Справа № 380/6746/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/6746/22 пров. № А/857/13962/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року (суддя Кравців О.Р., час ухвалення не вказаний, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту не вказана),

в адміністративній справі №380/6746/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У квітні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру призначеної пенсії позивача з 82% до 70% сум грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2018 року, а також щодо відмови провести перерахунок пенсії з урахування сум додаткових видів грошового забезпечення на підставі поданої довідки від 04.08.2021 №196; 2) зобов`язати відповідача здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії позивачу відповідно до ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб, у порядку і розмірах визначених постановами Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб та "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум; 3) зобов`язати відповідача провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії додаткових видів грошового забезпечення, згідно поданої ГУ ДФС у Львівській області довідки від 04.08.2021 №196 виходячи з відсоткового значення 82% грошового забезпечення та виплачувати її в подальшому; 4) стягнути з відповідача на користь позивача 1984,80 грн. судового збору та 4000 грн. правничої допомоги.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення основного розміру призначеної пенсії ОСОБА_1 з 82% до 70% сум грошового забезпечення починаючи з 01.01.2018, а також щодо відмови провести перерахунок пенсії з урахування сум додаткових видів грошового забезпечення на підставі поданої довідки від 04.08.2021 №196. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб, у порядку і розмірах визначених постановами Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб та "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести з 01.01.2021 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії додаткових видів грошового забезпечення, згідно з поданою Головним управлінням ДФС у Львівській області довідкою від 04.08.2021 №196, виходячи з відсоткового значення 82% грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1488,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, вважаючи, що таке ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповністю досліджено обставини справи, що є підставою для скасування рішення суду в задоволеній частині з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що за матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 з 01.01.2010 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону-2262 в розмірі 82% грошового забезпечення. Щодо перерахунку пенсії, то зазначає скаржник, що при зміні грошового забезпечення військовослужбовців чинним законодавством передбачено проведення масового перерахунку всіх пенсій військовослужбовцям (без подання заяви особою про перерахунок пенсії), а не індивідуально по окремих особах. Також зазначає апелянт, що відповідно до норм законодавства, чинного на момент перерахунку пенсії максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до ст.13 Закону-2262, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Тому відповідач правомірно перерахував пенсію, виходячи з 70% розміру грошового забезпечення позивача, оскільки на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії з 01.01.2018 встановлений максимальний розмір пенсії 70% відповідних сум грошового забезпечення. Вважає апелянт, що підстави для проведення перерахунку пенсії позивача з 01.01.2021 відсутні. Окрім цього, довідка від 04.08.2021 №196 видана на звернення ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області, а не відповідно до Порядку-45. Звертає увагу, в грудні 2020 року основний розмір грошового забезпечення працівників податкової міліції не збільшувався. Розмір додаткових видів грошового забезпечення станом на 01.12.2020 визначався з урахуванням наявної економії кошторисних призначень в Головному управлінні ДФС у Львівській області. Щодо стягнення з відповідача судового збору, то основною ціллю, на яку використовуються кошти Пенсійного фонду є виплата пенсій, а сплата судового збору чи судових витрат може створити перешкоди у виконанні основного завдання відповідача. Стосовно стягнення з ГУ ПФУ у Львівській області витрат на правову допомогу зазначає апелянт, що надані адвокатом документи не доводять факт понесення позивачем витрат на правову допомогу в даній адміністративній справі. Також просить врахувати, що дана справа є справою незначної складності, провадження здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справи, в Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено чисельні судові рішення різних інстанцій з аналогічного предмету спору та аналогічними мотивами тим, що приведені у адміністративному позові ОСОБА_1 що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення суду від 30.08.2022 в частині задоволення позовних вимог та в скасованій частині постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2022 року та від 29.12.2022 року відкрито апеляційне провадження у цій справі №380/6746/22 за апеляційною скаргою ГУ ПФУ у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 року та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою апеляційного суду від 16.01.2023 року зупинено апеляційне провадження в цій справі №380/6746/22, а ухвалою апеляційного суду від 17.03.2023 року поновлено апеляційне провадження і продовжено розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задоволити частково.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в органі Пенсійного фонду України як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII, яка призначена 01.01.2010 року у розмірі 82% сум грошового забезпечення (а.с. 10).

01.01.2018 року позивачу проведено відповідачем перерахунок пенсії за вислугу років на підставі постанови КМУ №103 від 21.02.2018 згідно постанови КМУ №704 на підставі довідки Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 28.03.2018 №224/8/13-09-05-006 у розмірі 70% сум грошового забезпечення (а.с. 11, 12).

На підставі заяви позивача Головним управлінням ДФС у Львівській області виготовлено та видано позивачу довідку №196 від 04.08.2021 про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01 грудня 2020 року, за відповідною посадою позивача на день звільнення зі служби (а.с. 13).

08.02.2022 позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі довідки ГУ ДФС у Львівській області №196 від 04.08.2021 (а.с. 14).

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 11.04.2022 за №4486-2588/Д-52/8-1300/22 повідомило представника позивача ОСОБА_1 про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії на підставі довідки ГУ ДФС у Львівській області №196 від 04.08.2021 (а.с. 15).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії при здійсненні її перерахунку з 82% до 70% сум грошового забезпечення, а також щодо відмови провести перерахунок пенсії з урахування сум додаткових видів грошового забезпечення на підставі поданої довідки від 04.08.2021 №196, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, на переконання колегії суддів, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Також колегія суддів наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись. Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Водночас, колегія суддів апеляційного суду наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу призначена пенсія з 01.01.2010 року у розмірі 82% грошового забезпечення. Пенсію у такому відсотковому розмірі позивач отримував до 01.01.2018.

Тобто, позивач знав, що з 01 січня 2018 року йому було проведено перерахунок пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення.

Проте до адміністративного суду з вимогами щодо визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення основного розміру призначеної пенсії позивача з 82% до 70% сум грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2018 року та зобов`язання відповідача здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії позивачу відповідно до ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб, у порядку і розмірах визначених постановами Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб та "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум, позивач звернувся лише 22 квітня 2022 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 122 КАС України.

При цьому колегія суддів апеляційного суду зазначає, що отримання позивачем листа відповідача від 11.04.2022 року у відповідь на його заяву від 08.02.2022 не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав у відповідній частині вимог, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку. Позивач щомісячно отримував пенсійні платежі, а тому в будь-якому разі її розмір був відомий позивачу. До того ж, позивач мав об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено той чи інший її перерахунок пенсії, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Крім цього, слід зазначити, що вказані вище звернення і відповідь стосувались лише питання щодо перерахунку пенсії на підставі довідки ГУ ДФС у Львівській області від 04.08.2021 року №196 про розмір грошового забезпечення станом на 01.12.2020 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону №1788-ХІ та статті 46 Закону №1058-ІV (щодо не обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Враховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру грошового забезпечення з 01.01.2018 із 82% до 70% та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу суми пенсії за вислугу років з 01.01.2018 у розмірі 82% суми грошового забезпечення, позивачем не зазначено та в ході судового розгляду справи таких не встановлено, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 123 КАС України та залишення без розгляду позовних вимог у відповідній частині, що лежать в площині за межами строку звернення до суду, визначеного приписами статті 122 КАС України.

Вказана правова позиція щодо застосування до спірних правовідносин положень статей 122, 123 КАС України узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а та постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частинами 3 і 4 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За таких обставин, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність залишення без розгляду позовних вимог у наведеній вище частині.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми процесуального права в частині вирішення позовних вимог до відповідача ГУ ПФУ у Львівській області про визнання протиправними дій щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 82% грошового забезпечення з 01.01.2018 та зобов`язання відповідача здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з врахуванням виплачених сум, а відтак оскаржуване рішення суду у наведеній частині відповідно до вимог статті 319 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про залишення позову в цій частині, які стосуються періоду поза межами визначеного статтею 122 КАС України строку звернення до суду, без розгляду, з наведених вище підстав.

