Справа № 525/56/23
Суддя: Ячало Ю. І.
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/56/23
Номер провадження 2-а/525/3/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

08 березня 2023 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Ячала Ю.І.,

за участю секретаря Гавриш О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Якименко О.Г.,

відповідача Балаклієць М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області Балаклієць Максима Володимировича, Головного управління національної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

23 січня 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до поліцейського СРПП № 4 Великобагачанського відділення поліції Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Балаклієць Максима Володимировича, Головного управління національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 14.01.2023 року постановою першого відповідача серія БАД № 656560 на позивача накладено адміністративне стягнення по ч. 1 ст. 121-3 КУпАП у виді штрафу в сумі 1190 гривень, за порушення п. 2.9 в) Правил дорожнього руху України. Позивач вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Посадовою особою було винесено постанову, але будь якої підготовки до розгляду справи не було, не були зібрані та досліджені належні докази вчинення адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим посадовою особою було грубо порушено вимоги ст. ст. 278, 279 КУпАП. Під час зупинки та винесення оскаржуваної постанови позивачка наголошувала інспектору на тому, що задній номерний знак автомобіля чітко видно, що встановлена сітка на номерний знак не змінює оглядовості номерного знаку, а тому з її боку відсутнє порушення п. 2.9 в) ПДР номерний знак не був змінений, освітлювався, був розміщений в належному місці, не закритий додатковими предметами, що унеможливило б їх вільне читання. Не зважаючи на те, що на номерних знаках встановлена металева сітка, вона не перешкоджає вільному огляду номерного знака не тільки на відстані 20 м, а й більшої. На відповідача покладено обов`язок доведення правомірності винесення постанови, натомість в постанові серія БАД № 656560 від 14.01.2023 року поліцейський обмежився лише описом скоєного правопорушення, без належної мотиваційної оцінки обставин, без зазначення будь яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. В зв`язку з чим позивачка змушена звернутися з даним позовом до суду.

30.01.2023 перший відповідач поліцейський СРПП відділення поліції № 3 Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області Балаклієць М.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що постанова серія БАД № 656560 від 14.01.2023 року щодо ОСОБА_1 винесена правомірно, скасуванню не підлягає (а.с. 35).

07.02.2023 представником другого відповідача ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ Пупіною Л.В. направлено до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що постанова серія БАД № 656560 від 14.01.2023 року, тому в позові слід відмовити, щодо стягнення судових витрат, то вони є завищеними для такої категорії справ (а.с. 52-56).

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилалася на обставини зазначені в позовній заяві.

Представник позивача Якименко О.Г. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача, посилалася на аргументи зазначені у змісті позовної заяви, вказувала на те, що саме на відповідача у справі покладається обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення у відношенні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зауважила, що до оскаржуваної постанови не додано жодних доказів, які доводять вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зокрема доказів проведення замірів відстані, на якій не могло бути видно номерний знак автомобіля, не вказано про те, яким чином та за допомогою яких засобів проводились заміри відстані чи взагалі такі заміри проводились, а також на відеозаписі не зафіксовано порушення позивачем п 2.9 в) ПДР.

Перший відповідач поліцейський СРПП відділення поліції № 3 Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області Балаклієць М.В. в судовому засіданні заперечував щодо скасування постанови серія БАД № 656560 від 14.01.2023 року щодо ОСОБА_1 .

Представник другого відповідач - ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ в судове засідання не з`явився, у резолютивній частині відзиву просив провести розгляд справи за відсутності представника відповідача (а.с. 56).

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, першого відповідача, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши їх у сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з наступних обґрунтувань.

Судом встановлено, що 14 січня 2023 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 656560, винесену поліцейським СРПП відділення поліції № 3 Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області Балаклієць М.В., водія ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1190,00 гривень, за те, що вона 14 січня 20203року, о 20 годині 15 хвилин, в селищі Велика Багачка по вулиці Шевченка Миргородського району Полтавської області, керувала транспортним засобом CHEVROLET Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого в темну пору доби не освітлювався державний номерний знак та під час зупинки не увімкнула аварійну сигналізацію, чим порушила п. п. 2.9 в), 9.9 б) Правил дорожнього руху України (а.с. 25).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так досліджена в судовому засіданні копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 656560 (а.с. 25), містить два склади адміністративного правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та ст. 125 КУпАП.

Частиною 1 статті 121-3 КУпАП, передбачено керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Статтею 125 КУпАП передбачена відповідальність водіїв за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Таким чином підставою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ст. 125 КУпАП є умисне приховування номерного знака, та за не ввімкнення аварійної світлової сигналізації у разі зупинки на вимогу поліцейського.

Відповідно до п. 2.9 в) водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Відповідно до п. 9.9. б) ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Переглянутий в судовому засіданні DVD-R диск (а.с. 26) з відеозаписом події, яка мала місце 14.01.2023 року за участю ОСОБА_1 , не дає можливості суду встановити факт, що номерний знак транспортного засобу марки CHEVROLET Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , на відстані 20 м є неосвітленим, закритим іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року та є обов`язковою.

У п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України", в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки доказів правомірності рішень відповідача адміністративна справа не містить, суд вбачає достатні підстави для задоволення позову в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Щодо закриття провадження по справі, то суд зазначає, що відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що постанова серія БАД № 656560 від 14.01.2023 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ст. 125 КУпАП підлягає скасуванню в зв`язку з недоведеністю вини особи у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та підлягає поверненню на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: копію договору про надання правничої допомоги № 15/01 від 15.01.2023 року, копію акта приймання-передачі наданих послуг від 22.01.2023 та ксерокопія квитанції № 15/01 від 22.01.2023 року, згідно з якою позивач сплатив адвокату 3000 грн. за надання правничої допомоги.

Позивач сплатив судовий збір відповідно до вимог Закону України від 08.07.2011 N 3674-VI "Про судовий збір", в сумі 536,80 гривень, в матеріалах справи є докази на підтвердження понесення позивачем судових витрат, в зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат понесених позивачем та компенсації їх за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи Головного управління національної поліції в Полтавській області в сумі 268,40 грн. та 1500,00 грн. судових витрат понесених за надання правничої допомоги.

Керуючись ст. ст. 9, 90, 86, 139, 243-246, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 , до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області Балаклієць Максима Володимировича, службова адреса: вулиця Шевченка, 103, селище Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області, Головного управління національної поліції в Полтавській області, місцезнаходження юридичної особи: вулиця Пушкіна, 83, місто Полтава Полтавської області, поштовий індекс 36000, ідентифікаційний код юридичної особи: 40108630, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 656560 від 14 січня 2023 року, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 3 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП у Полтавській області Балаклієць Максимом Володимировичем, про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення по ч. 1 ст. 121-3, ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 1190,00 гривень, надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені нею судові витрати у розмірі 1768,40 (одну тисячу сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи Головного управління національної поліції в Полтавській області, ідентифікаційний код юридичної особи: 40108630.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено о 14 годині 00 хвилин 17 березня 2023 року.

Суддя Ю.І. Ячало