Справа № 420/4590/23
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4590/23
УХВАЛА
13 березня 2023 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Попов В.Ф., перевіривши виконання вимог статей 160-168 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивачка звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить:
- визнати протиправною та дискримінаційною бездіяльність відповідача стосовно розрахунку поточної пенсії позивачці та розрахунку суми боргу за період з 01.11.2014 року по момент фактичної виплати в порядку та у спосіб, який не відповідає Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме без врахування надбавки за понаднормовий стаж та без врахування автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст. 28 та ч. 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" в редакції дійсній на момент фактичної виплати;
- зобов?язати відповідача здійснити перерахунок та виплату поточної пенсії та пенсії за період з 01.11.2014 року по момент фактичної виплати, урахуванням понаднормового стажу 17 років позивачки відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням обов?язкових автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст. 28 та ч. 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування", з компенсацією втрати частини доходів на момент фактичної виплати, за винятком виплачених сум.
Перевіривши зміст позовної заяви та додатків суд встановив, що ці правовідносини вже були предметом судового розгляду та не є новим спором.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 року у справі № 420/2971/20, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не поновлення пенсії ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 від 28.01.2020р.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, м.Одеса, вул. Канатна,83) провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 01.11.2014р., згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У задоволенні вимог щодо проведення індексації і компенсації втрати частини доходів та виплату пенсії довічно - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020 року рішення залишено без змін.

Як зазначено у позовній заяві рішення суду пенсійним органом виконано із порушенням Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме:

- позивачку протиправно не включено у коло осіб пенсія яких підлягає масовим перерахункам;

- не розраховано понаднормову пенсію з 17 років понаднормового стажу з суми мінімального розміру пенсії за віком в сумі 2093 грн, дійсному на момент фактичної виплати пенсії у вересні 2022 року;

- сума нарахованої пенсії не відповідає вимогам ст. 28 та ч. 3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- сума боргу нарахована без урахування вимог ст. 28 та ч. 3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та не включає надбавку за понаднормовий стаж і без урахування масових перерахунків.

З аналізу змісту рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 року у справі № 420/2971/20 та обгрунтувань наведених у цій позовній заяві, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки спрямовані на визнання протиправними дій пенсійного органу, вчинених на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 року у справі № 420/2971/20.

Так, рішенням суду зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2014р., згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи, що позивачка зазначає про невключення її у коло осіб пенсії яких підлягають масовим перерахункам, ненарахування надбавки за понаднормовий стаж, а також розрахунок суми боргу по невиплаченій пенсії без урахування приписів ст. 28 та ч. 3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, і такі дії вчинені на виконання рішення суду під час поновлення виплати пенсії, цей спір не є новим, а стосується правильності виконання та правомірності дій суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання рішення суду.

Таким чином, спірні правовідносини щодо виплати позивачці пенсії з 01.11.2014 року на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування вирішені у судовому порядку, і будь-які дії або бездіяльність пенсійного органу щодо належного розрахунку пенсійної виплати або проведення виплат не у повному розмірі на виконання цього рішення, не можуть бути предметом розгляду в іншій справі.

Виходячи з наведеного, цей позов спрямований на захист прав, які позивачка вважає порушеними внаслідок протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, вчинених на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 року у справі № 420/2971/20, яке набрало законної сили 13.10.2020 року.

За приписами ст. 2 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Разом з цим, за правилами ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, наведені положення адміністративного процесуального законодавства визначають порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, тобто спрямовані на забезпечення виконання рішень суду.

Механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури примусового виконання рішень суду.

При цьому, метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини та громадянина, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави, як правової.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 травня 2002 року у справі Бурдов проти Росії визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова судового розгляду.

З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Суд звертає увагу, що зазначена правова норма КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із виконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому вищенаведеними приписами адміністративного процесуального законодавства, яке не передбачає можливості подання окремого позову щодо спонукання відповідача до належного виконання судового рішення.

Як установлено зі змісту позову та додатків до нього, цей спір не є новим, оскільки виник на стадії виконання рішення суду, яким, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2014р., згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Здійснюючи поновлення виплати пенсії, Головне управління, як вважає позивачка, допустило порушення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що призвело до поновлення виплати не у відповідності із нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а відтак і до порушення прав позивачки під час виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 року у справі № 420/2971/20.

Отже, правовідносини у цій справі підлягають вирішенню у порядку виконання органом пенсійного фонду судового рішення, а питання, які виникають у зв`язку із виконанням рішення суду в одній справі не можуть становити окремий/самостійний предмет спору в іншій справі, адже в такий спосіб фактично нівелюється авторитет судового рішення, яке набрало законної сили.

Реалізація судового рішення є продовженням судового розгляду справи, що з урахуванням наведеного вище дає підстави вважати, що ця стадія не може становити окреме/самостійне позовне провадження.

Обставини, які зумовили звернення із цим позовом до суду, можуть бути предметом судового контролю, який за суттю і призначенням відрізняється від позовного провадження. Процесуальний закон визначає три способи здійснення судового контролю: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення; накладення штрафу за невиконання судового рішення; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду або порушення прав позивача, підтверджених таким рішення суду.

При цьому, не виконання судового рішення може мати місце і у разі фактичного вчинення відповідачем певних дій, але не у відповідності до чинного законодавства.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм адміністративного процесуального законодавства наведена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року по справі №183/3012/16(2-а/183/106/16), від 24.02.2020 року по справі №818/1102/18.

На думку суду, не наведення у судовому рішенні певних етапів його виконання не може нівелювати обов`язок суб`єкта владних повноважень діяти правомірно.

Виходячи із того, що спірні правовідносини випливають із порядку виконання судового рішення, яке набрало законної сили в іншій справі, питання про неправомірну бездіяльність або дії суб`єкта владних повноважень під час виконання відповідного судового акта, а також порядок виконання судового рішення підлягають перевірці згідно із вищенаведеними спеціальними правилами адміністративного процесуального законодавства, зокрема, ст. 383 КАС України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала суду про закриття провадження в адміністративній справі.

Із урахуванням того, що між сторонами у справі, у цих спірних правовідносинах, з одних і тих же підстав, ухвалено рішення, яке набрало законної сили, у відкритті провадження належить відмовити.

Керуючись ст. 170, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження.

Роз`яснити позивачці, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Позовну заяву разом із усіма доданими до неї документами повернути позивачці.

Копію ухвали направити позивачці.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.Ф. Попов