Справа № 360/1861/22
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року справа №360/1861/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Галкіна Вячеслава Леонідовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі № 360/1861/22 (головуючий І інстанції Басова Н.М.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області № 84 від 28.09.2022 про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком у відповідності до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788XII з моменту первинного звернення за пенсією, тобто з 17.05.2022 з виплатою заборгованості, яка утворилася за цей період.

В обґрунтування позову зазначила, що 17.05.2022 звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 12 Закону № 1788.

За результатами розгляду пенсійним органом прийнято рішення від 23.05.2022 № 84 про відмову в призначенні пенсії.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27.07.2022 у справі 360/1524/22 позов визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 23.05.2022 № 84 про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії за віком від 17 травня 2022 року у відповідності до вимог ч.5 ст.45 Закону № 1058 та Порядку № 22-1, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

На виконання рішення суду за результатами повторного розгляду заяви від 17.05.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком № 84 від 28.09.2022.

Підставою для відмови визначено недосягнення позивачем пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058.

Рішення є протиправним та таким, що порушує конституційні права позивача на соціальний захист.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

На час виникнення спірних правовідносин і до цього часу наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ та Законом № 1058-ІV, в тому числі в частині віку набуття права на пенсію за віком жінок. Перший із цих законів визначає такий вік у 55 років, тоді як другий - у 60 років. Прямої норми, що скасовує вимоги статті 12 Закону № 1788-XII жодна норма Закону № 1058-IV не містила і не містить.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що очікування позивача щодо призначення їй пенсії за віком саме з 55 років є легітимними і вони дійсно порушені відповідачем з посиланням на вимоги ст.26 Закону 31058, які є більш несприятливими для прав позивача, порівняно з нормами ст. 12 Закону № 1788.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до інформації зазначеної у довідці від 05.04.2022 № 1250-, ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою.

17.05.2022 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком разом з необхідним пакетом документів.

За принципом екстериторіальності її заяву розглянуто відповідачем та 23.05.2022 прийнято рішення № 84 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу згідно ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вважаючи вищевказане рішення незаконним, позивач оскаржила його в судовому порядку.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27.07.2022 у справі № 360/1524/22 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 23.05.2022 № 84 про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії за віком від 17 травня 2022 року у відповідності до вимог частини п`ятої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, на підставі всебічного повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

На виконання рішення суду, при повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 84 від 28.09.2022 відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки позивач не досягла 60-ти літнього віку, який передбачено статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страховий стаж ОСОБА_2 визначено в 40 років 5 місяців 14 днів. До страхового стажу зараховано всі періоди роботи згідно наданих документів. Право на призначення пенсії позивач матиме з 12.07.2024.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивач звернулась за призначенням пенсії за віком на загальних умовах, тому діючі норми Закону № 1788-ХІІ на позивача не поширюються, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону № 1058, отже позивач не досягла віку для призначення пенсії за віком на теперішній час.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Частиною другою статті 5 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції, що Законом № 1058-IV, який є спеціальним у межах спірних правовідносин та який визначає умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком, встановлено вік, з досягненням якого особи мають право на призначення пенсії за віком, а жінкам підвищено вік, з якого вони набувають права на пенсію за віком в залежності від дати їх народження, - від 55 до 60 років.

ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , є жінкою, тому відповідно до вимог статті 26 Закону № 1058-IV позивач набуде право на пенсію за віком після досягнення 60-річного віку.

Є безпідставними доводи позивача, що вона має право на призначення пенсії за віком по досягненню 55-річного віку на підставі статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з огляду на наступне.

Так, статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) визначено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Абзацами першим та другим пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV встановлено, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Враховуючи, що стаття 12 Закону № 1788-ХІІ щодо визначення права на пенсію за віком жінок при досягненні 55 років суперечить Закону № 1058-IV, суд першої інстанції правильно вказав, що позивач не має право на пенсію при досягненні 55-річного віку на підставі статті 12 Закону № 1788-ХІІ.

Суд не приймає посилання позивача на рішення Великої Палати Верховного Cуду в межах зразкової справи № 360/3611/20, оскільки це рішення стосується права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тоді як позивач звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Отже, висновки Великої Палати Верховного Cуду в справі № 360/3611/20 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Доводи апелянта про відсутність у суду першої інстанції компетенції на вирішення питань відповідності/невідповідності одного закону над іншим, про застосування такого закону при розгляді та вирішенні певної та конкретної адміністративної справи є безпідставними, оскільки при вирішенні справ суд зобов`язаний визначити, яким законом регулюються спірні правовідносини.

При цьому суд зазначає, що саме законодавцем у пункті 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV унормовано застосування законів України та інших нормативно-правових актів тільки в частині, що не суперечить Закону № 1058-IV.

Позиція позивача стосовно порушення її прав Законом № 1058-IV є безпідставною, адже стаття 26 Закону № 1058-IV, якою збільшено пенсійний вік, є чинною, конституційною не визнавалася, тому має застосовуватися у питанні визначення права на пенсію за віком.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галкіна Вячеслава Леонідовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі № 360/1861/22 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі № 360/1861/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 15 березня 2023 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 15 березня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв