Справа № 200/180/23
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року Справа№200/180/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Загацької Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (87517, Донецька область, м.Маріуполь, просп. Нахімова, буд.86, ) з вимогами:

- визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо ненарахування всіх складових до місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 за вересень 2022, що призвело до невірного розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні; невключення під час розрахунку одноразової грошової допомоги підвищення окладу, індексації, додаткової винагороди, згідно Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, та періодів стажу передбачених п.2 Постанови КМУ від 17.07.1992 №393;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області зарахувати до строку календарного стажу ОСОБА_1 для визначення розміру одноразової грошової допомоги, періоди передбачені п.2 Постанови КМУ від 17.07.1992 №393, зробити перерахунок грошового забезпечення за вересень 2022, врахувавши підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості та з новоутвореного окладу нарахувати решту доплат та надбавок, та з вказаного грошового забезпечення нарахувати одноразову грошову допомогу, обов`язково врахувавши при її обчисленні підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексацію та додаткову щомісячну винагороду, згідно Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, та врахувавши виплачену частину, виплатити одноразову грошову допомогу на користь позивача;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 частину невиплаченої одноразової грошової допомоги, з обов`язковим включенням при розрахунку підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексацію та додаткову щомісячну винагороду, згідно Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, врахувавши виплачену, у розмірі 193626,13грн.

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, шляхом зобов`язання Головного управління Національної поліції в Донецькій області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову позивач зазначає наступне.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 28.09.2022 №432 о/с позивача було звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 30.09.2022, із зазначенням, що вислуга років на 30.09.2022 складає: у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги 21 років 7 місяців 5 днів. 27 жовтня 2022 року було виплачено, згідно наказу №432о/с, одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 60247,24 грн. за 21 рік вислуги.

14 листопада 2022 року позивачем була отримана виплата в сумі 6894,99 грн. невідомого характеру та складової. Оскільки письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми ГУНП в Донецькій області не надало, в порушення ст.47 КЗпП України, позивач звернулася з заявою, яку 05.12.2022 отримав відповідач з проханням повідомити складові виплаченої в жовтні 2022 одноразової грошової допомоги, та пояснення щодо виплат проведених в листопаді 2022 р., їх складових, періоду та підстав, просила надати копії наказів, на підставі яких у вересні 2022 року було проведено виплати, в т.ч. відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168. Відповідач не надав відповіді.

06.01.2023, на інший запит позивача, стало відомо про порушення відповідачем прав позивача, а саме з листа відповідача від 03.01.2023, останній повідомив, що при розрахунку для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, ним не зараховано період передбачений п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393. Позивач вважає, що відповідачем, розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні проводився з невірно нарахованого та виплаченого не в повному обсязі грошового забезпечення за вересень 2022р.: посадовий оклад 2400 грн, оклад за військовим званням 2000,00 грн, надбавка за вислугу років - 1760,00 грн., надбавка за специфічні умови проходження служби - 2464,00 грн, премія 3026,42 грн., без врахування підвищеного посадового окладу за роботу в гірській місцевості, що потягло невірне нарахування решти доплат та надбавок; грошові кошти виплачені 14.11.2022 року до складової грошового забезпечення не увійшли; розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні нарахований лише за період передбачений п.1 Постанови, замість п.1 і п.2, без врахування підвищеного посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексації та додаткової щомісячної винагороду, передбаченої Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, що потягло за собою невиплату одноразової грошової допомоги при звільненні в повному обсязі. Зазначає, що місячне грошове забезпечення за вересень 2022, згідно довідки відповідача, складає 69160,81 грн., а одноразова грошова допомога при звільненні розрахована та виплачена за 21 рік служби в меншому розмірі в сумі лише 60 247,24 грн., що є порушенням прав позивача.

У відзиві на позов відповідач зазначає про безпідставність позовних вимог позивача, обґрунтовуючи це наступним.

Стосовно вимог про визнання бездіяльності ГУНП в Донецькій області щодо не нарахування всіх складових до місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 за вересень 2022 року, що призвело до невірного розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні; не включення під час розрахунку одноразової грошової допомоги підвищення окладу, індексації, додаткової винагороди, згідно Постанови КМУ від 28.02.2022 №168, та періодів стажу, передбачених п.2 Постанови КМУ від 17.07.1992 №393; зобов`язання зарахувати до строку календарного стажу ОСОБА_1 для визначення розміру одноразової грошової допомоги періоди, передбачені п.2 Постанови КМУ від 17.07.1992 №393, зробити перерахунок грошового забезпечення за вересень 2022 року, врахувавши підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості та з новоутвореного окладу нарахувати решту доплат та надбавок, та з вказаного грошового забезпечення нарахувати одноразову грошову допомогу, обов`язково врахувавши при її обчисленні підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексацію та додаткову щомісячну винагороду, згідно Постанови КМУ від 28.02.2022 №168, та врахувавши виплачену частину, виплатити одноразову грошову допомогу на користь позивача та стягнути з ГУНП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 частину невиплаченої одноразової грошової допомоги, з обов`язковим включенням при розрахунку підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексацію та додаткову щомісячну винагороду, згідно Постанови КМУ від 28.02.2022 №168, врахувавши виплачену, у розмірі 193626,13 грн.

