Справа № 320/8910/21
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8910/21 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а

Позивач звернулася до суду з позовом до ГУ ПФ України в м.Києві, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 31.05.2021.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ПФ України в м.Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що період роботи позивача на посадах, що включаються до стажу за Списком №2 з 03.01.1996 по 07.11.2008 не підлягає зарахуванню, оскільки подані уточнюючі довідки не відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, зокрема в частині назви довідки, відсутністю інформації про атестацію робочих місць, на яких працювала позивач і на момент її звернення за призначенням пенсії вона не досягла відповідного пенсійного віку.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавала. В суді першої інстанції її позиція позивача обґрунтовувалась тим, що відповідачем безпідставно відмовлено у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.05.2021 (у віці 49 років) звернулась до ГУ ПФ України в м.Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (а.с.15), за результатами розгляду якої, листом від 11.06.2021 №2600-0213-8/97186 (а.с.16) відповідач повідомив, що відповідно до наданих до заяви документів загальний страховий стаж складає 29 років 7 місяців 23 дні. При цьому, пільговий стаж за Списком № 2 за період роботи в Київському міському спеціалізованому психоневрологічному медичному об`єднанні з 03.01.1996 до 13.07.2003 молодшою сестрою по догляду за хворими стаціонарного мовного центру, а також з 14.07.2003 до 07.11.2008 медичною сестрою стаціонарного відділення мовного центру, не зараховується, оскільки довідка від 15.09.2020 року №061/06/203-293к, видана КНП «Київська міська неврологічна лікарня №2» не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, а саме: назва довідки не відповідає зазначеній постанові, в наказі про результати атестації робочих місць від 01.08.1998 № 77 молодша сестра по догляду за хворими не атестована, в наказі від 14.07.1998 № 55 атестована молодша сестра по догляду за хворими 1, 2 дитячого стаціонару і таким чином не зрозуміло, чи атестований стаціонар мовного центру, в наказі від 13.10.2003 №108 атестована посада молодшої сестри по догляду за хворими 1, 2 та МЦ (дитяче відділення), медична сестра стаціонарного відділення не атестована. Таким чином, на дату звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач не досягла необхідного пенсійного віку та пільгового стажу, необхідних для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що позивач має необхідний загальний та пільговий стаж, а тому відповідає всім критеріям, необхідним для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому відмова відповідача у призначенні пенсії за віком є протиправною.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

В силу п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-5/2018(746/15), працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Таким чином, за наявності у жінок страхового стажу не менше 20 років, з них не менше 5 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, вони мають право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні два роки такої роботи.

Відповідачем визнається, що загальний страховий стаж позивача становить 29 років 7 місяців 23 дні, що відображено в листі від 11.06.2021 №2600-0213-8/97186 (а.с.16), у відзиві на позов та в апеляційній скарзі.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача (а.с.7-8) вбачається, що в період з 03.01.1996 по 13.07.2003 вона працювала на посаді молодшої медсестри по догляду за хворими в стаціонарному відділенні МЦ та з 14.07.2003 по 07.11.2008 працювала на посаді медичної сестри стаціонарного відділення МЦ в Київському міському спеціалізованому психоневрологічному медоб`єднанні (в подальшому перейменовано на Київську міську психоневрологічну лікарню №2).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 затверджено Список N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у позиції 2260000в якого передбачені посади молодшого та середнього медичного персоналу у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах і відділеннях будинків дитини.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 до виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 належать посади молодшої медичної сестри, молодшого спеціаліста з медичною освітою у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини.

Отже, стаж роботи позивача на посадах молодшої медсестри та медичної сестри в Київському міському спеціалізованому психоневрологічному медоб`єднанні (Київській міській психоневрологічній лікарні №2) в період з 03.01.1996 по 07.11.2008 належить до виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Таким чином, пільговий стаж позивача на посадах, передбачених списком №2 за вказаний період складає 12 років 10 місяців 4 дні.

Разом з тим, відповідачем не враховано пільговий стаж позивача за період з 03.01.1996 по 07.11.2008.

Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, атестація робочих місць за умовами праці (атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Згідно зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 вищенаведеного Порядку у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідні періоди роботи позивача на посадах, передбачених списком №2 в повному обсязі підтверджуються записами у трудовій книжці.

Крім того, поданими позивачем копіями довідки КНП «Київська міська психоневрологічна лікарня №2» від 15.09.2020 №061/06/203-293к, наказів від 25.05.1993 №33, від 14.07.1998 №35 та від 13.10.2003 №108 (а.с.11-14) підтверджується, що її пільговий стаж складає 12 років 10 місяців 4 дні, а відповідні робочі місця молодшого та середнього медичного персоналу (до яких належить молодша медсестра та медична сестра) були атестовані.

Довідка КНП «Київська міська психоневрологічна лікарня №2» від 15.09.2020 №061/06/203-293к містить інформацію про періоди роботи позивача, посаду, характер роботи, інформацію про первинні документи тощо.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача щодо неналежної назви довідки та невідповідності її форми вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, оскільки за умови підтвердження відповідного пільгового стажу записами у трудовій книжці, відповідна довідка містить всю необхідну уточнюючу інформацію про пільговий характер роботи позивача та підлягає врахуванню.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, навіть за умови відсутності інформації про атестацію робочих місць із шкідливими і важкими умовами праці, особа, що досягла відповідного віку та має необхідні загальний та спеціальний трудовий стаж не може бути позбавлена права на пенсію за віком на пільгових умовах.

У відповідності до ч.1 ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

В силу п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З урахуванням вищевикладеного, органи Пенсійного фонду України наділені повноваженнями щодо перевірки обґрунтованості видачі довідок про заробітну плату.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідними повноваженнями щодо перевірки достовірності інформації у поданій позивачем довідці відповідач не скористався.

Отже, враховуючи, що у позивача наявний страховий стаж не менше 20 років (29 років 7 місяців 23 дні), з них не менше 5 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 (12 років 10 місяців 4 дні), вона має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні два роки такої роботи (на 6 років), відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто при досягненні 49 років.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача по відмові ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку на підставі п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 16 березня 2023 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма