, закріпленим у Положенні про Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради.

Отже, у цьому випадку відбулося повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого суб`єкта, яке свідчить про правонаступництво у сфері управлінської діяльності органу праці та соціального захисту населення територіальної громади міста Вараш (публічне правонаступництво).

Верховний Суд України в постановах від 04 березня 2014 року (справа №21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа № 1-108а14), від 28 жовтня 2014 року (справа №21-484а14) сформулював правову позицію, відповідно до якої ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Аналогічна позиція висловлювалася також у постановах Верховного Суду, зокрема від 12 грудня 2018 року у справі №826/25887/15, від 17 липня 2019 року у справі №820/2932/16.

Так, Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі №820/2932/16 зазначив, що якщо ліквідовано орган з одночасним створенням іншого органу, який буде виконувати повноваження (завдання) органу, що ліквідується, то зобов`язанням роботодавця (держави) є вжиття заходів щодо працевлаштування працівників ліквідованого у такий спосіб органу.

У постанові від 04 липня 2019 року у справі №2а-108/12/2670 Верховний Суд зазначив, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

З огляду на те, що у спірних правовідносинах як ліквідований структурний орган органу місцевого самоврядування, так і новостворений - виконують (виконували) делеговані повноваження органів виконавчої влади (державних органів), суд вважає за необхідне застосувати наведені висновки Верховного Суду України та Верховного Суду під час розгляду цієї справи.

Суд зазначає, що в розпорядчому акті органу місцевого самоврядування рішенні Вараської міської ради від 28 травня 2021 року №383 не наведено обґрунтування доцільності відмови від виконання завдань та функцій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради.

Поряд з цим, функції вказаного органу, що ліквідується, покладено на інший орган Департамент соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради.

Отже, з 15 квітня 2021 року дати державної реєстрації Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради, до нього перейшли повноваження та функції, зокрема, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради, яке втратило такі повноваження та функції згідно з рішенням Вараської міської ради від 28 травня 2021 року №383.

Таким чином, відхиляє доводи апелянта про те, що Департамент не є правонаступником Управління, оскільки що з аналізу вищенаведеного вбачається, що в Управлінні фактично відбулася не ліквідація, а реорганізація.

При цьому, відповідачем не було виконано обов`язку щодо працевлаштування позивача, тобто звільнено позивача протиправно.

Згідно з матеріалами справи, у період з 15 квітня 2021 року по 31 серпня 2022 у новоствореному Департаменті соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради існували вакантні посади, в тому числі: посади директора, заступника директора департаменту, завідувачів секторів, начальників відділів.

Відповідно до рішення Вараської міської ради від 24 лютого 2021 року №110 "Про затвердження структури виконавчих органів Вараської міської ради, загальної чисельності працівників апарату управління", загальна чисельність працівників Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради становила 53 штатні одиниці. Структуру введено в дію з 01 березня 2021 року (т.1 а.а.с.60-64).

Відповідно до рішення Вараської міської ради від 20 серпня 2021 року №110 "Про затвердження структури виконавчих органів Вараської міської ради, загальної чисельності працівників апарату управління", загальна чисельність працівників Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради становила 56 штатних одиниць. Структуру введено в дію з 01 вересня 2021 року (т.1 а.а.с.65-68).

Згідно з інформацією, що міститься в листі Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради від 28.09.2021 №7100-3Г-812-21, станом на 11 червня 2022 року (дата попередження позивача про звільнення) в Департаменті соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради вакантними було 33 посади, станом на 31серпня 2022 (дата звільнення позивача) 8 посад (т.1 -а.а.с.95-96).

Поряд з цим, позивачу жодну з вакантних посад запропоновано не було.

Ці обставини, підтверджуються письмовими доказами, отриманими судом, та не заперечуються сторонами.

Таким чином, оскільки Департамент є правонаступником Управління, то позивач, з метою ефективного захисту його прав, повинен бути поновленим на рівнозначній посаді в Департаменті. Посада, на якій необхідно поновити позивача, має бути рівнозначною посаді заступника начальника Управління.

Суд зазначає, що у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису - ввести скорочену посаду, а якщо підприємство, установу реорганізовано - рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року у справі №808/2741/16, у постанові від 23 вересня 2021 року у справі №807/2322/15.

Суд зауважує, що приписи законодавства про працю не містять терміну "рівнозначна посада", та вважає, що рівнозначною посадою є така посада, яка відповідає кваліфікації службовця органу місцевого самоврядування.

Кваліфікація як рівень досягнення компетентності є результатом навчання на певному рівні вищої освіти, який визначає здатність особи успішно здійснювати професійну діяльність у певній галузі.

Відповідно до пункту 12 статті 1 Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.2014 №1556-VII (далі Закон №1556-VII), кваліфікація - офіційний результат оцінювання і визнання, який отримано, коли уповноважена установа встановила, що особа досягла компетентностей (результатів навчання) відповідно до стандартів вищої освіти, що засвідчується відповідним документом про вищу освіту.

За визначенням пунктів 8, 13, 20, 21 статті 1 Закону №1556-VII, компетентність - динамічна комбінація знань, вмінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, яка визначає здатність особи успішно здійснювати професійну та подальшу навчальну діяльність і є результатом навчання на певному рівні вищої освіти; галузь знань - основна предметна область освіти і науки, що включає групу споріднених спеціальностей, за якими здійснюється професійна підготовка; спеціальність - складова галузі знань, за якою здійснюється професійна підготовка; спеціалізація - складова спеціальності, що визначається вищим навчальним закладом та передбачає профільну спеціалізовану освітньо-професійну чи освітньо-наукову програму підготовки здобувачів вищої та післядипломної освіти.

Таким чином, враховуючи наведене та факт припинення Управління як юридичної особи, суд першої інстанції, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, правильно дійшов висновку, що позивача слід поновити в Департаменті на рівнозначній посаді.

Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Також, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Стосовно обрахунку середнього заробітку, Департаментом не наведено в апеляційній скарзі аргументів щодо неправильності такого.

Таким чином, колегія суддів резюмує, що судом першої інстанції правильно обчислено згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100) середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача, який становить 265130,58грн: 927,03грн (середньоденний заробіток) х 286 днів (час вимушеного прогулу з 01.09.2022 по 12.10.2022).

Стосовно доводів апелянта про те, що Департамент як особа стосовно якої винесено рішення, був позбавлений права на виклад своїх заперечень у судовому засіданні. Колегія суддів відхиляє такі з огляду на наступне.

Провадження у даній справі було відкрито судом 05.10.2021, оскаржуване рішення прийнято 12.10.2022, тобто розгляд справи тривав більше року. Судові засідання призначались вісім разів, а саме на 02.11.2022, 30.11.2022, 21.11.2022, 13.01.2022, 10.02.2022, 25.08.2022, 23.09.2022, 12.10.2022. Судові засідання відбулися 13.01.2022, 10.02.2022, 25.08.2022, 12.10.2022, тобто чотири рази судові засідання відкладались за клопотаннями відповідача або у зв`язку із його неявкою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що учасники справи повинні належно користуватися процесуальними правами та обов`язками, а також слід врахувати розумність строків розгляду справи судом, а відтак відхиляє покликання апелянта на те, що клопотання про відкладення розгляду справи не було задоволено і що відповідач був позбавлений права на виклад своїх заперечень у судовому засіданні. Більше того, клопотання про відкладення було мотивоване метою збереження життя і здоров`я учасників судового процесу, однак відповідач не був позбавлений права на участь в судовому засіданні в режимі відео конференції.

Стосовно покликання апелянта на те, що судом першої інстанції не було залучено Вараську міську раду в якості третьої особи, однак відсутні докази яким чином рішення у даній справі може вплинути на права та інтереси Вараської міської ради. Посилання на те, що виплата середньої заробітної плати буде проведено за рахунок коштів бюджету такої колегія суддів відхиляє, оскільки Департамент є юридичною особою публічного права, наділений цивільною правоздатністю юридичної особи та у повному обсязі несе відповідальність, в тому числі і за рішенням суду, тобто середній заробіток буде виплачений за рахунок коштів Департаменту.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року в справі №460/13563/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 16 березня 2023 року