Справа № 691/983/22
Суддя: Подорога Л. В.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/983/22
провадження № 2-а/691/3/23
УХВАЛА

06 березня 2023 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді Подороги Л.В., при секретарі Ковалі М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Городищенського районного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 401137 від 06.10.2022,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить поновити йому строк на звернення до суду з даним позовом та скасувати постанову серії БАД № 401137 від 06.10.2022 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Салій С.А. позовні вимоги підтримав та пояснив, що працівниками поліції було винесено оскаржувану постанову про накладення на його довірителя адміністративного стягнення за керування транспортним засобом особою, яка позбавлена такого права. Однак 06.10.2022 ОСОБА_1 не зупинявся працівниками поліції та не керував транспортним засобом, оскільки за кермом автомобіля перебувала його дружина, а він був у якості пасажира. Факт керування позивачем транспортним засобом не доведений, а тому винесена постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Також указав, що оскаржувану постанову позивач отримав засобами поштового зв`язку лише 11.10.2022, а тому просив поновити йому строк на звернення до суду з даним позовом.

Представник відповідача Желізняк Ю.В. подала відзив та в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності є законною. Останній дійсно керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування. Під час складання оскаржуваної постанови, позивач неодноразово підтверджував факт керування ним транспортним засобом. Його дружина, яка на той час також перебувала в автомобілі, не знала, що її чоловіка позбавили права керування. Подія, що відбулася 06.10.2022 була зафіксована працівниками поліції на бодіокамеру.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист встановленим законом шляхом.

Вимоги до позовної заяви та документи, що додаються до неї, викладено у ст. 160, 161 КАС України. Згідно ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду, позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За змістом ч. 1-3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у постанові від 31.03.2021, справа № 240/12017/19, адміністративне провадження № К/9901/15971/20, наголосив на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Поняття «особа повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися:

1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду;

2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін;

3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення;

4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі;

5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (справи «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії») право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Судом установлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 401137 від 06.10.2022, винесеної поліцейським РПП СПД № 1 ВП № 1 Черкаького РУП ГУНП в Черкаській області Артеменком Р.Б., ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. 00 коп.,

Позивач стверджує, що він отримав копію цієї постанови лише 11.10.2022, а тому саме з цієї дати слід рахувати перебіг строку позовної давності.

Отримання позивачем поштового відправлення 11.10.2022 дійсно підтверджується штампами на поштовому конверті та витягом із сайту поштових відстежень.

Разом із тим, судом було здійснено перегляд відеозапису із нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано обставини події, що відбулися 06.10.2022 за участі ОСОБА_1 та встановлено, що після винесення постанови, поліцейський оголосив її суть і запропонував ОСОБА_1 отримати її копію, однак останній відмовився отримувати копію постанови.

Таким чином, ще 06.10.2022 ОСОБА_1 був обізнаний із тим, що поліцейським стосовно нього винесено постанову та накладено адміністративне стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, тому саме з цієї дати слід рахувати початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про оскарження такої постанови.

При цьому слід відрізняти поняття «день коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів» від поняття «день отримання постанови».

У даному випадку ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів 06.10.2022, але отримувати постанову свідомо відмовився. При цьому позивач не мав перешкод відразу отримати постанову та оскаржити її до суду у визначений законом строк.

А тому суд вважає помилковим твердження представника позивача про те, що строк на звернення до суду слід рахувати з часу отримання постанови 11.10.2022.

До суду ж позивач звернувся 21.10.2022, тобто з пропущенням процесуального строку, та не надав доказів поважності його пропущення, тому суд вважає, що наведені позивачем підстави є неповажними.

Верховний Суд у постанові від 31.03.2021, справа № 240/12017/19, адміністративне провадження № К/9901/15971/20, звернув увагу, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України в разі, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч. 3, 4 ст. 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд вважає, що даний адміністративний позов слід залишити без розгляду.

Керуючись ч. 3 ст. 123, п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України,

постановив :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 401137 від 06.10.2022 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 14.03.2023.

Суддя Л. В. Подорога