Справа № 420/9849/22
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9849/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванова Е.А.,

за участі: секретаря Сідлецької А.П. представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до командира військової частини НОМЕР_1 генерал- майора Збройних сил України ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до командира військової частини НОМЕР_1 , генерал-майора Збройних сил України ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 25 червня 2022 року № 577 в частині щодо накладення дисциплінарного стягнення у виді «пониження у військовому званні на один ступень» на підполковника ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора Збройних Сил України ОСОБА_3 від 11.06.2022 року №538 призначено службове розслідування стосовно посадових осіб військової частини НОМЕР_2 по факту нестачі продуктів харчування, викладеному в рапорті №1649 від 10.06.2022 року полковника ОСОБА_4 , начальника логістики заступника командира військової частини НОМЕР_1 . Позивач зазначає, що за актом службового розслідування визначено неправомірні дії позивача та причинний зв`язок між його діями та подією, що трапилась, а саме неналежну організацію та контроль ведення обліку продовольства у військовій частині; відсутністю керування за складанням розкладки продуктів для приготування їжі особовому складу та не подачею її на затвердження командиру військової частини; неналежний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів (зокрема пального та продовольства) та не вживання необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням. У зв`язку з наведеним наказом від 25.06.2022 року №577 затверджено результати службового розслідування, згідно якого на позивача накладено дисциплінарне стягнення: пониження у військовому званні на один ступень.

Позивач вказує, що з наведеним вище наказом від 25.06.2022 року №577 не погоджується та зазначає, що такий є протиправним, оскільки позивач вступив до виконання своїх обов`язків лише з 13.03.2022 року та стан справ та ведення господарської діяльності в/ч НОМЕР_2 був знищені через бойові дії та з 01.02.2022 року всі підрозділи частини не надавали звіти до служби пального та мастильних матеріалів військової частини, була відсутня значна кількість шляхових листів. Також позивач вказав, що пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) знищено.

Позивач наголошує, що він належним чином виконував свої службові обов`язки у відповідності до реальних умов та можливостей, та категорично відхиляє посилання на те, що він не реагував на порушення. Оскільки за умовами активних бойових дій та динаміки змін дислокацій й штатного складу підрозділів військової частини оперативне встановлення певних порушень та ризиків було вкрай ускладнено.

Також в обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що під час службового розслідування не досліджувались та не були встановленими конкретні факти неправомірних дій/бездіяльності позивача, що призвели до виявлених порушень, не наведені докази зв`язку між ними та вини позивача тощо. Позивач вважає неспроможною вказівку в акті службового розслідування на те, що вину позивача встановлено у формі неналежного контролю за організацією продовольчого забезпечення у військовій частині, оскільки такої форми вини законодавством не передбачено.

З огляду на вищенаведене позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

18.11.2022 року від представника командира Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що за результатами службового розслідування вина позивача виражається у формі неналежного контролю за організацією продовольчого забезпечення у військовій частині (пункт 4.3 акту службового розслідування).

Своїми діями начальник тилу заступник начальника логістики військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_2 порушив вимоги нормативно правових актів, а саме ст.. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV, абз 5 п.3.1.9, абз. 6 п.3.2.1 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.12.1997 року за №615/2419.

Також відповідач повідомив, що підставою призначення службового розслідування стало затримання 03.06.2022 року працівниками поліції заступника командира в/ч НОМЕР_2 , начальника логістики підполковника ОСОБА_5 та повідомлення йому підозри за ч.5 ст.191, ч.2 ст.364 КК України у зв`язку з тим, що він діючи, на думку слідчого, у змові із службовою особою ТОВ «Преміум Компані» та начальником продовольчого складу в/ч НОМЕР_2 старшим сержантом ОСОБА_6 спричинив майнову шкоду державі в розмірі 1 175 865,60 грн. шляхом розкрадення продуктів харчування, призначених для забезпечення особового складу військової частини.

Разом з тим, відповідачем зазначено, що службовим розслідуванням встановлено, що однією з причин розкрадання продуктів харчування на суму 1 175 865,60 грн. стало відсутність контролю з боку військових посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , які повинні у відповідності до своїх посадових обов`язків здійснювати такий контроль та однією з таки посадових осіб є позивач.

Відповідачем зазначено, що позивач внаслідок бездіяльності не надавав командиру військової частини розкладку продуктів для приготування їжі особовому складу, жодних документів (затверджені в встановленому порядку розкладки продуктів) які б спростували це твердження позивач при проведенні службового розслідування не надав, також не надав їх до суду і жодним чином не спростував це у позовній заяві, що підтверджує порушення ним вимог абзацу 6 пункту 3.2.1 Наказу №300 та правильність висновків службового розслідування.

Тобто позивачем всупереч обов`язків не здійснювалось затвердження розкладки продуктів для приготування їжі, приготування їжі здійснювалось з тих продуктів, що привозили, а це не дозволяло контролювати асортимент та кількість отриманих продуктів на рівні кухарів та військовослужбовців, що могло призвести до зловживань на рівні начальника складу, і у підсумку і трапилось.

Таким чином службовим розслідування встановлена бездіяльність позивача, яка полягала у не виконанні ним службових обов`язків які передбачені за його посадою, яка стала передумовою до розкрадення продуктів харчування на суму 1 175 865,60 грн.

Ухвалю суду від 25.07.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою суду від 25.07.2022 року зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 , генерал-майора Збройних сил України ОСОБА_3 надати протягом 10-ти робочих днів з дня отримання ухвали до Одеського окружного адміністративного суду, розташованого за адресою: 65062, м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, всіх документів та належним чином засвідчених доказів на їх обґрунтування, які слугували підставою для прийняття оскаржуваного наказу про пониження звання.

Також ухвалою суду від 25.07.2022 року провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 18.11.2022 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 01.02.2023 року здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до загального та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою сулу від 27.02.2023 року суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті.

Дослідивши адміністративний позов, відзив відповідача, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Підполковник ОСОБА_2 був призначеним начальником тилу заступником начальника логістики НОМЕР_3 окремої механізованої бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ) згідно пункту 95 наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 02.03.2022 року №78 (а.с.14).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12.03.2022 року №145 підполковника ОСОБА_2 з 12.03.2022 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, а також надано 1 (одну) добу для приймання справ та посади (а.с.15).

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 13.03.2022 року №147 зазначено, що Підполковника ОСОБА_2 вважати таким, що з 13.03.2022 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою, шпк «підполковник», ВОС 7001002, посадовий оклад 6770 грн. (а.с.16).

11.06.2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2022 року №538, з метою встановлення причин та обставин, що призвели до факту нестачі продуктів харчування у військовій частині НОМЕР_2 наказано призначити службове розслідування стосовно посадових осіб військової частини НОМЕР_2 по факту нестачі продуктів харчування, викладеному в рапорті полковника ОСОБА_4 начальника логістики заступника командира військової частини НОМЕР_1 (а.с.17-18).

Як повідомлено сторонами по справі (позивачем та відповідачем) та вбачається з наявного в матеріалах справи повідомлення про підозру від 03.06.2022 року слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.88-89) підставою призначення службового розслідування стало затримання 03.06.2022 року працівниками поліції заступника командира в/ч НОМЕР_2 , начальника логістики підполковника ОСОБА_5 та повідомлення йому підозри за ч.5 ст.191, ч.2 ст.364 КК України у зв`язку з тим, що він діючи, на думку слідчого, у змові із службовою особою ТОВ «Преміум Компані» та начальником продовольчого складу в/ч НОМЕР_2 старшим сержантом ОСОБА_6 спричинив майнову шкоду державі в розмірі 1 175 865,60 грн. шляхом розкрадення продуктів харчування, призначених для забезпечення особового складу військової частини.

За результатами службового розслідування складено акт службового розслідування (далі Акт) (а.с.22-33).

В ході проведення службового розслідування встановлено, що отримання продуктів харчування проводилось транспортом військової частини НОМЕР_2 , що суперечить пункту 6.4.17. Договору на закупівлю послуги з організації харчування ТОВ «ПРЕМТУМ-КОМПАН» від 07.03.2022 року №286/2/22/14. Окремо слід зазначити, що представниками військової частини НОМЕР_2 відповідної заявки на отримання продуктів харчування, із зазначенням базового табору до якого їх необхідно підвезти, не надавалось, що в свою чергу створювало передумови до розкрадання продовольства і понаднормового використання пального та моторесурсу автомобільної техніки військової частини НОМЕР_2 .

Виходячи з пояснень начальника тилу - заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 про факт використання транспортних засобів військової частин для доставки продовольства йому стало відомо зі слів водіїв ГМЗ у середині травня місяця. Про те, що підвіз продуктів повинен здійснюватися суб`єктом господарювання до 23.05.2022 року йому відомо не було. Також слід зауважити, що під час розмови підполковника ОСОБА_2 з начальником продовольчого складу старшим сержантом ОСОБА_7 , щодо порядку здійснення доставки продуктів, останній помітно нервував та намагався довести зворотне, а також погрожував лягти на довготривале лікування до шпиталю, в наслідок чого надходження продуктів до військової частини буде під загрозою (п.3.2 Акту);

Згідно пункту 3.5 Акту вбачається, що з метою встановлення факту нестачі (надлишків) продовольства було перевірено його фактичну наявність - на продовольчому складі військової частин НОМЕР_2 . Однак встановити розбіжність між обліковими даними та фактичною наявністю продовольства не можливо, у зв`язку з повною відсутністю обліку продовольства поточного забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 .

Крім того:

книга обліку наявності та руху військового майна (склад, підрозділ) - на продовольчому складі військової частини не заведено та не ведеться:

книга обліку наявності та руху військового майна (служба забезпечення) (додаток 46)- на продовольство у продовольчій службі тилу логістики військової частини НОМЕР_2 не заведена та не ведеться;

облік продовольства використанням системи автоматизованого обліку (програма ZSU_PROD2022) не ведеться;

звіти, передбачені Табелем термінових донесень, в діловодстві продовольчої служби відсутні, про те на об`єднаному центрі забезпечення (6/4 А1361, м. Харків) останній звіт форми 1/прод, що надходив від військової частини НОМЕР_2 , охоплює лише 2-й квартал 2021 року, що в свою чергу дає можливість відслідкувати залишки продовольства у військовій частині НОМЕР_2 станом на 01.07.2021 року. Даний звіт в електронному вигляді надано військовій частині НОМЕР_2 для відновлення обліку 18.06.2022 року;

картки звіт або інші облікові документи (в тому числі не встановленого зразку) в яких відображається рух продовольства із зазначенням його залишку, як в друкованому так і в електронному варіанті, у військовій частині НОМЕР_2 відсутні.

Відповідно до п.3.6 Акту встановлено, що видача продуктів харчування з продовольчого складу військової частини НОМЕР_2 , в супереч службових обов`язків начальника продовольчого складу, старшим сержантом ОСОБА_7 не проводилась, натомість видачею продуктів зі складу, за усною вказівкою попереднього начальника продовольчої служби старшого лейтенанта ОСОБА_8 , з 01.03.2022 року займався начальник їдальні батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 сержант ОСОБА_9 . Також слід зауважити, що реагування на дане порушення від начальника продовольчої служби лейтенанта ОСОБА_10 (після прийняття посади), а також від інших посадових осіб логістики військової частини НОМЕР_2 (начальника тилу підполковника ОСОБА_2 , начальника логістики підполковника ОСОБА_11 ) не було, та заходів щодо його усунення не вживалось. Видача продуктів встановленим порядком, який визначений наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440, не оформлювалась, та на час проведення службового розслідування в повному обсязі не оформлена.

Пунктом 4.3 Акту встановлено, що начальник тилу - заступник начальника логістики військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_2 , 1984 року народження. Термін перебування на посаді з 13.03.2022 року - по теперішній час. Неправомірні дії військовослужбовця та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась: неналежне виконання службових обов`язків начальником тилу заступником начальника логістики військової частини НОМЕР_4 підполковником ОСОБА_12 , а саме:

неналежна організація та контроль ведення обліку продовольства у військовій частині,;

не керував складанням розкладки продуктів для приготування їжі особовому складу та не подавав її на затвердження командиру військової частини;

неналежний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів (зокрема пального та продовольства), та не вживання необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням;

Вина військовослужбовця:

Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина військовослужбовця виражається у формі неналежного контролю за організацією продовольчого забезпечення у військовій частині.

Своїми діями начальник тилу - заступник начальника логістики військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_2 порушив вимоги наступних нормативно-правових актів:

статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями;

абзац 5 пункту 3.1.9 Наказу МОУ №300 від 16.07.1997 року Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, відповідно до якого повинен організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів;

абзац 6 пункт 3.2.1 Наказу МОУ №300 від 16.07.1997 року Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, а саме: не керував складанням розкладки продуктів для приготування їжі особовому складу та не надавав її на затвердження командиру військової частини.

Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є відсутність належного контролю за станом справ в продовольчій службі військової частини, та недостатнє реагування на виникнення корупційних ризиків в діяльності бригади, з боку начальника тилу - заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 .

Обставинами, які б пом`якшували відповідальність чи знімали б вину є короткий термін перебування підполковника ОСОБА_2 в посаді начальника тилу - заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 , а також не проходження військової служби на посадах, що передбачають організацію та ведення військового господарства, до цього часу.

На підставі вищенаведених встановлених службовим розслідуванням порушень, відповідачем видано оскаржуваний наказ від 25.06.2022 року №577 «Про результати службового розслідування», яким згідно пункту 2 (наказної частини) вказується: за не планування роботи транспорту, пов`язаної з підвезенням матеріальних засобів, не здійснення контролю за правильністю та ефективністю його використання; не здійснення контролю за якістю, правильністю застосування і ощадливим витрачанням пального, не розробку заходів щодо економічної роботи й організації їх здійснення, не забезпечення контролю якості надання послуг з організацій харчування суб`єктами господарювання; не забезпечення контролю ведення обліку та звітності в установленому порядку, порушення вимог статей 11, 16, 77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на підполковника ОСОБА_2 начальника тилу заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_4 накласти дисциплінарне стягнення - "пониження у військовому званні на один ступінь" (а.с.44-50).

Також у вищенаведеному наказі від 25.06.2022 року №577 наведено наступні порушення нормативно правових актів позивачем, а саме:

абзаців 1, 4 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорупно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

cтaттi 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями;

статті 77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з тилу зобов`язаний: планувати роботу транспорту, пов`язану з підвезенням матеріальних засобів, і здійснювати контроль за правильністю та ефективністю його використання; здійснювати контроль за якістю, правильністю застосування і ощадливим витрачанням пального, мастильних матеріалів і спеціальних рідин та виконанням вимог безпеки при поводженні з ними; контролювати якість надання послуг з організації харчування суб`єктами господарювання, брати участь у складанні розкладки продуктів та подавати її на затвердження командирові військової частини, здійснювати контроль за станом здійснення суб`єктами господарювання заходів щодо обладнання і удосконалення переданих їм об`єктів, правильністю експлуатації та своєчасним ремонтом таких об`єктів; організовувати й контролювати ведення обліку та звітності в установленому порядку.

абзацу 5 пункту 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 №300, відповідно до якого усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні: організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, казармено-житлового фонду, інженерних та спеціальних споруд у підпорядкованих службах (службі);

абзацу 6 пункту 3.2.1 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 №300, відповідно до якого усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні: здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням.

Не погоджуючись з вищенаведеним наказом позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.1, 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 р (далі Статут внутрішньої служби).

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно ст. 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 77 Статуту внутрішньо служби заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з тилу зобов`язаний зокрема: планувати роботу транспорту, пов`язану з підвезенням матеріальних засобів, і здійснювати контроль за правильністю та ефективністю його використання; здійснювати контроль за якістю, правильністю застосування і ощадливим витрачанням пального, мастильних матеріалів і спеціальних рідин та виконанням вимог безпеки при поводженні з ними; контролювати якість надання послуг з організації харчування суб`єктами господарювання, брати участь у складанні розкладки продуктів та подавати її на затвердження командирові військової частини, здійснювати контроль за станом здійснення суб`єктами господарювання заходів щодо обладнання і удосконалення переданих їм об`єктів, правильністю експлуатації та своєчасним ремонтом таких об`єктів; організовувати й контролювати ведення обліку та звітності в установленому порядку.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначені Законом України «Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу.

Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі Дисциплінарний Статут).

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту Міністр оборони України, начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України, користується дисциплінарною владою у повному обсязі цього Статуту, крім відповідних повноважень, визначених цим Статутом для кожного з них особисто.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного Статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 48 Дисциплінарного Статуту, на військовослужбовців може бути накладене таке дисциплінарне стягнення, як пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень вставлений ст. 83-85 Дисциплінарного Статуту.

Згідно ст. 83 Дисциплінарного Статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (ст. 84 Дисциплінарного Статуту).

Згідно ст. 85 Дисциплінарного Статуту, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371, затверджений Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок), яким визначені підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі- військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Згідно із п. 2 розділу І Порядку, виконавська дисципліна - належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями службових обов`язків, наказів Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, командирів (начальників), доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин); службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 7 розділу І Порядку передбачено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Відповідно до пункту 3 розділу III Порядку службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Проаналізувавши зазначені норми права, суд зазначає, що притягненню військовослужбовця до відповідальності повинне передувати проведення службового розслідування на підставі наказу стосовно нього, у ході якого встановлюються обставини щодо неправомірних дій військовослужбовця, причинного зв`язку між правопорушенням та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби, вини військовослужбовця, порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства, причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб, крім випадків, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

За правилами п. 1 розділу ІV Порядку, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Оформлення результатів службового розслідування встановлені розділом V Порядку.

Положеннями пунктів 1, 3 розділу V Порядку встановлено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

неправомірні дії військовослужбовця;

зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

вина військовослужбовця;

причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

причини та умови, що сприяли правопорушенню;

заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (п. 1 розділу VІ Порядку).

Аналізуючи вищенаведені правові норми, суд зазначає, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто невиконання або неналежне виконання ним своїх службових обов`язків.

Зазначені обставини мають бути встановлені відповідним службовим розслідуванням, за висновками якого керівником вирішується питання про застосування до військовослужбовця, яким вчинено дисциплінарний проступок, належного дисциплінарного стягнення, з урахуванням характеру та обставин вчиненого правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки, а також тривалості військової служби та рівня знань про порядок служби.

Як зазначено у Висновку службового розслідування та не спростовано позивачем в ході проведення розслідування встановлено, що книга обліку наявності та руху військового майна (склад, підрозділ) - на продовольчому складі військової частини не заведено та не ведеться; книга обліку наявності та руху військового майна (служба забезпечення) (додаток 46)- на продовольство у продовольчій службі тилу логістики військової частини НОМЕР_2 не заведена та не ведеться; облік продовольства використанням системи автоматизованого обліку (програма ZSU_PROD2022) не ведеться; звіти, передбачені Табелем термінових донесень, в діловодстві продовольчої служби відсутні, про те на об`єднаному центрі забезпечення (6/4 А1361, м. Харків) останній звіт форми 1/прод, що надходив від військової частини НОМЕР_2 , охоплює лише 2-й квартал 2021 року, що в свою чергу дає можливість відслідкувати залишки продовольства у військовій частині НОМЕР_2 станом на 01.07.2021 року. Даний звіт в електронному вигляді надано військовій частині НОМЕР_2 для відновлення обліку 18.06.2022 року; картки звіт або інші облікові документи (в тому числі не встановленого зразку) в яких відображається рух продовольства із зазначенням його залишку, як в друкованому так і в електронному варіанті, у військовій частині НОМЕР_2 відсутні.

Видача продуктів харчування з продовольчого складу військової частини НОМЕР_2 , в супереч службових обов`язків начальника продовольчого складу, старшим сержантом ОСОБА_7 не проводилась, натомість видачею продуктів зі складу, за усною вказівкою попереднього начальника продовольчої служби старшого лейтенанта ОСОБА_8 , з 01.03.2022 року займався начальник їдальні батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 сержант ОСОБА_9 . Також слід зауважити, що реагування на дане порушення від начальника продовольчої служби лейтенанта ОСОБА_10 (після прийняття посади), а також від інших посадових осіб логістики військової частини НОМЕР_2 (начальника тилу підполковника ОСОБА_2 , начальника логістики підполковника ОСОБА_11 ) не було, та заходів щодо його усунення не вживалось. Видача продуктів встановленим порядком, який визначений наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440, не оформлювалась, та на час проведення службового розслідування в повному обсязі не оформлена.

Також Актом службового розслідування встановлено, що начальником тилу - заступником начальника логістики військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_2 , здійснювалось неналежне виконання службових обов`язків, а саме: неналежна організація та контроль ведення обліку продовольства у військовій частині; не керував складанням розкладки продуктів для приготування їжі особовому складу та не подавав її на затвердження командиру військової частини; неналежний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів (зокрема пального та продовольства), та не вживання необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням.

Згідно із Наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 р. № 300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» (в подальшому Положення), наказ зобов`язує всіх посадових осіб військової частини, які відають військовим господарством: знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового господарства та неухильно керуватися ними у своїй діяльності; організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки; знати наявність, стан тактично-технічні характеристики та правила експлуатації озброєння, бойової, іншої техніки та вміти організувати їх експлуатацію та ремонт; вживати заходів щодо забезпечення надійного збереження матеріальних засобів (п. 3.1.9.).

Згідно абз.5 пункту 3.1.9 Положення усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні: організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, казармено-житлового фонду, інженерних та спеціальних споруд у підпорядкованих службах (службі).

Абзацом 1 пункту 3.1.12 розділу 3 Положення встановлено, що посадові особи, які постійно чи тимчасово відають військовим господарством, не можуть посилатися на незнання діючих законів, наказів, положень, настанов, керівництв та інструкцій, що визначають норми, порядок забезпечення військ, а також порядок обліку, зберігання та використання матеріальних засобів.

Відповідно до абзацу 6 пункту 3.2.1 Положення контролювати якість харчування особового складу, керувати складанням розкладки продуктів для приготування їжі особовому складу та подавати її на затвердження командиру військової частини.

Так, суд враховує те, що позивач не надавав командиру військової частини, а також до суду жодних документів (затверджені у встановленому порядку розкладки продуктів) які б спростували твердження у Акті службового розслідування на підтвердження здійснення ним розкладки продуктів для приготування їжі особовому складу.

Згідно тверджень позивача облікові документи продовольчої служби станом на день приймання ним справ та вступу до своїх посадових обов`язків були знищені, суд відхиляє такі твердження, оскільки Актом розслідування встановлено, що у наявності книга обліку осіб, що харчується №3/69ПС/302, але останній запис в ній зроблений 18.02.2022 року, тобто в даному випадку документ є, але ним підтверджується не виконання позивачем своїх посадових обов`язків. Та доказів того, що ним вживались заходи для поновлення обліку, або винні особи притягувались ним до відповідальності матеріали справи не містять. Та актом перевірки стану справ та ведення господарської діяльності військової частини НОМЕР_2 робочою групою військової частини НОМЕР_1 (а.с.152-161) встановлено, що:

- книга реєстрації та руху облікових документів № 2/1ПС/13 ??в наявності, але розподіл

книги на окремі аркуші для обліку документів за видами облікових документів не здійснено (даний недолік усунено в ході перевірки);

- журнал результатів звірки обліку військового майна №1/07ПC/291 - в наявності, проте дата останньої звірки жовтень 2021 року;

- книга обліку наявності та руху військового майна (склад, підрозділ) - відсутня, про те в ході проведення перевірки заведена, але у зв`язку з відновленням обліку на даний час не ведеться;

- книга обліку наявності та руху військового майна (служба забезпечення) за номенклатурою №8 том 3 за номенклатурою, №8 том 2 - на техніку та майно продовольчої служби в наявності, проте дата останнього запису вересень 2021 року; на продовольство поточного забезпечення заведено та не ведеться (в ході проведення перевірки заведена, але у зв`язку з відновленням обліку на даний час не ведеться);

- книга обліку осіб, що харчується №3/69ПС/302 - заведена, але останній запис зроблений 18.02.2022 року, звірка продовольчої служби зі стройовою частиною, щодо обліку особового складу, в ході перевірки відновлено по 10.06.2022 piк;

- в порушення вимог пункту 1 розділу VII наказу Міністерства оборони України від 29.04.2020 року №140 облік харчових продуктів, комплектів продуктів, особового складу, тари в електронному вигляді або паперовому форматі не ведеться, що унеможливлює встановлення кількості наявного продовольства за обліковими даними;

- ??звіти форми 1/прод та 18/прод відсутні, що унеможливлює встановлення залишків продовольства станом на 01.01.2022 року або будь яку іншу дату поточного року;

- оригінали первинних документів (або їх копії, з відображенням підписів відповідних посадових осіб) на отримане продовольство та акти прийому наданих послуг відсутні, проте суб`єкту господарювання фотографії даних актів та повідомлень до них по 22.05.2022 року надані, на підставі чого Департаментом держаних закупівель Міністерства оборони України було здійснено оплату за послуги забезпечення комплектами продуктів для особового складу Військової частини НОМЕР_2 в стаціонарних та польових умовах (КЕКВ 2230), загальна вартість актів приймання наданих послуг, що на момент проведення перевірки було сплачено, складає 57 933 595,96 грн.

Також суд відхиляє твердження позивача щодо того, що йому лише в травні 2022 року стало відомо про факт використання транспортних засобів військової частини для доставки продуктів харчування, оскільки згідно абз. 1 п. 3.1.12 розділу 3 Положення це не є належною та поважною підставою, а підтверджує відсутність контролю за обліком Військової частини НОМЕР_2 .

Водночас суд вказує на те, що твердження позивача у позові щодо необґрунтованих посилань на відсутність з його боку керування за складанням розкладки продуктів для приготування їжі особовому складу та не подачу її на затвердження командиру військової частини виявлено не було то суд зауважує, що позивачем жодним чином не спростовані дані твердження у Акті службового розслідування.

Крім того суд щодо тверджень позивача на те, що оскаржуваний наказ від 25.06.2022 року №577 є протиправним, оскільки позивач вступив до виконання своїх обов`язків лише з 13.03.2022 року та не мав достатнього часу то такі відхиляються судом, оскільки не можуть слугувати належної підставою для невиконання ним його посадових обов`язків, враховуючи, що наказом від 12.03.2022 року №145 йому було надано одну добу для приймання справ та посади, доказів не погодження з даним наказом або його оскарження (скасування) до суду не надано. Також позивач був обізнаний про наявність наказу від 13.03.2022 року №147 яким зокрема зазначено вважати позивача таким, що з 13.03.2022 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

У цьому зв`язку суд зазначає, що позивач повинен належним чином виконувати свої службові обов`язки та дотримуватися положень чинного законодавства України, зокрема, Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та Дисциплінарного статуту.

З огляду на встановленні судом обставини та викладені у Висновку службового розслідування факти, відповідач правильно кваліфікував дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «пониження у військовому званні на один ступінь» є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у невиконанні ним своїх посадових обов`язків.

Суд також враховує, що наразі в Україні тривають бойові дій, внаслідок яких спричинено значну загибель людей, що свідчить про підвищений суспільний інтерес до військової служби та до правопорядку у Збройних Силах України та до забезпеченості військовослужбовців як матеріальними засобами так і продовольством. Суспільство в цей час намагається на громадських засадах, за допомогою централізованих благодійних фондів, волонтерів забезпечити життєдіяльність Збройних Сил України. Бездіяльність військових посадових осіб внаслідок їхньої недбалості, зокрема позивача, створюють можливості для деяких осіб зловживати своїми правами та обов`язками та довірою суспільства.

Відповідно до приписів ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, відсутність законодавчо закріпленої вимоги диференціації застосування дисциплінарних стягнень та уповноваження законом на реалізацію дискреційних функцій для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності вимагає, щоб був зафіксований сам факт дисциплінарного порушення. Вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення та його дискреційними повноваженнями, відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду в справі №821/4900/14 від 16 лютого 2018 року.

У справі №816/70/16 від 19.12.2019р. Верховний Суд зазначив, що положення законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, не містить жодних застережень щодо необхідності дотримання послідовності при застосуванні до осіб дисциплінарних стягнень, а передбачають необхідність застосування до особи, якою вчинено дисциплінарний проступок, дисциплінарного стягнення, співрозмірного з вчиненим нею проступком та з урахуванням обставин його скоєння.

Таким чином суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 257, 258, 262, 291 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до командира військової частини НОМЕР_1 генерал- майора Збройних сил України ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржено до апеляційного суду в порядку та строки встановлені ст.293-295 КАС України.

Позивач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 АДРЕСА_2 ).

Відповідач: командир в/ч НОМЕР_1 генерал-майор ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 )

Повний текст рішення виготовлений 17.03.2023 року.

Суддя Іванов Е.А.

.