Відносно позовних вимог, заявлених в межах строку звернення до суду, колегія суддів враховує наступне.

Так, вирішуючи позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача, які полягають у зменшенні відсоткового значення розміру пенсії з 82% до 70% сум грошового забезпечення, суд приймає до уваги, що ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу пенсія призначена у розмірі 82% грошового забезпечення.

Станом на час виходу позивача на пенсію загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до стаття 13 Закону №2262-XII, не повинен перевищувати 90%.

У подальшому, стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

На момент виникнення спірних правовідносин вказана вище стаття передбачала, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що застосування 70 відсоткового показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, як тому, що такий застосовується під час призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і тому, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Аналогічна правова позиція висловлена у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04 лютого 2019 року, ухваленому за результатами розгляду справи №240/5401/18, яке було залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року.

Отже, для перерахунку пенсії позивача, відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Це стосується і випадків перерахунку пенсії на виконання судового рішення, у якому не вказано розміру відсоткового значення пенсії.

Пенсійний орган не може його самостійно змінювати і встановлювати відсотковий розмір пенсії від грошового забезпечення відмінний від того, який був при призначенні пенсії.

Таким чином, відповідач, при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 року неправомірно самостійно зменшив відсоток грошового забезпечення, який застосовується при обчисленні розміру пенсії позивача з 82% на 70%.

Підсумовуючи встановлене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача, що виразились у зменшенні відсоткового значення розміру пенсії позивача з 82% до 70% сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку пенсії позивача, проте судовому захисту підлягають порушені права та інтереси позивача в межах шестимісячного строку звернення до суду, а отже починаючи з 22 жовтня 2021 року, та зобов`язання відповідача здійснити з 22 жовтня 2021 року перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII, у порядку і розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб та "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення, здійснивши таку виплату з урахуванням виплачених сум.

Відносно вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови провести перерахунок пенсії з урахування сум додаткових видів грошового забезпечення на підставі поданої довідки від 04.08.2021 №196 та зобов`язати відповідача провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії додаткових видів грошового забезпечення, згідно поданої ГУДФС у Львівській області довідки від 04.08.2021 №196, виходячи з відсоткового значення 82% грошового забезпечення та виплачувати її в подальшому, то така задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Статтею 43 Закону України №2262-XII передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частинами 2 і 3 статті 51 Закону №2262-XII, перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 63 Закону №2262-XII, перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України №2262-XII, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393» (Порядок №45) пунктом 1 Порядку №45, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45, передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України №2262-XII, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати розміри грошового забезпечення.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704, якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Відповідно до пункту 10 Постанови №704, ця постанова набрала законної сили з 01 березня 2018 року.

Отже, з набранням чинності Постанови №704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення діючих військовослужбовців та деяких інших осіб у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії.

З метою врегулювання порядку перерахунку пенсій особам, яким пенсії призначені відповідно до Закону України №2262-XII Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №103.

Пунктом 1 Постанови №103 встановлено перерахувати з 01 січня 2018 року пенсії, призначені згідно із Законом України №2262-XII до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови №704.

Також Постановою №103 було внесено відповідні зміни до Порядку №45.

Пунктом 5 абзацом 1 Порядку №45 (у редакції Постанови №103) передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

При цьому у Додатку 2 до Порядку №45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яка складається з розміру посадового окладу, окладу за військове (спеціальне) звання та процентної надбавки за вислугу років.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, в адміністративній справі №826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови КМУ №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

Постановою Верховного Суду від 12 листопада 2019 року залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року.

Оскільки зміни, внесені Постановою №103, зокрема, до додатку 2 Порядку №45, у якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, то з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку №45, яка діяла до зазначених змін.

