Справа № 420/15265/22
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області (вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області у якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області з безпеки на транспорті № 332274 від 10 жовтня 2022 року.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову позивач звертає увагу на те, що транспортний засіб, який належить йому, виконував внутрішні автомобільні перевезення, був обладнаний цифровим тахографом, пройшов перевірку та адаптацію до транспортного засобу 14.01.2022 року, дані роботи тахографа у водія були перевірені, що вказує про відсутність порушення позивачем вимог транспортного законодавства. В акті перевірки не зазначено у чому саме полягає порушення ФОП ОСОБА_1 вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Як окрему підставу для скасування оскаржуваної постанови позивач зазначає про порушення відповідачем процедури розгляду справи, оскільки ФОП ОСОБА_1 не повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що є суттєвим порушенням та призвело до порушення його права на захист.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

14.11.2022 року від Державної служби України з безпеки на транспорті до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № ЕП/33625/22). Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач вказує, що формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху, всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія під час перевірки. Тобто саме на місці зупинки (події) водій повинен надати первинні та інші документи на підставі яких здійснюється перевезення.

Крім того, відповідач стверджує, що водій ОСОБА_2 під час проведення перевірки мав можливість викласти свої заперечення у акті із зазначенням всіх обставин, однак у графі надання пояснень вказано «особисту картку водія зобов`язуюсь отримати в найближчий час», що підтверджує її відсутність на момент проведення перевірки, що зафіксовано у самому акті та не спростовано позивачем.

Відповідач звертає увагу не те, що позивач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, а відтак жодного порушення процедури розгляду справи відповідачем не допущено.

Інших заяв по суті справи від сторін до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, обставини, якими сторони обґрунтовують свої правові позиції, а також наявні в матеріалах справи докази судом встановлено наступне.

Транспортний засіб марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1 належить ФОП ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 14.01.2022 року визнано придатним до експлуатації установленого на транспортному засобі цифрового тахографу SIEMENS VDO AG заводський номер НОМЕР_2 .

19.09.2022 ФОП ОСОБА_1 на транспортному засобі RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1 , причіп державний номерний знак НОМЕР_3 на замовлення ПСП «Олександрія» перевозив пшеницю (насипом) із с. Олександрівка до м. Чорноморськ Одеської області масою нетто 25 тон 220 кг.

19.09.2022 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області у пункті габаритно-вагового контролю а/д М-05, Київ-Одеса, 452 км+811 о 18:25 год проведено перевірку транспортного засобу марки RENAULT/KRONE, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки був складений акт № 339736, в якому зазначено про недотримання позивачем вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутність на момент проведення перевірки особистої картки водія.

10.10.2022 за результатами розгляду акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом прийнято постанову № 332274, якою ФОП ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, передбаченої абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Непогоджуючись із прийнятою постановою, вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи публічно-правовий спір суд виходить з наступного.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За приписами частини дванадцятої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344-ІІІ) державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначено порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 за № 1567 (далі Порядок № 1567).

Пунктами 2, 3 Порядку № 1567 визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Абзацом 1 пункту 4 Порядку № 1567 встановлено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 14 Порядку № 1567 обумовлено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 22 Порядку № 1567 у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акту перевірки суб`єкта господарювання або акту перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Положеннями статті 18 Закону № 2344-ІІІ регламентовано, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

- організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

- здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

- забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

- здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Вимоги до автомобільного перевізника визначені у статті 34 Закону № 2344-ІІІ, зокрема автомобільний перевізник повинен: 1) виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; 2) забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; 3) забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Як визначено частинами першою та другою статті 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: 1) для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; 2) для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку (частина друга статті 49 Закону № 2344-ІІІ).

Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Разом з тим, порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначає Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджена Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 № 385, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за № 946/18241 (далі Інструкція № 385), яка поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) (пункт 1.3 Інструкції № 385).

Пунктом 1.4 Інструкції № 385 визначено поняття термінів, зокрема:

- контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (далі ЄУТР).

Пунктом 3.3 Інструкції № 385 встановлено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: 1) забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; 2) своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; 3) використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; 4) має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; 5) у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); 6) у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Згідно із пунктом 3.6 Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР; наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів, Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі Положення № 340).

Пунктами 6.1, 6.2 та 6.3 Положення № 340 передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни. Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що ведення тахографу передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі й тих, що мають повну масу понад 3,5 тонн. При цьому, водій транспортного засобу має пред`явити особам, які здійснюють контроль на автомобільному транспорті відповідні документи, зокрема картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа. За відсутності документів до осіб, які здійснюють перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Так, нормами статті 60 Закону № 2344-ІІІ передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Згідно абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Верховним Судом у постановах від 17 липня 2018 року у справі № 802/1836/17-а зазначено, що приписи Закону зобов`язують автомобільних перевізників, водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують перевезення.

Отже, відсутність у водія на момент проведення перевірки передбачених документів становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що 19.09.2022 року старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області відповідно до направлення від 16.09.2022 року № 029/В було проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки RENAULT/KRONE, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_3 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 / НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 .

В акті № 339736 від 19.09.2022 року, складеного за результатами проведеної рейдової перевірки зазначено, що транспортний засіб обладнаний цифровим контрольним пристроєм, однак у водія на момент проведення перевірки була відсутня особиста картка водія.

Суд звертає увагу, що водій транспортного засобу повинен мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Доводи позивача, що при наявності в автомобілі цифрового тахографу документом, який повинен пред`явити водій під час перевірки може бути або особиста картка водія, або роздруківка даних роботи тахографу є прийнятними. Однак, суд акцентує увагу сторін, що за принципом дії цифровий тахограф може фіксувати режим роботи та відпочинку виключно за наявності особистої картки водія, тому у разі її відсутності вказаний прилад не здійснює запис необхідних даних, а відтак здійснити зокрема роздруківку даних тахографу при проведені перевірки неможливо.

При цьому, як встановлено судом і не спростовано позивачем, факт відсутності особистої картки водія підтверджується також і поясненнями самого водія ОСОБА_2 , що містяться в акті перевірки № 339736 від 19.09.2022.

Стверджуючи про відсутність порушення вимог автомобільного законодавства позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б спростовували правомірність прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.

Отже, на підставі встановлених обставин суд приходить до висновку, що у даному випадку притягнення ФОП ОСОБА_1 за фактом порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є правомірним, тому підстав для скасування спірної постанови з цих мотивів суд не вбачає.

Крім того, суд не приймає доводи позивача, що наявність картки водія є обов`язковою лише при здійсненні міжнародних перевезень та зазначає, що наявність вказаного документу в автомобільного перевізника не залежить від виду перевезення, оскільки вимоги законодавства рівним чином зобов`язують мати картку як тих суб`єктів господарювання, що здійснюють внутрішні перевезення, так і тих, що спеціалізуються на міжнародних перевезеннях. При цьому суд наголошує, що без наявності вказаних документів, особа, яка здійснює перевірку не може здійснити контроль дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водія та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом.

Щодо доводів позивача стосовно неповідомлення його про дату, час та місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 26 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (пункт 27 Порядку № 1567).

Таким чином, на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок повідомити автомобільного перевізника про розгляд справи в один із таких способів: 1) під розписку; 2) рекомендованим листом із повідомленням про вручення; 3) надсилання запрошення на офіційну електронну адресу (за наявності). Водночас, суд звертає увагу, що законодавство не встановлює строки такого повідомлення, але в той же час він має бути розумним задля надання перевізнику реальної можливості реалізувати право на захист.

Стосовно доводів позивача про неповідомлення про розгляд справи, суд зазначає що у матеріалах справи міститься повідомлення-запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або Кодексу України про адміністративні правопорушення № 32932/35/24-22 від 03.10.2022 року на якому зазначено «отримано 04.10.2022» та міститься підпис.

Також, із Журналу обліку відвідувачів (громадян, представників суб`єктів господарювання, представників громадських об`єднань) вбачається, що ФОП ОСОБА_1 10 жовтня 2022 року відвідував Відділ державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, про що міститься відповідний запис.

Крім того, як зазначається позивачем у позові, 10.10.2022 року позивач отримав спірну постанову безпосередньо у Відділі державного нагляду (контролю) у Одеській області.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивач був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи у спосіб визначений законодавством, тому доводи про те, що позивачу не було відомо коли буде розглядатися його справа, суд оцінює критично та відхиляє, оскільки такі спростовуються наявними доказами у справі.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що у задоволені адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача та не підлягають стягненню з суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 241-246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області (вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014, 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса

.