Щодо обчислення вислуги років ОСОБА_1 при звільненні Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (із послідуючими змінами та доповненнями, далі - Постанова №393).

Пунктом 2 Постанови №393 передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті ж ст. 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», під час призначення пенсії згідно з пунктом а ст.12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби. Оскільки після закінчення вищого навчального закладу офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції ОСОБА_1 не присвоювалось, то, враховуючи норми пункту 2 Постанови №393, законні підстави для зарахування до календарної вислуги років періоду навчання позивача у ГУНП в Донецькій області відсутні.

Стосовно виплати не у повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби

Статтею 102 Закону №580-VIII визначено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

За приписами ч.2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно із частинами 1 та 2 ст.94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністрство внутрішніх справ України.

Наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок №260). Відповідно до ст.117 Конституції України Порядок №260 пройшов державну реєстрацію в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799, тобто доведений до відома громадян у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.2 розділу VІ Порядку №260 поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Пунктом 6 розділу VІ Порядку №260 встановлено, що нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.

Тому, згідно із нормами спеціального законодавства, до розрахунку одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 враховувався: посадовий оклад 2400,00 грн. + оклад за спеціальне звання (майор поліції) 2000,00 грн. + надбавка за вислугу років (40%) 1760,00 грн. + доплата за специфічні умови проходження служби (40%) 2464,00 грн. + премія (35,093%) 3026,42 грн. = 11650,42 грн.*25%*21 рік= 61164,71 грн. Із відрахуванням обов`язкових податків і зборів сума до виплати склала 60247,24 грн., яка була перерахована ОСОБА_1 на особистий картковий рахунок, відкритий у банку (довідка ГУНП в Донецькій області від 27.01.2023 №79).

Щодо підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, яка мала бути складовою грошового забезпечення за вересень 2022 року, як вважає позивач Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

У зв`язку із введенням на території України воєнного стану, в межах визначених повноважень, головою Національної поліції України видано наказ від 10.03.2022 №190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану», пунктом 1 якого наказано поліцейським, які перебувають поза місцем несення служби, протягом 1 доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, зокрема, поліцейським, які виховують одного або більше дітей віком до 18 років та виїхали з метою супроводу дітей в евакуацію, мають статус одинокої матері (батька).

Керівники територіальних органів поліції, на території обслуговування яких перебувають указані поліцейські, зобов`язані на період дії воєнного стану підпорядкувати поліцейських, зазначених пунктом 1 цього наказу, та організувати, у тому числі, на період дії воєнного стану проходження служби поліцейськими, визначеними пунктом 1 цього наказу, у межах їх компетенції (пункти 2,4 наказу).

Вказує, що ОСОБА_1 , яка знаходилась поза місцем несення служби (м. Покровськ, Донецької області), 23.03.2022 прибула до ГУНП в Івано-Франківській області, як найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік.

Наказом начальника ГУНП в Івано-Франківській області від 24.03.2022 №79 позивач була залучена до несення служби в районному територіальному підрозділі цього ГУНП, зокрема у Надвірнянському РВП, як то передбачено вимогами наказу Національної поліції України від 10.03.2022 №190.

Вказує, що зазначений наказ ГУНП в Івано-Франківській області не є наказом про призначення ОСОБА_1 на посаду або переведення по службі, пов`язаному з переїздом до іншого населеного пункту або до іншого органу Національної поліції.

Відповідно до п.6 розділу І Порядку №260 підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ЗВО про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.

Грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення (п.7 розділу І Порядку №260).

Наявні в матеріалах справи документи свідчать про те, що позивач проходила службу на посаді інспектора сектору інформаційної підтримки Покровського РУП ГУНП в Донецькій області та отримувала грошове забезпечення за місцем проходження служби до часу звільнення до 30.09.2022.

Абзацом 17 п.2 розділу ІІ Порядку №260 визначено, що поліцейським, які проходять службу на території населених пунктів, яким надано статус гірських, посадові оклади підвищуються на 25 відсотків.

Підвищення посадових окладів за кожним окремим випадком обчислюється з основного посадового окладу та утворює нові розміри посадових окладів, на які нараховуються надбавки, доплати.

Підставою для виплати підвищень посадового окладу є наказ по особовому складу із зазначенням відсотка підвищення (абзаци 19, 20 п.2 розділу ІІ Порядку №260).

Документи, долучені до справи, вказують на те, що ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_1 наказ по особовому складу про її призначення на штатну посаду, встановлення конкретного розміру посадового окладу, надбавок та доплат не видавався.

Такого наказу не видавало і ГУНП в Донецькій області, оскільки Покровське РУП ГУНП в Донецькій області, де за штатною посадою, позивач була призначена наказом по особовому складу та отримувала грошове забезпечення, до населеного пункту, якому надано статус гірського, не відноситься.

Вказані обставини зумовлюють відсутність підстав для визнання, як зазначає позивач, протиправною бездіяльності Відповідача щодо не нарахування всіх складових до грошового забезпечення за вересень 2022 року, що в подальшому потягло невірне нарахування одноразової грошової допомоги.

Щодо застосування до розрахунку індексації.

Згідно із п.3 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу,

надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Отже, Порядок №260 передбачає вичерпний перелік складових грошового забезпечення. При цьому, індексація грошового забезпечення до цього переліку не віднесена.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2019 №2464-VI єдиний соціальний внесок нараховується на суми грошового забезпечення поліцейських, а тому не включається для обрахування одноразової грошової допомоги.

Вказує, що індексація не є складовою частиною грошового забезпечення та не є базою для нарахування єдиного соціального внеску.

Тож, відповідно до норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, індексація не відноситься до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі-Порядок №1078).

Відповідно до абзацу 6 п.3 Порядку №1078 до об`єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема, цільова разова матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію, суми соціальних пільг, компенсації (крім виплат, визначених пунктом 2 цього Порядку), винагорода за підсумками роботи за рік тощо.

Пунктом 6 розділу VІ Порядку №260 передбачено, що нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, установленого наказом на день звільнення.

Згідно із довідкою УФЗБО ГУНП в Донецькій області від 21.02.2023 №127 місячне грошове забезпечення станом на день звільнення позивача (30.09.2022) становило 11650,42 грн., з якого і нараховувалась одноразова грошова допомога при звільненні (довідка УФЗБО ГУНП в Донецькій області від 27.01.2023 №79).

Відповідно до абзацу 6 п.3 Порядку №1078 одноразова допомога при виході на пенсію не відноситься до об`єктів індексації.

Вказує, що правові підстави для включення індексації грошового забезпечення в сумі 2563,60 грн. до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, як вважає ОСОБА_1 , відсутні.

Щодо застосування до розрахунку додаткової винагороди.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» унормовано, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Тому, додаткова винагорода є окремим тимчасовим видом винагороди поліцейським, який виплачується на період дії воєнного стану, зокрема тим, які виконують службові обов`язки за штатними посадами та які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, і до складу грошового забезпечення не відноситься.

Будь-яких змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та Порядку №260 із питання включення її до складу грошового забезпечення поліцейських не вносилось.

Вказує, що додаткова винагорода поліцейським на період дії воєнного стану не є складовою частиною грошового забезпечення поліцейських, а тому включення її до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 буде суперечити вимогам законодавства.

Як наслідок, вимоги позивача в цій частині також є необґрунтованими.

У відповіді на відзив відповідача підтримала свої позовні вимоги, просила суд відмовити відповідачу в задоволені відзиву на позовну заяву та задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Крім того, позивачем було надано клопотання про долучення письмових доказів.

Відповідач проти вказаного клопотання заперечував, про що надав заперечення на клопотання та вказував, що доказ одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, не може бути прийнятий до уваги.

Позивач надала на адресу суду додаткові пояснення по справі, згідно яких вважала безпідставними і такими що не підлягають задоволенню заперечення відповідача щодо долучення доказів до справи.

Ухвалою суду від 23.01.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

20.03.2023 від позивача надійшла заява, надіслана через підсистему ЄСІТС Електронний суд 20.03.2023, про збільшення розміру позовних вимог, які позивач просить прийняти до розгляду.

Ухвалою суду від 20.03.2023 повернуто без розгляду про збільшення розміру позовних вимог позивачу.

Щодо вказаного вище клопотання про доручення доказів по справі, заперечення проти нього та додаткових пояснень, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України д(далі КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.72 КАС України передбачено, що ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 3 ст. 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 9 КАС України встановлено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Верховний Суд в постанові від 25.06.2020 року у справі №924/233/18 зазначив, що обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справ.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

З аналізу наведених правових норм, судом встановлено, що з метою дотримання принципу змагальності сторін в адміністративному процесі є необхідною можливість надання учасникам справи подання доказів в обґрунтування власних правових позицій.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ; є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 25 березня 2019 року; Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 позивач має право на гарантії і пільги, встановлені Законом України «Про статус гірських населених пунктів в України» від 30 вересня 2022 року.

Відповідач, Головне управління Національної поліції в Донецькій області (ГУНП в Донецькій області), , зареєстроване місцезнаходження: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т. Нахімова, буд. 86, є державним органом влади та належним відповідачем у справі.

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, позивач з 07.11.2015 по 30.09.2022 проходила службу в Покровському районному управлінні поліції Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області.

Відповідно до наказу ГУНП в Донецькій області від 07.11.2015 № 61 о/с позивача, яка мала спеціальне звання майор міліції, оперуповноваженим Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, присвоївши їй спеціальне звання майор поліції. За заявою позивача.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 28.09.2022 №432 о/с позивача було звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 30.09.2022.

Наказом ГУНП в Івано-Франківській області від 24.03.2022 № 79 залучено для несення служби поліцейських, які прибули зі структурних підрозділів апарату Національної поліції та територіальних органів Національної поліції до несення служби в районних територіальних (відокремлених) підрозділах та в структурних підрозділах ГУНП в Івано-Франківській області з моменту прибуття до особливого розпорядження, додаток 1. Керівникам підрозділів: забезпечити проведення інструктажів поліцейським зазначеним у додатку до цього наказу; визначити потребу у забезпеченні озброєнням та одностроєм, в разі необхідності звернутися до відповідних керівників структурних підрозділів ГУНП; Відділу головної інспекції (В. Данько) забезпечити контроль за несенням служби та за проведенням інструктажів для поліцейських, перевіряти наявність або відсутність табельної вогнепальної зброї в осіб, які зазначені в додатку до цього наказу. Здійснювати моніторинг щодо подальшого переміщення, вище вказаних поліцейських, в інші територіальні органи Національної поліції.

Відповідно до списку поліцейських від 24.03.2022 залучено до несення служби ОСОБА_1 .

Наказом ГУНП в Івано-Франківській області від 15.09.2022 № 226 виключено зі списків тимчасового підпорядкування поліцейських вище вказаних територіальних органів Національної поліції, які були залучені до несення служби в підрозділах ГУНП в Івано-Франківській області відповідно до наказів ГУНП в Івано-Франківській області від 17.03.2022 № 73, від 24.03.2022 № 79, від 31.03.2022 № 84, від 08.04.2022 № 88, від 15.04.2022 № 93, від 06.05.2022 № 107, від 20.05.2022 № 116(додаток 1).

Відповідно до списку поліцейських від 15.09.2022 позивач вибула 19.09.2022.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 28.09.2022 № 432 о/с відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням) майора поліції ОСОБА_1 (0123798) - інспектора сектору інформаційної підтримки Покровського районного управління поліції з 30 вересня 2022 року, встановивши їй у вересні 2022 року премію у розмірі 35,093 %. Вислуга років на 30 вересня 2022 року складає: у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги - 21 рік 07 місяців 05 днів, у пільговому обчисленні - 30 років 11 місяців 23 дні. Вважати невикористану відпустку за 2022 рік у кількості 34 діб. Вважати невикористану додаткову оплачувану відпустку, як одинокій матері, відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» за 2019 рік у кількості 10 календарних днів, за 2020 рік у кількості 10 календарних днів, за 2021 рік у кількості 10 календарних днів. Підстава: рапорти ОСОБА_1 від 26.09.2022.

З довідки про грошове забезпечення позивача вбачається, що позивачу виплачений за вересень посадовий оклад у розмірі 2400 грн., оклад за спеціальним званням 2000 грн., надбавку за стаж служби 1760 грн., надбавку за специфічні умови проходження служби 2464 грн. премію 3026,42 грн, додаткової винагороди 56000 грн, індексацію 2563,60 грн, разом 70241,02 грн, утримання 1053,21 грн військового збору. Загальна сума 69160,18 грн. У жовтні 2022 позивач отримала додаткову винагороду ПКМУ 168 18000 грн., компенсацію за відпустку у розмірі 24854,23 грн, та вихідну допомогу 61164,71 грн. Разом, з урахуванням утримання, 102458,66 грн.

У матеріалах справи також додані наступні документи:

- графік несення служби по лану оборони Надвірнянського РВП «Фортеця» з 01 по 10.09.2022 та з 11 по 20 вересня 2022 до якого залучена позивач;

- заява позивача від 05.12.2022 до відповідача щодо вимоги надання відповідачем довідки про періоди часу та кількість днів помісячно, в яких позивач брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької області, вказавши підставу - відповідні накази Першого заступника керівника Антитерористичної операції; надання довідки щодо грошової виплати проведеної 14.11.2022р. на суму 6894,99грн., вказавши складову, підстави нарахування та за який період виплати.; надання довідки щодо складових, врахованих під час обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, виплаченої в жовтні 2022.; Повідомлення позивача, надавши копії Наказів (або витяг, додатки) Головного управління Національної поліції в Донецькій області, на підставі яких у вересні 2022 року було проведено виплати, відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168;

- заява позивача від 06.12.2022 до відповідача щодо зарахування до календарної вислуги період навчання у цивільному вищому навчальному закладі (з розрахунку 1 рік навчання за пів року служби, копія Диплому надавалася працівникам Покровського РУП ГУНП в Донецькій області), відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393. Повідомлення щодо підстави не зарахування до календарної та пільгової вислуги всіх періодів, передбачених Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393, не зазначення вичерпних даних в наказі про звільнення та щодо вжитих заходів. Внесення зміни до Наказу Головного Управління Національної поліції в Донецькій області від 28.09.2022 року № 432 о/с «По особовому складу», шляхом оформлення його відповідно до вимог п. 10 Розділу III «Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції», затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 № 1235, Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016 року та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, а саме із зазначенням інформації щодо необхідності виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток та кількості невикористаних днів відпустки - 108 діб, а також зазначенням повної (а не вибірково) кількості набутої календарної та пільгової вислуги, відповідно до пунктів (в т.ч. п.2) Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393.А також, надання позивачу відповідно оформлений наказ та розрахунок вислуги років, з внесеними змінами;

- відповідь на заяву позивача від 06.12.2022 ГУ НП у Донецькій області (№2/12/01-2023) про те, що норми ст. 12 Закону, а також пункту 2 Постанови (після закінчення Донецького інституту соціальної освіти позивачу офіцерське (спеціальне) звання не присвоювалось), законні підстави для зарахування до календарної вислуги років періоду навчання в Донецькому інституті соціальної освіти із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби відсутні. Крім того, зазначено, що нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані відпустки за минулі роки не передбачено умовами спеціального законодавства;

- рапорт позивача начальнику Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 13.09.2022 проте, що з 23.03.2022 позивач перебуває у підпорядкуванні ГУІІП в Івано-Франківській області та несу службу у Надвірнянському районному відділі поліції ГУНГІ в Івано-Франківській області.

Протягом цього часу виконувала поліцейські завдання та функції, а саме здійснювала свої службові обов`язки та забезпечувала здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, докладаючи всіх зусиль для забезпечення життєво важливих інтересів суспільства і держави під час відкритого широкомасштабного військового вторгнення Російської Федерації на територію України.

З 24.08.2022 по 12.09.2022 виконувала функціональні обов`язки інспектора сектору інформаційної підтримки та керівництвом Надвірнянського РВП залучалася до несення служби по плану оборони «Фортеця». (На службі: 24.08.22, 26.08.22, 30.08.22, 01.09.22, 05.09.22, 07.09.22, 09.09.22; «Фортеця» з 08.00год до 20.00год: 25.08.22, 27.08.22, 29.08.22, 31.08.22, 02.09.22, 04.09.22, 06.09.22, 08.09.22, 10.09.22, 12.09.22)

Враховуючи зазначене, просила розглянути питання щодо можливості виплати збільшеної додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану».

Відповідачем долучено до матеріалів справи:

- довідку про складові грошового забезпечення позивача від 21.02.2023 № 127, з якої вбачається, що Наказом ГУНП в Донецькій області від 28.09.2022 № 432 о/с ОСОБА_1 було звільнено з 30 вересня 2022 за п.7 ч. 1 ст.77 (за власним бажанням). Вважати невикористану відпустку за 2022 рік у кількості 34 доби; додаткову оплачувану відпустку, як одинокій матері, відповідно ст.19 ЗУ «Про відпустки» за 2019 рік у кількості 10 діб; за 2020 рік у кількості 10 діб; за 2021 рік у кількості 10 діб. Крім того, вказано що індексація не входить забезпечення. Відповідач вказав, що до складу грошового забезпечення за вересень 2022 року включається: посадовий оклад 2400,00 грн. + оклад за спеціальне звання (майор поліції) 2000,00 грн. + надбавка за вислугу років (40%) 1760,00 грн. + доплата за специфічні умови проходження служби (40%) 2464,00 грн. + премія (35,093%) 3026,42 грн. = 11650,42 грн.;

- з довідки щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 підвищеного посадового окладу за роботу в гірській місцевості за період з 24.03.2022 по 19.09.2022 від 21.02.2023 № 127, відповідачем вказано, що наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок). Пунктом 2 розділу 2 Порядку поліцейським, які проходять службу на території населених пунктів, яким надано статус гірських, посадові оклади підвищуються на 25 відсотків. Підставою для виплати підвищень посадового окладу є наказ по особовому складу із зазначенням відсотка підвищення. Зазначає, що накази про підвищення відсотка посадового окладу за період з 24.03.2022 по 19.09.2022 відносно ОСОБА_1 до фінансового підрозділу не надавались, зазначена доплата їй не нараховувалась та не виплачувалась.

Також позивачем до відповіді на відзив відповідача було долучено диплом серії НОМЕР_4 про те, що позивач закінчила у 2002 році Донецькій інститут соціальної освіти дочірнє підприємство ТОВ «Донецькій відкритий університет» і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Психологія» та здобула кваліфікацію психолога.

Позивачем було надано клопотання про доручення додаткових доказів, а саме:

- копії трудової книжки серії НОМЕР_5 , згідно якої позивач прийнята на службу до органів внутрішніх справ МВС України 28.03.2001 (запис №3);

- пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких вказано, що період навчання ОСОБА_1 в інституті до дня вступу на службу, їй було додатково зараховано до вислуги років, як рік за шість місяців - в якості спеціальної вислуги, та рік за рік - в якості страхового стажу;

- витяги з послужного списку ОСОБА_1 , згідно яких: 26.02.2001 її прийнято курсантом Маріупольського училища професійної підготовки працівників міліції УМВС України в Донецькій області: присвоєно спеціальне звання «рядовий міліції» (наказ Маріупольського УППРМ УМВСУ в Донецькій області №25 від 26.02.2001); 28.03.2001 її призначено на посаду середнього начальницького складу - психолога групи по роботі з особовим складом Красноармійського МВ УМВСУ в Донецькій області (наказ УМВСУ в Донецькій області №98 від 30.04.2001); 01.06.2001 їй присвоєно офіцерське звання «молодший лейтенант міліції» (наказ УМВСУ в Донецькій області №121 від 01.06.2001).

Будучи не згодною із неналежним, на переконання позивача, грошовим забезпеченням за час служби та розрахунку стажу позивача, а також із тим, що при звільненні відповідач не виплатив всіх належних їй сум, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Щодо зарахування до календарної вислуги із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби період навчання у вищому навчальному закладі до дня вступу на службу в ОВС.

Згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ(далі Закон №2262-ХІІ)пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям: надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1-2 цього Закону(крім осіб, зазначених у частині 3статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони, серед іншого, звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині 2статті 17 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону №2262-ХІІ, до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Як передбачено статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Щодо наявності підстав для зарахування позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за період навчання у Донецькому інституті соціальної освіти дочірнє підприємство ТОВ «Донецькій відкритий університет» з 01.09.1997 по 25.02.2001 включно, з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 2 Постанови №393 (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», під час призначення пенсії згідно з пунктом «а» статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Також, аналогічне за змістом положення щодо умов зарахування до календарної вислуги років періоду навчання у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах міститься у проаналізованій вище частині 2 статті 17 Закону №2262-ХІІ.

Разом з тим, з аналізу пункту 2 Постанови №393 та частини 2 статті 17 Закону №2262-ХІІ випливає, що зарахування часу навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах до вислуги років поліцейським при призначенні пенсії на умовах зазначеного Закону відбувається за двох умов: після закінчення навчального закладу присвоюється офіцерське (спеціальне) звання; звання присвоюється до вступу на службу до органів внутрішніх справ.

Як вже було зазначено, позивач з 01.09.1997 по 27.06.2002 навчалась у Донецькому інституті соціальної освіти дочірнє підприємство ТОВ «Донецькій відкритий університет».

Відповідно до послужного списку позивача - позивач у збройних силах не служила; прийнята курсантом Маріупольського училища професійної підготовки працівників міліції УМВС України у Донецькій області відповідно до наказу від 26.02.2001 № 25о/с з 26.02.2001 по 28.03.2001.

Тобто, як вбачається з матеріалів справи, з 26.02.2001 позивача прийнято на службу в органи внутрішніх справ та присвоєно спеціальне звання «курсант / рядовий міліції», тобто після вступу на службу до органів внутрішніх справ.

З огляду на зазначене, не підлягає зарахуванню позивачу до календарної вислуги років час навчання у вищому навчальному закладі у період з 01.09.1997 по 25.02.2001 з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби, що відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 09.09.2021 №520/5021/19.

Встановлені обставини виключають можливість перерахунку виплати одноразової грошової допомоги позивача при звільненні зі служби виходячи із розрахунку вислугу для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги 23 роки (розрахунок позивача), оскільки розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні розрахована та виплачена за 21 рік служби, тобто зроблені відповідачем відповідно до чинного законодавства в даному контексті.

Щодо підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, яка мала бути складовою грошового забезпечення за вересень 2022 року.

Як встановлено судом, позивач, прибувши 23.03.2022 для несення служби до ГУНП в Івано-Франківській області, де наказом ГУНП від 24.03.2022 №79 залучена до несення служби у Надвірнянському РВП, діяла у відповідності до наказів Національної поліції України від 10.03.2022 №190, а на підставі наказу від 09.09.2022 №636 «Про зміни в організації несення служби окремих поліцейських головних управлінь Національної поліції в Донецькій, Запорізькій та Харківській областях» 20.09.2022 прибула до місця дислокації ГУНП в Донецькій області. Отже відповідач підтвердив відповідність дій позивача наказам Національної поліції України.

Місто Надвірна Івано-Франківської області (де позивач проходила службу), входить до переліку населених пунктів, яким надано статус гірського, згідно переліку населених пунктів, яким відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» надається статус гірських, визначеного в постанові КМУ від 11.08.1995 р. №647.

Гарантії соціального захисту громадян, що працюють або навчаються в гірських населених пунктах, врегульовані положеннями Закону України від 15 лютого 1995 р. № 56/95-ВР «Про статус гірських населених пунктів в Україні», а також постанов Кабінету Міністрів України від 11 серпня 1995 р. № 647 «Про перелік населених пунктів, яким надається статус гірських» та № 648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах».

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» статус особи, яка працює (навчається) на території такого населеного пункту, надається громадянам, що проживають, працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що виконавчий орган відповідної місцевої ради видає посвідчення встановленого зразка.

У разі, коли підприємство, установа, організація розташовані за межами населеного пункту, якому надано статус гірського, але мають філії, представництва, відділення, інші відокремлені підрозділи і робочі місця в населених пунктах, що мають статус гірських, на працівників, які в них працюють, поширюється статус особи, що працює або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського.

Отже, згідно закону саме місце праці (служби) на території населеного пункту зі статусом гірського дає право на даний статус і підвищення посадового окладу, а не місце розташування, знаходження установи відповідача.

Правила видачі посвідчення громадянина, котрий працює (навчається) на території населеного пункту, якому в установленому законодавством порядку надано статус гірського, врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчення громадянина, який проживає, працює або навчається на території гірського населеного пункту (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1996 р. № 345.

Відповідно до п. 2 Положення посвідчення є документом, який підтверджує, що громадянину (громадянці) надано статус особи, котра проживає, працює або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського; на підставі цього посвідчення надаються пільги. В посвідченні позивача підкреслено «працює».

Отже судом встановлено, що підвищення окладу в даному випадку є не призначення на посаду, а саме факт несення (проходження) служби, праці, навчання у відповідному населеному пункті, що закріплено Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Абзацом 17 п. 2 розділу ІІ Порядку №260 визначено, що поліцейським, які проходять службу на території населених пунктів, яким надано статус гірських, посадові оклади підвищуються на 25 відсотків.

Відповідач погоджується, що передбачено такий вид грошового забезпечення, як підвищення на 25% посадового окладу за роботу на території населених пунктів, яким надано статус гірських, абзацом 17 п.2 розділу ІІ Порядку №260.

Відповідно довідки відповідача від 21.02.23 №126 вказав, що підвищений оклад позивачу не нараховано та не виплачено, так як не видано наказ по особовому складу із зазначенням відсотка підвищення. Суд дані обставини розцінює дані обставини, як перекладення цього обов`язку на позивача.

Головне управління Національної поліції в Донецькій області має здійснювати контроль за належним виконанням зазначеними особами своїх службових обов`язків.

Разом із тим, суд не є тим органом, на який покладено обов`язок з обчислення суми недоотриманої грошової допомоги, що підлягає виплаті позивачу, а відтак, зазначення судом конкретної суми різниці недоотриманої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплачених сум, виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Що стосується позовних вимог щодо алгоритму нарахування спірної виплати, зокрема, зобов`язання включення до грошового забезпечення підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, суд не вважає за можливе вирішувати зазначене питання під час розгляду цієї справи, оскільки її предметом є лише встановлення факту наявності чи відсутності у позивача права на включення до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні окремих складових його грошового забезпечення.

Щодо індексації та додаткової винагороди.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (надалі - Закон України "Про Національну поліцію").

Відповідно до статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. За поліцейськими, які тимчасово проходять службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України. Поліцейські, відряджені до інших органів державної влади, установ, організацій та прикомандировані відповідно до цього Закону, отримують грошове забезпечення, враховуючи посадовий оклад за посадою, яку вони займають в органі, установі чи організації, до якої вони відряджені, а також інші види грошового забезпечення, визначені цим Законом. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Наказом МВС України № 260 від 06 квітня 2016 року "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799 (зі змінами та в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) визначено критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Наказ № 260).

За правилами пункту 3 Наказу № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 23 Наказу № 260 передбачено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення. При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.

Абзацом четвертим пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (надалі - Постанова № 393) передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Суд встановив, що позивача звільнено зі служби, а тому при звільненні відповідач виплатив йому одноразову грошову допомогу в розмірі : посадовий оклад 2400,00 грн. + оклад за спеціальне звання (майор поліції) 2000,00 грн. + надбавка за вислугу років (40%) 1760,00 грн. + доплата за специфічні умови проходження служби (40%) 2464,00 грн. + премія (35,093%) 3026,42 грн. = 11650,42 грн.*25%*21 рік= 61164,71 грн. Із відрахуванням обов`язкових податків і зборів сума до виплати склала 60247,24 грн., яка була перерахована ОСОБА_1 на особистий картковий рахунок, відкритий у банку (довідка ГУНП в Донецькій області від 27.01.2023 №79).

Матеріалами справи підтверджено, що при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні відповідач фактично не включив до цієї допомоги індексацію грошового забезпечення та додаткової щомісячної винагороди.

Надаючи правову оцінку таким діям відповідача, суд враховує таке.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року № 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон № 1282-XII).

Статтею 1 Закону № 1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 5 Порядку № 1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 11 цього Порядку. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, яка спрямована на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд доходить висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку про те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейських для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, що забезпечує дотримання прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.

Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №240/10130/19, який суд враховує в силу положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для включення індексації грошового забезпечення до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні позивача.

Те саме стосується й додаткової щомісячної винагороди на підставі Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168.

За правилами пункту 4 частини десятої статті 62 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

За приписами частин першої та другої статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до пунктів 1 та 6 розділу VI Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 за № 669/28799 (далі - Порядок № 260) поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.

Згідно пункту 3 розділу І Порядку № 260 (чинного станом на день звільнення позивача) грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення, входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відтак, додаткова щомісячна винагорода на підставі Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, є складовою грошового забезпечення позивача, а тому підлягає врахуванню під час розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.

Разом із тим, суд не є тим органом, на який покладено обов`язок з обчислення суми недоотриманої грошової допомоги, що підлягає виплаті позивачу, а відтак, зазначення судом конкретної суми різниці недоотриманої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплачених сум, виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Що стосується позовних вимог щодо алгоритму нарахування спірної виплати, зокрема, зобов`язання включення індексації грошового забезпечення та додаткової щомісячної винагороди з розрахунку за повний місяць, суд не вважає за можливе вирішувати зазначене питання під час розгляду цієї справи, оскільки її предметом є лише встановлення факту наявності чи відсутності у позивача права на включення до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні окремих складових його грошового забезпечення.

Отже, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контроль за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Здійснивши системний аналіз положень КАС України, суд вважає, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, а отже наділений правом, а не закріпленим обов`язком, під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а у разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладанням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

З огляду на не наведення заявником аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів, як встановлення судового контролю і ненадання останнім доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі шляхом подання звіту про виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Зі змісту позовної заяви не вбачається, що загальний порядок виконання судового рішення не дасть в подальшому очікуваного результату, або, що відповідач буде створювати перешкоди для виконання такого рішення.

Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується з позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 31.08.2018 у справі №235/7638/16-а.

Заявник не навів жодних обґрунтувань та не надав жодних доказів, які б підтверджували необхідність застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення, а тому суд доходить висновку про відмову у задоволені вимог про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору, а відтак підстави для розподілу судових таких витрат зі сплати судового збору відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (87517, Донецька область, м.Маріуполь, просп. Нахімова, буд.86, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення при розрахунку одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 при звільненні зі служби в поліції індексації грошового забезпечення за вересень 2022 року та додаткової щомісячної винагороди, згідно Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, а також не включення під час розрахунку одноразової грошової допомоги підвищення окладу, відповідно до Порядку №260.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції ОСОБА_1 з урахуванням індексації грошового забезпечення за вересень 2022 року та додаткової щомісячної винагороди на підставі Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, врахувавши при її обчисленні підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, відповідно до Порядку №260, а також виплатити недоплачену суму грошової допомоги із врахуванням виплаченої частини.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне судове рішення складено 20.03.2023.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Т.В.Загацька