При цьому порядок дій, який повинні вчинити відповідні державні органи, у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 Постанови №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, не змінився.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені зі служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Дрогобицькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області було сформовано для позивача довідку №224/8/13-09-05-006 від 28.03.2018 про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018, згідно з якою розмір грошового забезпечення за відповідною посадою становить 12060,00 грн., з них: посадовий оклад - 6630,00 грн; оклад за військовим званням - 1410,00 грн; надбавка за вислугу років (50%) - 4020,00 грн. (а.с. 12).

На підставі цієї довідки від 28.03.2018 року було проведено перерахунок пенсії позивача із 01.01.2018р. (а.с. 11).

У подальшому, ГУ ДФС у Львівській області сформовано для позивача довідку №196 від 04.08.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 01.12.2020, згідно з якою розмір грошового забезпечення за відповідною посадою становить 38639,70 грн, з них: посадовий оклад 6630,00 грн; оклад за військовим (спеціальним) званням «підполковник податкової міліції» - 1410,00 грн; надбавка за вислугу років (50%) - 4020,00 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15 відс.) 994,50 грн; надбавка за особливості проходження служби (100%) 12060,00 грн; премія (204%) 13525,20 грн. (а.с. 13).

Тобто, згідно цієї довідки №196 від 04.08.2021 працівникам податкової міліції за відповідною посадою завідуючого сектором обробки інформації та аналізу відділу податкової міліції ДПІ Дрогобицькому районі станом на 01.12.2020 було нараховано надбавку за особливості проходження служби у розмірі 100% та премію у розмірі 204%.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що довідка, яка видана ГУ ДФС у Львівській області від 04.08.2021 №196 про розмір грошового забезпечення станом на 01.12.2020 не надає позивачу права на перерахунок його пенсії з 01.01.2021.

Так, п.1 Розділу II Наказу Міністерства фінансів України №616 від 17.07.2018 (далі Порядок №616) передбачено, що посадові оклади особам начальницького складу податкової міліції встановлюються залежно від займаних ними посад у розмірах, установлених додатками 9-11 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та визначених у штатних розписах відповідних органів ДФС, з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до ч.2 Розділу IV Порядку №616, керівник ДФС та керівники її територіальних органів у межах асигнувань, що виділяються на утримання відповідних органів, мають право встановлювати надбавку за особливості проходження служби у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.

Надбавка для керівників, заступників керівників та інших осіб начальницького складу податкової міліції структурних підрозділів територіального органу ДФС, а також для перших заступників, заступників керівників територіальних органів ДФС нижчого рівня встановлюється та виплачується на підставі наказу керівника територіального органу ДФС за поданням, погодженим першим заступником або заступником керівника територіального органу ДФС відповідно до розподілу обов`язків.

У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення службової дисципліни надбавка за особливості проходження служби знімається або розмір її зменшується.

У разі недостатності фонду грошового забезпечення для проведення виплати надбавки її розмір переглядається.

Надбавку може бути переглянуто у бік як збільшення, так і зменшення або знято у тому самому порядку, в якому здійснюється її встановлення.

Преміювання осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) здійснюється відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення, відповідно до положення про преміювання, затвердженого наказом ДФС.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що збільшення відсоткового розміру окремих видів грошового забезпечення військовослужбовців за аналогічною посадою, зокрема, надбавки за особливості проходження служби та премії, яку займав позивач на час звільнення зі служби, на підставі розпорядчих документів ДФС, не є тотожним підвищенню грошового забезпечення на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України, а тому таку зміну розміру грошового забезпечення за окремою посадою не можна розглядати як підвищення грошового забезпечення військовослужбовців в цілому. Крім цього, надбавка за особливості проходження служби та премія є одноразовими.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що зміна розміру грошового забезпечення конкретних службовців, в тому числі осіб, які проходять службу на відповідній посаді, відбувалася з огляду на реалізацію керівником територіального органу ДФС своїх повноважень, визначених у Постанові №704 та Порядку №616, щодо встановлення у межах бюджетних асигнувань розміру надбавки за особливості проходження служби та преміювання.

Отже, у суду відсутні докази того, що станом на момент звернення позивача до ГУ ДФС у Львівській області із заявою про видачу оновленої довідки, відбулись зміни розміру грошового забезпечення за відповідною посадою, як обов`язкової передумови для виникнення у відповідача обов`язку для перерахунку пенсії позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2021, в тому числі і з 01.04.2019, як помилково вважає позивач про наявність такого права, на підставі довідки ГУ ДФС у Львівській області від 04.08.2021 року №196 про грошове забезпечення станом на 01.12.2020, а тому у вказаній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, апеляційна скарга відповідача у наведеній частині спростовує висновки суду першої інстанції.

Тому, відповідно до приписів статті 317, 319 КАС України, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати і прийняти нову постанову про залишення частини позовних вимог без розгляду та часткового задоволення решти позовних вимог.

Відповідно до статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що при поданні позову у 2022 році позивач сплатив судовий збір у загальному розмірі 1984,80 грн. як за дві вимоги немайнового характеру.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволено частково щодо однієї вимоги, тому з урахуванням приписів статті 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 992,40 грн., сплаченого за подання позову.

Відносно доводів відповідача (апелянта) про не підтвердження позивачем належним чином витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів враховує наступне.

Так, з приводу відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів на підставі аналізу положень статей 134, 139 КАС України зазначає, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в обумовленій сумі гонорару суду надано такі документи: договір №83 про надання правової допомоги від 04.02.2022 (копія); ордер на надання правничої (правової) допомоги від 04.02.2022 (оригінал); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (копія); акт виконаних робіт від 21.04.2022 (оригінал), відповідно до якого, сума до оплати за виконану роботу становить 4000,00 грн.; квитанцію на оплату правової допомоги на суму 4000,00 грн. (а.с. 16-19, 21).

На думку суду, для відшкодування витрат на правничу допомогу слід брати суму на яку фактично такі роботи виконано, тобто суму зазначену у акті виконаних робіт підписаною обома сторонами, а не згідно робіт запланованих в рахунку-фактурі.

Також слід зазначити, що витрати на правничу допомогу адвоката, включають в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Разом з тим, надання правової інформації, консультації та роз`яснення щодо характеру спірних правовідносин, передували зверненню з даним позовом до суду.

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справ.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia, заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

Оцінюючи подані документи, якими представник позивача обґрунтовує фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу, складність справи, обсяг доказів, суд дійшов висновку, що сума зазначена в акті виконаних робіт від 21.04.2022 року із загальним затраченим часом 4 години є неспівмірною із часом, який може бути витрачено адвокатом на виконання відповідних послуг та являється завищеним.

Окрім того, судом враховано відомості Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору та аналогічними мотивами тим, що приведені у адміністративному позові позивача, що значно спростило роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову.

Крім цього, слід врахувати, що заявлені позивачем вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового стягнення з Головного управління ПФУ у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача суми витрат на професійну правничу допомогу, а саме, у розмірі 1000 грн. із загальним затраченим часом не більше однієї години.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року в адміністративній справі №380/6746/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії скасувати і прийняти нову постанову.

Позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення основного розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії з 82% до 70% сум грошового забезпечення за період з 01 січня 2018 року по 21 жовтня 2021 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії позивачу за період з 01 січня 2018 року по 21 жовтня 2021 року відповідно до ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб, у порядку і розмірах визначених постановами Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб та "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум залишити без розгляду.

Решта позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення основного розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії з 82% до 70% сум грошового забезпечення, за період з 22 жовтня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 22 жовтня 2021 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII, у порядку і розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб та "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, виходячи з розміру 82% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови провести перерахунок пенсії з урахування сум додаткових видів грошового забезпечення на підставі поданої довідки від 04.08.2021 №196 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії додаткових видів грошового забезпечення, згідно поданої ГУ ДФС у Львівській області довідки від 04.08.2021 №196 виходячи з відсоткового значення 82% грошового забезпечення та виплачувати її в подальшому відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп. сплаченого за подання позову та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (однієї тисячі) грн. 00 коп..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль