Справа № 337/975/23
Суддя: Сидорова М. В.
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/337/16/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, місце знаходження: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд.96, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

24.02.2023р. до суду надійшов вказаний адміністративний позов ОСОБА_1 , який він мотивує тим, що 12.02.2023р. інспектором УПП в Запорізькій області, а саме старшим сержантом поліції 2 батальйону 1 роти Гуржій В.С. винесено постанову ЕАС №6533861, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за те, що він здійснив перехід проїзної частини у невстановленому місці, поза пішохідним переходом, чим порушив п.4.7 ПДР. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки 12.02.2023р. приблизно о 10.10 год. він разом з донькою ОСОБА_2 йшли по пішохідному тротуару біля буд.26Б по пр. Ювілейному в м. Запоріжжі в сторону вул. Героїв 93-ї бригади. В цей час він почув гучні звуки поліцейської сирени, обернувся та побачив поліцейський автомобіль з номером 5166, патруль №701, який стояв на проїзній частині дороги на відстані більше 20 метрів від нього. З автомобіля жінка-поліцейська запросила їх підійти та повідомила, що буде складати постанову про порушення правил дорожнього руху. При цьому, інспектор поліції не представилась, при розгляді справи про адміністративне правопорушення не роз`яснила його права, не увімкнула нагрудну камеру для відеозйомки подій, не повідомила йому про проведення зйомки з нагрудної камери, відмовила у його вимозі про залучення до розгляду справи адвоката та у клопотанні про залучення свідків, відмовилась вручати йому копію постанови на місці складання. Також інспектором поліції Гуржій В.С. були проігноровані його вимоги про огляд місця події, проведення замірів місця події, складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначення місця події, з`ясування на відео відсутності факту переходу ним проїзної частини по пр. Ювілейному у невстановленому місці, надання відеофіксації, яка б відображала порушення ним ПДР. Крім того, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, а саме не містить опису обставин, встановлених під час розгляду справи.

Таким чином справа про адміністративне правопорушення розглянута без дотримання принципу законності, повного і всебічного розгляду, без перевірки наявності правопорушення, у зв`язку з чим за наслідками розгляду вказаної справи постанова суперечить чинному законодавству та підлягає скасуванню.

Просить скасувати постанову ЕАС №6533861 від 12.02.2023р. про накладання на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.127 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

Ухвалою суду від 27.02.2023р. позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до судового розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання за участю сторін.

06.03.2023р. від представника відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області - Назаренко М.М. до суду надійшов відзив на вказаний позов, в якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що 12.02.2023р. під час несення служби поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП було виявлено адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , який здійснив перехід проїзної частини в невстановленому місці, поза пішохідним переходом, чим порушив п.4.7 ПДР. В ході розгляду справи йому було роз`яснено та дотримано права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що підтверджується відеозаписом, доданим до відзиву. Обставини, на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення в його діях. У зв`язку з вчиненням позивачем адміністративного правопорушення, відносно нього була винесена постанова ЕАС №6533861 за ч.1 ст.127 КУпАП. Просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

14.03.2023р. від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він підтримав свої позовні вимоги повністю та зазначив, що 09.03.2023р. він отримав відзив на позовну заяву без додатку, зокрема, без диску з відеозаписом скоєння ним адміністративного правопорушення, тому надісланий до суду відповідачем відеозапис, інші документи є неналежними та недопустимим доказами та не можуть бути прийняті до уваги судом при ухваленні рішення у справі. Також зазначив, що оскаржувану постанову було винесено без будь-якої підготовки до розгляду справи, вирішення клопотань та дослідження доказів. Постанова не містить посилання на докази. Справу про адміністративне правопорушення незаконно розглянуто на місці події, хоча закон дозволяє розглядати справу виключно за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати таку справу, в даному випадку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96. Наполягає, що на його вимогу залучити до розгляду справи адвоката та свідка ОСОБА_2 , поліцейські йому відмовили. Крім того, оскільки він був не згодний та оспорював правопорушення та накладання на нього адміністративного стягнення, то поліцейські повинні були скласти протокол про адміністративне правопорушення. В оскаржуваній постанові не зазначений технічний засіб, яким здійснювався відеозапис адміністративного правопорушення, що виключає його врахування як належного та допустимого доказу вчиненого правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підставі, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив, просить їх задовольнити.

Представник Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. У відзиві на позов просить проводити розгляд справи без участі представника відповідача.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Судом за клопотанням позивача було допитано свідка ОСОБА_2 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона разом з батьком ОСОБА_1 вдень 12.02.2023р. йшли по пішохідному тротуару біля буд.26б по пр. Ювілейному в м.Запоріжжі. В цей час до них звернулась жінка-поліцейський, яка запросила їх підійти та звинуватила в тому, що вони перейшли проїзну частину дороги у невстановленому місці. Незважаючи на заперечення батька, докази правопорушення йому не надали, права не роз`яснили, адвоката не запросили, протокол на місці події не склали.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Суд встановив, що 12.02.2023р. поліцейським 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшим сержантом Гуржій В.С., яка діяла від імені відповідача відповідно до покладених на неї повноважень, винесена постанова ЕАС №6533861 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за те, що він 12.02.2023р. о 10.17 год. в м. Запоріжжі на пр. Ювілейний 26Б, здійснив перехід проїзної частини в невстановленому місці поза пішохідним переходом, чим порушив п. 4.7 ПДР.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.9 ст.120 КАС України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що копію вказаної постанови надіслано ОСОБА_1 рекомендованим листом 13.02.2023р. за вих. 4098, оскільки у постанові зазначено, що він від отримання копії постанови на місці її винесення відмовився.

Позивач ОСОБА_1 , отримавши копію постанови, не погодився із зазначеним рішенням та 21.02.2023р. поштовим зв`язком звернувся до суду з даним позовом, що підтверджується поштовим конвертом зі штампом Укрпошти. Отже, строк звернення до суду для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення позивачем не пропущений.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Так, ст.7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.127 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за непокору пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.127 КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, від імені яких діють працівники, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 КУпАП.

Так, відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122-2, ч. 2, ч.3 ст.132-1, ст. 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У вказаних випадку, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважений орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ст.283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення (ч.4 ст.258 КУпАП).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, зокрема, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (ч.5 ст.258 КУпАП).

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено (ч.1 ст.285 КУпАП). У випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (ч.5 ст.285 КУпАП).

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення , зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Відповідно до ст.9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, суд приходить до висновку про протиправність постанови інспектора патрульної поліції Гуржій В.С. від 12.02.2023р. про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП.

Як вже зазначалось вище, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.4.7 ПДР, а саме за те, що він здійснив перехід проїзної частини в невстановленому місці, поза пішохідним переходом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на неправомірність винесення інспектором УПП спірної постанови, оскільки, зокрема, він ПДР не порушував, відсутні належні та допустимі докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, а також вказує, що в оскаржуваній постанові не вказано технічний засіб, яким здійснено фіксування правопорушення.

На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, відповідачем надано DVD-R диск, який містить два файли з відеозаписами: з нагрудної боді-камери інспектора поліції та з реєстратора службового автомобіля.

Надаючи правову оцінку даним відеозаписам, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

З цього приводу суд зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Як встановлено судом оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в порушення ст.283 КУпАП, не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось.

У п.7 оскаржуваної постанови «До постанови додаються» зазначені лише цифри 470279 без розкриття їх змісту.

При цьому судом встановлено, що такий номер - 470279 відповідає номеру нагрудної боді-камери інспектора поліції, якою винесено оскаржувану постанову, що вбачається з одного з відеофайлів, який міститься на диску, який наданий відповідачем.

Відтворивши вказаний файлвідеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського, суд встановив, що такий відеозапис фактично відображає лише процес розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Однак доказів порушення позивачем ПДР, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення його до відповідальності, досліджений відеофайл не містить. Тому суд не бере його до уваги як доказ вчинення позивачем правопорушення.

Інший файл з відеозаписом з реєстратора службового автомобіля суд не бере до уваги, оскільки в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено такий відеозапис.

У зв`язку з цим суд вважає вказаний відеозапис неналежним та недопустимим доказом у цій справі.

Верховний Суд неодноразово наголошував на імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зокрема, у постанові від 05.03.2020р. у справі № 607/7987/17 Верховний Суд вказує, що приписами ч.3 ст.283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності ж в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства статті 70 КАС України (в редакції на час розгляду справи судом, наразі - статей 73, 74), такий запис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

За загальним правилом судочинства, у тому числі в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Неналежний та недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Разом з тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав належних та допустимих доказів щодо недотримання позивачем Правил дорожнього руху.

Натомість, саме на суб`єктів владних повноважень покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Сама лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а лише є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення.

Крім того, з урахуванням того, що позивач на місці події також заперечував подію правопорушення та свою винуватість, в постанові поліцейського не наведені мотиви відхилення заперечень позивача, пояснень свідків та відсутні будь-які обґрунтування про доведеність вини ОСОБА_1 .

Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі, об`єктивні та беззаперечні докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, то факт вчинення ним вказаного правопорушення є недоведеним, сумнівним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.

Вищенаведена обставина є самостійною та достатньою підставою ставити під сумнів законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Водночас, при ухваленні рішення суд не бере до уваги доводи позивача про порушення інспектором поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначеного ст.278, 279 КУпАП (зокрема, не роз`яснення прав, передбачених ст.268 КУпАП, не вирішення клопотань, позбавлення права на правову допомогу), оскільки на підтвердження цих доводів суду не надано жодних належних та допустимих доказів.

Також суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно порушення інспектором поліції порядку розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності в частині проведення розгляду справи за місцем події, а не за місцем знаходження органу УПП в Запорізькій області ДПП, а також стосовно порушення інспектором поліції вимог ст.256 КУпАП щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені доводи позивача не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства і є результатом їх суб`єктивного тлумачення.

У п.2.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015р. №5-рп/2015 у справі щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.276 КУпАП зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

При цьому, Законом України від 14.07.2015р. № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення.

Крім того, як вже зазначалось, нормами ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушеньу сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, навіть якщо особа оспорює допущене порушення.

Також суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_2 щодо порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП, оскільки вона є донькою позивача та відносно неї тим же інспектором поліції ОСОБА_3 12.02.2023р. винесено постанову серії ЕАС №6534163 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП за аналогічних обставин, а тому є заінтересованою в результатах розгляду даної справи.

В той же час, як вже зазначено судом, оскільки в матеріалах справи відсутні належні, допустимі і беззаперечні докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, то факт вчинення ним вказаного правопорушення є недоведеним.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова про накладання адміністративного стягнення є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.127 КУпАП відносно ОСОБА_1 закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає задоволенню, сплачений позивачем судовий збір за подання адміністративного позову немайнового характеру за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1073,60 грн., підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, оскільки Управління патрульної поліції в Запорізькій області є його територіальним підрозділом.

Керуючисьст.19 Конституції України,Законом України «Про Національну поліцію», ст.7, 9, 127, 245, 222, 268, 276, 278, 279, 283 КУпАП, ст.2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАС №6533861 від 12.02.2023р., винесену поліцейським 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Гуржій Вікторією Сергіївною по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.127 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя М.В. Сидорова