Справа № 420/6083/22
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/6083/22
Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.

Дата і місце ухвалення 09.01.2023р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського державного університету внутрішніх справ про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Одеського державного університету внутрішніх справ від 23.03.2022р. №78о/с про відрядження майора поліції ОСОБА_1 до Національної поліції України з 24.03.2022р., звільнивши її з посади викладача кафедри адміністративної діяльності поліції факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності з 23.03.2022р.;

- поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді викладача кафедри адміністративної діяльності поліції факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності, відрядивши її із Національної поліції України до Одеського державного університету внутрішніх справ.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

В поданій апеляційній скарзі представник апелянта зазначив, що суд першої інстанції, приймаючи судове рішення у справі, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки, як вважає апелянт, службове розслідування проведено відповідачем з численним порушеннями вимог чинного законодавства, в тому числі щодо особи уповноваженої на прийняття наказу про проведення службового розслідування, особи уповноваженої на затвердження висновку службового розслідування, а також порядку реалізації наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

На думку апелянта оскаржуваний наказ Одеського державного університету внутрішніх справ від 23.03.2022р. №78о/с про відрядження майора поліції ОСОБА_1 до Національної поліції України є протиправним, у зв`язку з чим з підлягає скасуванню.

Зважаючи на викладене апелянт просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу Одеський державний університет внутрішніх справ зазначив, що суд першої інстанції вірно встановив усі обставини справи та надав їм належну правову оцінку, у зв`язку з чим просив залишити судове рішення без змін.

Справа розглянута в порядку письмового провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку із поданням сторонами заяв про розгляд справи у письмовому провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що ОСОБА_1 проходила службу в органах Національної поліції та в подальшому була направлена до Одеського державного університету внутрішніх справ. З 2019 року позивач займала посаду викладача кафедри адміністративної діяльності РВС та економічної безпеки.

Наказом ректора Одеського державного університету внутрішніх справ Сергія Кузніченка від 23.03.2022 року № 78о/с «Про особовий склад» майора поліції ОСОБА_1 (0154801) було відряджено відповідно до статті 71 Закону України «Про Національну поліцію» до Національної поліції України з 24 березня 2022 року, звільнивши з посади викладача кафедри адміністративної діяльності поліції факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності, з 23 березня 2022 року.

Підставою для прийняття вказаного наказу став висновок службового розслідування ОДУВС від 23 березня 2022 року.

В подальшому, наказом ректора Одеського державного університету внутрішніх справ від 11.05.2022 року № 125о/с «Про особовий склад» були внесені зміни до наказу ОДУВС від 23 березня 2022 року № 78 о/с та викладено його у такій редакції: «звільнити відповідно до частини 6 статті 71 Закону України «Про Національну поліцію» із займаної посади та направити в розпорядження Національної поліції України: майора поліції ОСОБА_1 (0154801), викладача кафедри адміністративної діяльності поліції факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності, з 24 березня 2022 року;

Підставою прийняття вказаного наказу зазначено доповідна записка ОСОБА_2 від 23 березня 2022 року, висновок службового розслідування ОДУВС від 23 березня 222 року».

Не погоджуючись з наказом Одеського державного університету внутрішніх справ від 23.03.2022 № 78о/с, позивач оскаржила його до суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент розгляду та вирішення справи оскаржуваний позивачем наказ від 23.03.2022 року № 78 о/с «Про особовий склад» існує в редакції наказу від 11.05.2022 року № 125 о/с «Про особовий склад». При цьому суд зазначив, що наказ відповідача від 11.05.2022 року № 125 о/с «Про особовий склад» є індивідуальним актом - актом (рішенням) відповідача, як суб`єкта владних повноважень, в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, проте який не є предметом оскарження (спору) у цій адміністративній справі та, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, не є предметом перевірки в порядку ч. 2 ст. 2 КАС України.

Суд дійшов висновку, що ректор, як керівник державної організації (установи, закладу), звільнивши ОСОБА_1 з посади та направивши останню в розпорядження Національної поліції України для подальшого проходження служби відповідно до вимог частини 6 статті 71 Закону № 580-VIII, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. На думку суду законодавцем не визначено переліку обставин або підстав, за настанням яких керівник державного органу, установи, організації, звільняє з посад відряджених поліцейських, натомість, останньому надано право відповідно до статті 71 Закону № 580-VIII звільняти з посад відряджених поліцейських з подальшим направленням їх у розпорядження поліції.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на наступне:

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 23 грудня 2015 року № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які станом на 6 листопада 2015 року працювали у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, і виявили бажання проходити службу в Національній поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими у таких навчальних закладах, можуть бути прийняті на службу до Національної поліції за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним Законом України "Про Національну поліцію", шляхом видання керівниками цих навчальних закладів (а стосовно керівників таких закладів - Міністром внутрішніх справ України) наказів про призначення на відповідні посади, що заміщуються поліцейськими. Зазначені особи набувають статусу поліцейських, відряджених до таких навчальних закладів із залишенням на службі в Національній поліції, і проходять службу в Національній поліції відповідно до Закону України "Про Національну поліцію".

Указом Президента України № 691/2015 від 09 грудня 2015 року визначений Перелік посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в органах, установах та організаціях, згідно з яким в установах та організаціях, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, передбачена посада викладач вищого навчального закладу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-5 статті 71 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) поліцейські за їхньою згодою можуть бути відряджені до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади з подальшим призначенням на посади відповідно до переліку посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях, що затверджується Президентом України.

Рішення про відрядження поліцейських приймає керівник.

Відрядження оформлюється на підставі запиту керівника державного органу, установи, організації, рапорту поліцейського та відповідного подання його прямого керівника.

Про призначення відряджених поліцейських на посади керівники відповідних органів державної влади, установ та організацій мають письмово повідомити поліцію.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з витягу з наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 12 листопада 2015 р. № 168 о/с Про особовий склад, позивача, відповідно до пункту 15 розділу XI Закону України Про Національну поліцію, було призначено, як прибулу з Міністерства внутрішніх справ України, з 07 листопада 2015 року викладачем кафедри адміністративної діяльності ОВС та економічної безпеки факультету № 2.

В подальшому, згідно наказу від 22 січня 2016 р. № 7 о/с Про особовий склад, відповідно до пункту 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України Про Національну поліцію, пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України Про Національну поліцію, згідно з Указом Президента України від 09 грудня 2015 року № 691/2015 Про перелік посад, які можуть бути замішені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях, рішень комісії з визначення відповідності професійних, особистих, морально-ділових якостей працівників Одеського державного університету внутрішніх справ вимогам, що висуваються до поліцейських, визначеним Законом України Про Національну поліцію від 20.01.2016 (протокол № 1) та від 21.01.2016 (протокол № 2), позивача призначено з 28 грудня 2015 року викладачем кафедри адміністративної діяльності ОВС та економічної безпеки факультету № 2, встановивши стаж служби в поліції відповідно до статті 78 Закону України Про Національну поліцію, присвоївши їй первинне спеціальне звання майор поліції в порядку переатестування, звільнивши з посади викладача кафедри адміністративної діяльності ОВС та економічної безпеки факультету № 2.

Таким чином, ОСОБА_1 перебуває на службі в поліції та була відряджена до Одеського державного університету внутрішніх справ.

Згідно з ч. 6 ст. 71 Закону № 580-VIII звільнення з посад відряджених поліцейських здійснюється за рішенням керівника державного органу, установи, організації з подальшим направленням їх у розпорядження поліції.

Відповідно до ч.ч. 7-10 статті 71 Закону № 580-VIII за службової потреби керівник поліції може в будь-який час відкликати з державного органу, установи чи організації відряджених поліцейських, повідомивши за місяць про таке відкликання керівника відповідного державного органу, установи чи організації з наданням відповідної заміни.

Звільнені з посади відряджені поліцейські мають бути направлені в місячний строк у розпорядження поліції з приписом, службовою характеристикою та наказом про звільнення з посади.

До зазначеного строку не включається час перебування поліцейського у відпустці, відрядженні, на лікарняному.

Після повернення в розпорядження поліції поліцейський має бути призначений на попередню посаду або іншу рівнозначну посаду з урахуванням рівня його освіти, фізичної підготовки та стану здоров`я.

За відрядженими до органів державної влади, установ та організацій поліцейськими та членами їхніх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, визначені законом для такої категорії осіб.

В ході розгляду справи встановлено, що в якості підстави прийняття оскаржуваного наказу від 23.03.2022р. №78о/с, як в редакції до прийняття наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 11.05.2022 року № 125о/с «Про особовий склад», так і в редакції після прийняття останнього, вказано висновок службового розслідування ОДУВС від 23.03.2022 року.

Як встановлено з матеріалів справи, наказом Одеського державного університету внутрішніх справ від 23.03.2022 року № 117 на підставі положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 року № 893, було призначено службове розслідування за фактом недотримання службової дисципліни майором поліції ОСОБА_1 .

Підставою для його призначення вказано обставини встановлення 22.03.2022 року під час перевірки дотримання службової дисципліни поліцейськими, які працюють в університеті, та згідно наказу ОДУВС від 09.03.2022 року № 102 з 10.03.2022 року направлені в оперативне розпорядження начальника ГУНП в Одеській області й на час дії воєнного стану в Україні наказом ГУНП в Одеській області від 12.03.2022 року № 440 залучені для забезпечення публічної безпеки і порядку на території м. Одеса у відділі поліції № 3 районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, факту того, що майор поліції ОСОБА_1 , викладач кафедри адміністративної діяльності поліції факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності участі у забезпеченні публічної безпеки і порядку з 11 до 22 березня 2022 року не брала, на службу не заступала, місце її перебування керівництву відділу поліції не відоме.

За наслідком проведення службового розслідування у той же день, 23.03.2022 року було затверджено висновок службового розслідування та прийнято наказ № 78 о/с про відрядження майора поліції ОСОБА_1 до Національної поліції та звільнення з посади викладача кафедри адміністративної діяльності поліції факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Згідно ч. 2 ст. 19 цього Закону підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

В свою чергу, Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджено Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року № 2337-VIII.

Згідно п. 1 ч. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Частинами 2 та 3 цієї статті встановлено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (ч. 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту).

Згідно ч. 1 та 4 ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Статтею 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Згідно ч. 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Повноваження керівників щодо застосування дисциплінарних стягнень визначені статтею 20 Дисциплінарного статуту.

Так, ч. 5 ст. 20 Дисциплінарного статуту встановлено, що повноваження ректорів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, щодо застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських, які проходять службу або навчаються в таких навчальних закладах, визначаються Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 березня 2019 року № 209 затверджено Положення про повноваження ректора закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, із застосування заохочень і дисциплінарних стягнень.

Згідно п. 2 Положення, повноваження ректора із застосування заохочень і дисциплінарних стягнень поширюються на поліцейських, щодо яких він є безпосереднім та прямим керівником (начальником), здобувають вищу освіту або проходять у ЗВО МВС первинну професійну підготовку поліцейських, яких вперше прийнято на службу в поліції.

Відповідно до пп. 1 п. 5 Положення, ректор ЗВО МВС уповноважений застосовувати такі види дисциплінарних стягнень, передбачені статтею 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до поліцейських, щодо яких він є безпосереднім та прямим керівником (начальником): зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади.

Згідно ч. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, який визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Згідно п. 2 розділу VІ Порядку, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Відповідно до п. 1 розділу VІІ Порядку, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Згідно п. 2 розділу VІІ Порядку, наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, ЗВО та особистого ознайомлення поліцейського з ним, що здійснюється кадровим підрозділом органу (підрозділу, закладу, установи), ЗВО за місцем проходження служби зазначеним поліцейським. Таке ознайомлення засвідчується шляхом проставляння поліцейським, притягнутим до дисциплінарної відповідальності, підпису, прізвища та ініціалів на останньому аркуші копії наказу, долученої до його особової справи.

У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт довільної форми, що підписується працівником кадрового підрозділу та іншими присутніми під час відмови особами, який долучається до особової справи поліцейського, притягнутого до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 3 розділу VІІ Порядку встановлено, що виконання таких дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь та звільнення зі служби в поліції, шляхом видання наказів по особовому складу покладається на підрозділи кадрового забезпечення (служби персоналу) територіальних органів поліції, установ та закладів поліції, а також ЗВО.

Також, наказом Міністерства внутрішніх справ України 23 листопада 2016 року № 1235 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції.

Згідно п. 11 розділ ІІІ Порядку, накази про накладення дисциплінарних стягнень у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення зі служби в поліції реалізовуються шляхом видання наказів по особовому складу в установленому порядку.

При цьому, згідно ч. 6 ст. 71 ЗУ «Про національну поліцію», звільнення з посад відряджених поліцейських здійснюється за рішенням керівника державного органу, установи, організації з подальшим направленням їх у розпорядження поліції.

Пунктом 1 частини 1 статті 67 ЗУ «Про національну поліцію» передбачено, що зарахування поліцейських наказами по особовому складу в розпорядження органів поліції для подальшого проходження служби під керівництвом посадових осіб, уповноважених призначати на посади поліцейських, допускається у разі звільнення поліцейського з посади у зв`язку з виконанням дисциплінарного стягнення або виконанням висновку поліцейської комісії про невідповідність займаній посаді, якщо до кінця визначеного строку виконання дисциплінарного стягнення або протягом десяти днів з дня ухвалення висновку про службову невідповідність не вирішено питання про подальше проходження ним служби.

Крім того, згідно п. 1 ч. 1 ст. 67 ЗУ «Про національну поліцію», зарахування поліцейських наказами по особовому складу в розпорядження органів поліції для подальшого проходження служби під керівництвом посадових осіб, уповноважених призначати на посади поліцейських, допускається у разі повернення поліцейських, які відповідно до закону були відряджені (прикомандировані) до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, інших органів державної влади (закладів, установ) або органів місцевого самоврядування на час виконання відповідних повноважень на постійній основі із залишенням їх на службі в поліції.

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками проведення службового розслідування за фактом недотримання службової дисципліни викладачем кафедри адміністративної діяльності поліції факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності майором поліції ОСОБА_1 було складено висновок службового розслідування, який затверджено ректором Одеського державного університету внутрішніх справ. За висновками службового розслідування, відомості, які стали підставою для його призначення знайшли своє підтвердження у зв`язку з чим було запропоновано увільнити майора поліції ОСОБА_1 із займаної посади викладача кафедри адміністративної діяльності поліції факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності та відрядити її у розпорядження Національної поліції для отримання сучасних знань та вмінь у відповідних підрозділах Національної поліції за напрямом навчальних дисциплін, які нею викладаються, про що підготувати необхідні матеріали. Також вказано на те, що оскільки майор поліції ОСОБА_1 у відповідності до наказу ОДУВС від 09.03.2022 року № 102 та наказу ГУНП в Одеській області від 12.03.2022 року № 440 перебуває в розпорядженні начальника ГУНП в Одеській області, матеріали службового розслідування направити до ГУНП в Одеській області для проведення подальшої перевірки та прийняття рішень про заходи реагування.

В свою чергу, згідно п. 5розділу VІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, у резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються, зокрема, висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Як встановлено в ході розгляду справи, підставою для видання наказу від 23.03.2022р. №78о/с про відрядження позивача з одночасним звільненням із займаної посади, як зазначено у самому наказі, є висновок службового розслідування ОДУВС від 23.03.2022 року. Вказаний наказ виданий відповідно до ст. 71 Закону України «Про Національну поліцію».

В подальшому, наказом Одеського державного університету внутрішніх справ від 11 травня 2022 року № 125 о/с внесено зміни до наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 23 березня 2022 року № 78 о/с, шляхом викладення його в новій редакції.

Згідно внесених змін ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та направлено в розпорядження Національної поліції України з 24 березня 2022 року відповідно до ч. 6 ст. 71 ЗУ Про Національну поліцію на підставі висновків службового розслідування та доповідної записки ОСОБА_2 від 23.03.2022 року.

Таким чином наказом від 11 травня 2022 року № 125 о/с фактично змінено як юридичну, так і фактичну підставу звільнення позивача, а також мету видання реалізованого та доведеного позивачу наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 23 березня 2022 року № 78 о/с.

Однак, чинним законодавством не передбачено можливості внесення таких змін до раніше прийнятих, доведених та реалізованих наказів по особовому складу в органах Національної поліції України, які фактично змінюють суть самого наказу, виданого первинно.

Зазначене свідчить про протиправність наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 11 травня 2022 року № 125 о/с.

Колегія суддів враховує, що згідно ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Однак, вказаною статтею передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На переконання колегії суддів, незважаючи на те, що позивачем не оскаржується окремо наказ Одеського державного університету внутрішніх справ від 11 травня 2022 року № 125 о/с, суд першої інстанції мав би вийти за межі позовних вимог та розглянути правомірність прийняття цього наказу, з огляду на те, що вказаний наказ не є самостійною підставою для звільнення позивача, а ним лише внесено зміни до наказу, який є предметом розгляду даної справи, в тому числі з урахуванням внесених до нього змін.

В свою чергу, як вже зазначалось вище, підставою для видання Одеським державним університетом внутрішніх справ наказу від 23 березня 2022 року № 78 о/с, як в первинній редакції, так і з внесеними до нього змінами, став висновок службового розслідування, затверджений 23.03.2022 року.

При цьому, як зазначалось вище, відповідно до ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Згідно Положення про повноваження ректора закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, із застосування заохочень і дисциплінарних стягнень, затвердженого наказом міністерства внутрішніх справ України від 25.03.2019 року № 209, повноваження ректора із застосування заохочень і дисциплінарних стягнень поширюються на поліцейських, щодо яких він є безпосереднім та прямим керівником (начальником), здобувають вищу освіту або проходять у ЗВО МВС первинну професійну підготовку поліцейських, яких вперше прийнято на службу в поліції.

При цьому, відповідно п. 5 цього Положення, ректор ЗВО МВС уповноважений застосовувати такі види дисциплінарних стягнень, передбачені статтею 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII до поліцейських, щодо яких він є безпосереднім та прямим керівником (начальником): зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади.

Таким чином, призначати службове розслідування має право керівник, якому надані повноваження щодо застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

При цьому, за положеннями ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту, разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Таким чином, законодавчими актами передбачено, що завершенням процедури службового розслідування, у разі встановлення вини поліцейського у вчиненні дисциплінарного проступку, є видання уповноваженим на те керівником поліцейського наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Однак, в даному випадку, за наслідком проведення службового розслідування та затвердження висновку службового розслідування наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не видавався.

При цьому, до видання уповноваженим керівником наказу про накладення на такого поліцейського дисциплінарного стягнення та його реалізації наказом по особовому складу, такий поліцейський не може бути звільнений з посади.

В свою чергу, згідно наказу від 23.03.2022 року № 78 о/с в первинній редакції, позивач була звільнена з посади та відряджена до Національної поліції України.

Однак, з огляду на те, що позивач фактично є особою, яка була відряджена до Одеського державного університету внутрішніх справ з лав Національної поліції, прийняття рішення керівником державної установи, до якої позивач була відряджена, про її наступне відрядження, не відповідає положенням Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно ч. 6 ст. 71 Закону України «Про Національну поліцію» звільнення з посад відряджених поліцейських здійснюється за рішенням керівника державного органу, установи, організації з подальшим направленням їх у розпорядження поліції.

При цьому, слід зазначити, що згідно приписів ч. 1 ст. 67 ЗУ «Про Національну поліцію» зарахування поліцейських наказами по особовому складу в розпорядження органів поліції для подальшого проходження служби під керівництвом посадових осіб, уповноважених призначати на посади поліцейських, допускається у разі, зокрема, звільнення поліцейського з посади у зв`язку з виконанням дисциплінарного стягнення або виконанням висновку поліцейської комісії про невідповідність займаній посаді, якщо до кінця визначеного строку виконання дисциплінарного стягнення або протягом десяти днів з дня ухвалення висновку про службову невідповідність не вирішено питання про подальше проходження ним служби; повернення поліцейських, які відповідно до закону були відряджені (прикомандировані) до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, інших органів державної влади (закладів, установ) або органів місцевого самоврядування на час виконання відповідних повноважень на постійній основі із залишенням їх на службі в поліції;

Таким чином, звільнення з посад відряджених поліцейських за рішенням керівника державного органу, установи, організації з подальшим направленням їх у розпорядження поліції, передбачене ч. 6 ст. 71 «Про Національну поліцію» не може бути, на думку колегії суддів, наслідком притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, так як згідно приписів ч. 1 ст. 67 ЗУ «Про Національну поліцію», звільнення поліцейського з посади у зв`язку з виконанням дисциплінарного стягнення та повернення поліцейських, які відповідно до закону були відряджені до органів державної влади (закладів, установ) на час виконання відповідних повноважень є різними підставами для зарахування поліцейських в розпорядження органів поліції для подальшого проходження служби.

З огляду на викладене, висновки проведеного службового розслідування відносно позивача не могли стати фактичною підставою для видання оскаржуваного наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 23 березня 2022 року № 78 о/с про відрядження ОСОБА_1 , навіть з урахуванням внесених до нього змін наказом Одеського державного університету внутрішніх справ від 11 травня 2022 року № 125 о/с.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуваний наказ Одеського державного університету внутрішніх справ від 23.03.2022р. №78о/с, із внесеними до нього змінами згідно наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 11.05.2022 року № 125о/с, є протиправним та підлягає скасуванню.

Також слід зазначити, що згідно інформації з листа МВС України від 20 травня 2022 року № 12556/6/48-2022, який адресований Одеському державному університету внутрішніх справ, МВС України за зверненням позивача проведено перевірку дій посадових осіб Одеського державного університету внутрішніх, що стали підставою для видання оскаржуваного наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 23 березня 2022 року № 78 о/с та встановлено численні порушенням вимог спеціальних нормативно-правових актів, зокрема ст. 71 ЗУ «Про національну поліцію».

При цьому, згідно інформації з листа Одеського державного університету внутрішніх справ від 25 травня 2022 року № 1/1311, що адресований до МВС України, голову кадрової комісії ОСОБА_3 , члена кадрової комісії ОСОБА_4 та члена кадрової комісії ОСОБА_5 , якими складено зазначений висновок службового розслідування відносно позивача, за наслідком проведення службового розслідування дій останніх про проведенні службового розслідування відносно позивача, визнано винними у численних порушеннях вимог законодавства, а як наслідок притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Тобто, на виконання вимог МВС України відповідачем самостійно проведено службове розслідування та встановлено наявність грубих порушень у діях посадових осіб Одеського державного університету внутрішніх, що стали підставою для видання оскаржуваного наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 23 березня 2022 року № 78 о/с.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Зважаючи на визнання протиправним наказу про звільнення позивача із займаної посади, остання підлягає поновленню на раніше займаній посаді - викладача кафедри адміністративної діяльності поліції факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності з 23.03.2022р.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 317 КАС України, з ухваленням нового рішення, про задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат:

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 9 статті 139 КАС України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З аналізу наведених положень КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат.

При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

На підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги позивачем надано наступні документи: договір про надання правничої (правової) допомоги № 15/04/2022 від 15.04.2022 року, згідно з яким клієнт сплачує адвокату гонорар у загальному розмірі 20 000 грн.; рахунок-фактуру № 1 від 20.04.2022 року на суму 10 000 грн., та квитанцію про сплату позивачем на користь адвоката 10 000 грн.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, колегія суддів звертає увагу на те, що системний аналіз положень ст. ст. 134, 139 КАС України, дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18, від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У справі, що розглядається позивач просить стягнути витрати на правову допомогу за участь у розгляді цієї справи у розмірі 20 000 грн.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що стягнення на користь позивача 20 000,00 грн у якості понесених витрат на професійну правничу допомогу не відповідають складності даної адміністративної справи.

При цьому, колегія суддів вважає, що за наслідком розгляду адміністративної справи, суд не зобов`язаний стягувати на користь позивача усі задокументовані ним судові витрати, а має керуватись принципом розумності та співмірності при визначенні суми таких витрат.

Між тим, враховуючи рівень складності даної справи, кількість складених адвокатом процесуальних документів у даній справі та затраченого ним часу, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача понесені ним витрат на професійну правничу допомогу, у загальній сумі 10 000,00 грн.

Згідно ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду першої інстанції позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн згідно квитанції № 0.0..1 від 20.04.2022 року та при зверненні з апеляційною скаргою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1488,60 грн. згідно квитанції від 05.02.2023 року № 0.0..1.

Таким чином, загальна сума сплаченого судового збору склала 2481 грн., яка підлягає стягненню з Одеського державного університету внутрішніх справ.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ Одеського державного університету внутрішніх справ від 23.03.2022р. №78о/с із змінами, внесеними наказом Одеського державного університету внутрішніх справ від 11.05.2022 року № 125 о/с.

Поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді викладача кафедри адміністративної діяльності поліції факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності Одеського державного університету внутрішніх справ з 23.03.2022 року

Стягнути з Одеського державного університету внутрішніх справ (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 1, код ЄДРПОУ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2481 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн., а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 (десять тисяч) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Судді: А.Г. Федусик

О.А. Шевчук