Справа № 440/390/23
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 20 березня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/390/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , яка виступає законним представником малолітньої ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної податкової служби України про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , яка виступає законним представником малолітньої ОСОБА_2 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі - відповідач 1, ГУ ДПС у Полтавській області), Державної податкової служби України (далі - відповідач 2, ДПС України) у якому просила:

- зобов`язати Державну податкову службу України не вносити про малолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, використовуючи цифрові ідентифікатор (ідентифікаційний номер, серія та номер паспорта, номер облікової картки платника податків і інші форми) та зберегти за нею форму обліку платників податків за: прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації згідно зі статтями 28, 294, 296 ЦК України;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області вести облік малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 як платника податків без застосування цифрового ідентифікатора (ідентифікаційного номера, серії та номера паспорту, номера облікової картки платника податків і інших форм), а саме: за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження і за місцем реєстрації;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області видати малолітній дитині ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку з текстом: "Має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора" та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області після отримання малолітньою дитиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорта громадянина України на стор. 7, 8 або 9 вчинити запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

25.01.2023 до суду надійшло клопотання Головного управління ДПС у Полтавській області із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 заперечення Головного управління ДПС у Полтавській області проти розгляду справи № 440/390/23 за правилами спрощеного позовного провадження - залишено без задоволення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що органи податкової служби протиправно відмовляють у невнесенні даних її малолітньої дитини, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Державного реєстру фізичних осіб-платників та в обліку її дитини за прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем реєстрації та з роком народження. Позивач зазначила, що її дитина є релігійною особою, віра якої не допускає цифрового замінника імені особи. Стаття 35 Конституції України передбачає свободу світогляду і віросповідання, а присвоєння цифрового ідентифікатора ОСОБА_2 буде порушенням її свободи світогляду і віросповідання. Таким чином, позивач вважає протиправною відмову податкових органів у веденні обліку її малолітньої дитини за прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем реєстрації та з роком народження.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачів просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що нормами ПК України не передбачено можливості вилучення інформації з Державного реєстру фізичних осіб за заявою особи. Також представник зазначила, що обов`язкова реєстрація дітей у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків також не передбачена законодавством, така реєстрація малолітніх відбувається за умови подання облікової картки №1ДР одним із батьків. Вказано, що у випадку відмови від індивідуального податкового коду через релігійні переконання законодавством передбачено лише одну форму обліку людини, а саме облік в окремому реєстрі за прізвищем, ім`ям, по-батькові і серією та номером діючого паспорта.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 є матір`ю та законним представником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.12.2013.

ОСОБА_2 зареєстрована у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків з 24.10.2017.

Відповідно довідки Полтавської єпархії Андріївського храму м. Полтави від 03.01.2023 позивач та її донька є прихожанами Андріївського храму міста Полтави.

Позивач звернулася до органів податкової служби з рядом заяв:

1) до ДПС України з заявою від 02.10.2022 про знищення персональних даних її дитини та подальшого обліку дитини за прізвищем, іменем та по-батькові без використання серії та номеру паспорта;

2) до ГУ ДПС у Полтавській області з заявою від 02.10.2022 про скасування всієї інформації про дитину з Державного реєстру України, про подальший облік дитини за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та місцем реєстрації, про видачу довідки, про внесення до паспорту, який буде отримано дитиною у майбутньому, відмітки про здійснення платежів без цифрового номеру;

3) до ГУ ДПС у Полтавській області з заявою від 11.11.2022 про скасування та вилучення всієї інформації про її дитину з баз даних ДПС України, знищення індивідуального податкового коду дитини.

ГУ ДПС у Полтавській області, у відповідності до Закону України "Про звернення громадян", надало відповіді, оформлені листами №520/К/16-31-12-03-08 від 30.11.2022 та №498/К/16-31-12-03-08 від 09.11.2022, у яких повідомило про порядок обліку фізичних осіб, зокрема дітей, та роз`яснило про можливість внесення до паспорту інформації про відмову від прийняття реєстраційного номера.

ДПС України також, у відповідності до Закону України "Про звернення громадян", надало відповідь, оформлену листом №8080/К/99-00-12-04-02-09 від 04.11.2022, у якому повідомило про порядок обліку фізичних осіб, зокрема дітей, та про порядок обробки персональних даних. Також у листі роз`яснено про можливість внесення до паспорту інформації про відмову від прийняття реєстраційного номера та про відсутність в органів податкової служби можливості ведення обліку фізичних осіб в іншому порядку ніж передбачено законодавством.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантовано право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а школа - від церкви. Жодна релігія не може бути визнана державою як обов`язкова. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Стаття 9 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод установлює, що кожен має право на свободу думки, совісті та релігії; це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання, а також свободу сповідувати свою релігію або переконання під час богослужіння, навчання, виконання та дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно. Свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає лише таким обмеженням, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з п. 63.1 - 63.3, 63.5 - 63.7 ст. 63 Податкового кодексу України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. З метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків. Всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами.

Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган зазначає податковий номер або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) у всіх свідоцтвах, довідках, в інших документах або повідомленнях, що видаються платнику податків або надсилаються йому.

Кожен платник податків зазначає податковий номер або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) в усіх податкових деклараціях (розрахунках, звітах), платіжних документах щодо податків і зборів, у фінансових документах, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 70.1, 70.2, 70.5 ст. 70 Податкового кодексу України Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

Облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація: прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство; серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (у разі внесення інформації про особу до Єдиного державного демографічного реєстру).

Фізична особа - платник податків незалежно від віку (як резидент, так і нерезидент), для якої раніше не формувалася облікова картка платника податків та яка не включена до Державного реєстру, зобов`язана особисто або через законного представника чи уповноважену особу подати відповідному контролюючому органу облікову картку фізичної особи - платника податків, яка є водночас заявою для реєстрації в Державному реєстрі, та пред`явити документ, що посвідчує особу. Фізична особа - платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред`явити паспорт.

Для заповнення облікової картки фізичної особи - платника податків використовуються дані документа, що посвідчує особу. Для заповнення повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) використовуються дані паспорта.

Форма облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) і порядок їх подання встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822 затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (далі - Положення № 822).

Згідно з п. 1 розділу IV Положення № 822 складовою частиною Державного реєстру є окремий реєстр Державного реєстру, до якого вноситься інформація про фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта.

Пунктом 1 розділу VІІІ Положення № 779 передбачено, що фізична особа, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати до відповідного контролюючого органу Повідомлення за формою № 1П (додаток 8), яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред`явити паспорт або документ, на підставі якого оформлюється паспорт вперше. У разі зміни прізвища, імені чи по батькові особа, крім паспорта, пред`являє свідоцтво про шлюб (за наявності), свідоцтво про розірвання шлюбу (за наявності), свідоцтво про зміну імені (за наявності).

Відповідно до п. 2 розділу VІІІ Положення № 779 облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності), серією та/або номером паспорта. До паспортів зазначених осіб вноситься відмітка, яка свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта.

Положеннями п. 3 розділу VІІІ Положення № 779 передбачено, що фізична особа подає Повідомлення до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання) або до будь-якого контролюючого органу у разі, якщо фізична особа перебуває за межами населеного пункту проживання.

Пунктом 4 розділу VІІІ Положення № 779 встановлено, що для заповнення Повідомлення використовуються дані паспорта та інших документів, які подаються у разі зміни паспортних даних або оформлення паспорта вперше.

Відповідно до п. 8, 9 розділу VІІІ Положення № 779 після внесення до паспорта відмітки відповідний контролюючий орган формує та надсилає до ДПС повідомлення щодо дати внесення до паспорта такої відмітки (із зазначенням серії та/або номера паспорта) для взяття особи на облік в окремому реєстрі Державного реєстру. Датою взяття на облік в окремому реєстрі Державного реєстру вважається дата внесення відмітки до паспорта. ДПС у разі надходження такого повідомлення вносить до окремого реєстру Державного реєстру запис із зазначенням дати внесення відмітки та дати внесення запису до цього реєстру.

До паспорта у формі картки інформація про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків вноситься відповідно до законодавства, яким регулюється питання ведення Єдиного державного демографічного реєстру.

Для внесення під час оформлення паспорта у формі картки інформації про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідний контролюючий орган надає особі повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (далі - Повідомлення про відмову) за формою, наведеною в додатку 10 до цього Положення, для подання її до відповідного територіального органу / територіального підрозділу ДМС.

Відповідно п.10 розділу VІІІ Положення №822 у разі якщо фізична особа, до паспорта якої внесено відмітку про право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта, раніше була зареєстрована в Державному реєстрі за реєстраційним номером облікової картки платника податків, після взяття на облік в окремому реєстрі Державного реєстру реєстраційний номер облікової картки платника податків закривається (датою закриття є дата внесення відмітки до паспорта), а у разі наявності у паспорті відмітки про реєстраційний номер облікової картки така відмітка анулюється у порядку, встановленому цим розділом.

За п.11 розділу VІІІ Положення №822 повідомлення за формою № 1П (заява за формою № 5ДРП), подане(а) до контролюючого органу, із зазначенням дати його (її) подання та дати внесення до паспорта або анулювання відмітки про право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта реєструється в журналі обліку Повідомлень за формою № 1П / Заяв за формою № 5ДРП осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (далі - Журнал обліку), за формою, наведеною в додатку 11 до цього Положення.

Аналізуючи наведені вище положення законодавства, суд доходить висновку, що для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, передбачено їх облік в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, іменем, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки. При цьому законодавством не передбачено можливості ведення обліку фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, виключно за прізвищем, іменем, по батькові, роком народження і місцем реєстрації.

Зміна порядку податкового обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, не призводить до зменшення обсягу прав вказаних осіб, оскільки такий облік передбачає незастосування реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Такі висновки узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, висловлену у Рішенні від 3 грудня 2009 року № 40010/04 у справі " Тамара Скугар та інші проти Росії", яка стосувалась відмови віруючих православної церкви від ідентифікації у податкових правовідносинах за номером. Суд зазначив, що захищаючи особисту сферу, стаття 9 Конвенції не завжди гарантує право поводити себе у публічній сфері життя так, як того вимагають релігійні погляди. Держава, розробляючи та застосовуючи власні внутрішні процедури, не може залежати від точки зору окремих громадян, яка базується на їх релігійних віруваннях. Суд дійшов висновку, що спосіб організації державної податкової бази даних з використанням індивідуальних номерів платників податків не є втручанням держави у реалізацію права заявниці на свободу релігії, гарантованого статтею 9 Конвенції. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року (справа № 803/1203/17), від 25 липня 2018 року (справа № 823/198/16), від 29 липня 2019 року (справа № 816/957/16), від 25 жовтня 2019 року (справа № 806/2355/15), від 11 грудня 2019 року (справа № 440/1066/19).

Суд погоджується з аргументами представника відповідачів про те, що законодавством не передбачено обов`язкового обліку дітей у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків і такий облік відбувається лише за заявою законних представників дитини. Проте, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що факт звернення та подальшого отримання реєстраційного номеру не позбавляє особу права відмовитися від нього у майбутньому за наявності на те відповідних підстав.

Суд зазначає, що чинне законодавство України передбачає можливість вилучення вже існуючих облікових карток з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків. Права осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, захищені шляхом надання їм права звертатися до уповноважених органів із Повідомленням форми № 1П, на підставі якого формується окремий реєстр Державного реєстру про фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , як законний представник своєї малолітньої доньки, звернулася до контролюючих органів з заявами довільної форми про виключення даних ОСОБА_2 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків не у відповідності до вимог Положення №822. Натомість направлені позивачем документи невстановленої форми були розглянуті відповідачем в порядку Закону України "Про звернення громадян".

Згідно статті 3 Закону України № 393/96-ВР від 02.10.1996 "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Отже, подані позивачем документи (заява претензія) відносяться до заяв (клопотань) в розумінні вказаного Закону.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Таким чином, заяви позивача були розглянуті відповідачами в порядку Закону України "Про звернення громадян". Вказані дії відповідача відповідають вимогам закону, адже у відповідачів не було підстав для вчинення відповідних дій щодо виключення реєстраційних даних дитини.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що за відсутності належним чином ініційованої процедури виключення даних з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у контролюючих органів не було підстав задовольняти заявлені позивачем вимоги.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 504/4148/16-а, який в силу вимог ч. 5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту, є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог, визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 КАС України).

Таким чином, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов наступних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ДПС України не вносити про ОСОБА_2 дані до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та збереження за нею форми обліку за прізвищем, ім`ям, по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації, суд зазначає, що ОСОБА_2 вже внесена до Державного реєстру, про що свідчить її картка платника податків, а тому обрання вказаного способу захисту прав малолітньої дитини є неактуальним та суперечить встановленим у ході розгляду справи фактам, а тому задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у Полтавській області вести облік ОСОБА_2 без застосування цифрового ідентифікатора, судом було зазначено про відсутність належним чином ініційованої процедури виключення даних з Державного реєстру фізичних осіб - платників, що в подальшому унеможливило належний розгляд контролюючими органами рішення по вказаному питанню. Оскільки, відповідачем не допущено протиправної відмови у виключенні даних ОСОБА_2 , то суд прийшов до висновку про відсутність порушеного права, що в свою чергу зумовлює відмову у задоволенні вказаної вимоги.

Щодо позовної вимоги про видачу довідки з текстом "має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора" суд зазначає, що законодавством не передбачено виготовлення такої довідки. Положенням №822 регламентовано використання відмітки з таким текстом (додаток 9 Положення №822), проте така відмітка вноситься до паспорта у формі книжечки, а не є окремим документом. До того ж, вказана вимога безпосередньо пов`язана з вимогою про ведення обліку ОСОБА_2 без цифрового ідентифікатора, щодо якої суд прийшов до висновку про відсутність порушеного права через нерозгляд вказаного питання у зв`язку з неналежним зверненням. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що вказана позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у Полтавській області вчинити запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора після отримання ОСОБА_2 паспорта суд вказує, що дана вимога є очевидною вимогою на майбутнє, а як вже було зазначено, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Таким чином й вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Таким чином, позивач скористався правом на звернення до адміністративного суду і його право не може бути обмежене; заявлені позивачем вимоги розглянуті судом по суті. Проте, враховуючи відсутність протиправності у діях відповідачів, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 30.03.2005 Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області), яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ), Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова