Справа № 320/3927/21
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року 320/3927/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про стягнення заборгованості з заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить суд:

- стягнути з Головного управління ДПС у Київській області на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати;

- стягнути з Головного управління ДПС у Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь період такої затримки, у тому числі з 19.02.2021 по 05.05.2021 в сумі 70970,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що при звільненні відповідачем не було проведено з нею в повному обсязі розрахунку, в т.ч. за невикористані дні різних видів відпусток, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що при звільненні позивача з нею був проведений розрахунок у повному обсязі, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 зупинено провадження у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 поновлено провадження у справі та вирішено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Наказом Головного управління ДПС у Київській області №145-о від 19.02.2021 з позивачем було припинено державну службу та звільнено з займаної посади за угодою сторін ( п. 1 ст. 36 КЗпП України, ч. 3 ст. 86 Закону України "Про державну службу").

Позивач працювала в органах державної податкової служби з 08.03.2009 по 19.02.2021 на таких посадах:

08.03.2009-28.02.2012 - головний державний податковий ревізор-інспектор відділу оподаткування юридичних осіб;

29.02.2012-05.03.2013 - начальник відділу погашення податкового боргу Переяслав- Хмельницької ОДПІ Київської області ДПС;

06.03.2013-20.05.2013 - головний державний податковий ревізор-інспектор відділу податкового контролю;

21.05.2013-26.06.2013 - начальник відділу податкового контролю;

27.06.2013-25.06.2014 - заступник начальника відділу камеральних перевірок управління податкового аудиту;

26.06.2014-14.01.2015 - головний державний податковий ревізор-інспектор сектора планування та інформаційного забезпечення управління податкового аудиту;

15.01.2015-14.01.2016 - головний державний податковий ревізор-інспектор відділу перевірок платників податків, управління податкового аудиту Переяслав-Хмельницької ОДШ ГУ ДПС у Київській області;

15.01.2016-05.07.2016 - головний державний податковий ревізор-інспектор відділу податкового аудиту Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДПС у Київській області;

06.07.2016-01.03.2017 - головний державний інспектор сектору податків і зборів з фізичних осіб Переяслав-Хмельницького відділення Броварської ОДПІ ГУ ДПС у Київській області;

01.03.2017-11.07.2017 - головний державний інспектор відділу податків і зборів з юридичних осіб Переяслав-Хмельницького відділення Броварської ОДНІ ГУ ДПС у Київській області;

11.07.2017 - переведена до Головного управління ДФС у Київській області;

12.07.2017-19.12.2017 - головний державний інспектор відділу адміністрування ПДВ території обслуговування Броварської ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДПС у Київській області;

20.12.2017-08.10.2018 - головний державний податковий ревізор-інспектор відділу податків і зборів з юридичних осіб Бориспільського відділення;

09.10.2018-08.01.2019 - головний державний податковий ревізор-інспектор відділу податків і зборів з фізичних осіб Бориспільського управління ГУ ДФС у Київській області;

09.01.2019-23.09.2019 - головний державний податковий ревізор-інспектор відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Київській області;

24.09.2019-04.10.2020 - головний державний податковий ревізор-інспектор відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДПС у Київській області;

05.10.2020-27.01.2021 - головний державний податковий ревізор-інспектор Бориспільського відділу податків і зборів з фізичних осіб управління податкового адміністрування;

28.01.2021-19.02.2021 - головний державний податковий ревізор-інспектор Бориспільського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС у Київській області;

19.02.2021 - припинено державну службу та звільнено з займаної посади за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України) на підставі наказу №145-о від 19.02.2021.

Відповідач в день звільнення не провів із позивачем повного розрахунку, що стало підставою для її звернення до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці від 01 липня 1949 року №95 "Про захист заробітної плати", ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Положеннями статті 12 вказаної Конвенції установлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту.

За правилами статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

У свою чергу, статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Позивач зазначає, що її було звільнено 19.02.2021, однак грошові кошти в порядку проведення повного розрахунку надійшли позивачу на зарплатну картку спочатку 26 лютого 2021 року, а в подальшому додатково - 30 березня 2021 року. Таким чином, остаточний розрахунок, на думку позивача, відбувся 30.03.2021, тобто із затримкою у 40 днів.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, не погоджується з такими доводами позивача, з огляду на наступне.

Наказом Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС від 19.02.2021 №145-о ОСОБА_1 було звільнено 19 лютого 2021 року з посади головного державного інспектора Бориспільського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ВТП ГУ ДПС у Київській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як свідчать матеріали справи, протягом лютого 2021 року позивачу була виплачена заробітна плата за першу половину лютого 2021 року в сумі 2000,00 грн. (платіжне доручення від 10.02.2021 №189) та заробітна плата за лютий 2021 року в сумі 5311,63 грн. (платіжне доручення від 24.02.2021 №203).

Відповідно до п. 2 Наказу від 19.02.2021 №145-о позивачу, у відповідності до платіжного доручення від 24.02.2021 №203, окрім заробітної плати, була нарахована та виплачена грошова компенсація за 2 календарні дні щорічної основної відпустки за період роботи з 28.01.2021 по 19.02.2021 та за 10 календарних днів додаткової соціальної відпустки, як матері, що працює та виховує двох і більше дітей віком до 15 років за 2021 рік.

Водночас, як встановлено з матеріалів справи, згідно листка непрацездатності серія АДЯ №164819 від 03.02.2021 позивач перебувала на лікарняному з 03.02.2021 по 12.02.2021.

Відповідно до Графіку документообігу для забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом ГУ ДПС у Київській області від 21.12.2020 №5 "Про порядок організації бухгалтерського обліку та про деякі фінансові питання", листки непрацездатності разом з протоколом засідання Комісії ГУ ДПС у Київській області із загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням щомісячно до 05 числа та 15 числа надаються для нарахування до відділу оплати праці.

Листок непрацездатності ОСОБА_1 був наданий до управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу 16.03.2021, тобто після дати звільнення позивача, що засвідчується відміткою та підписом відповідальної особи за приймання та облік листків непрацездатності, а отже на момент звільнення, зобов`язання щодо виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності у Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС не виникало.

Враховуючи вищезазначене, листок непрацездатності ОСОБА_1 був наданий на оплату до управління інфраструктури та бухгалтерського обліку в другій половині березня 2021 року, 29.03.2021 заявою-розрахунком №033982 наданий до Правобережного відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 №1105-XIV (зі змінами та доповненнями), оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця, інші дні тимчасової непрацездатності - за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Кошти за перші п`ять днів тимчасової непрацездатності були виплачені позивачу 30.03.2021 платіжним дорученням від 29.03.2021 №371.

На рахунок ГУ ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС 20.05.2021 були зараховані кошти допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування України згідно заяви-розрахунку №033982 від 29.03.2021.

Платіжним дорученням від 21.05.2021 №10 лікарняні за лютий 2021 року були зараховані 25.05.2021 на картковий рахунок ОСОБА_1 ..

Таким чином, судом встановлено, що остаточний розрахунок при звільненні був здійсненний з позивачем 24.02.2021.

Порядок казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012 №1407 (зі змінами та доповненнями) визначає що органи Казначейства здійснюють розрахунково-касове обслуговування розпорядників бюджетних коштів шляхом проведення платежів з реєстраційних, спеціальних реєстраційних рахунків розпорядників бюджетних коштів та рахунків одержувачів бюджетних коштів, відкритих в органах Казначейства, відповідно до кошторисів, планів асигнувань загального фонду державного бюджету (за винятком надання кредитів з державного бюджету), планів надання кредитів із загального фонду державного бюджету, планів спеціального фонду державного бюджету (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків) або планів використання бюджетних коштів та помісячних планів використання бюджетних коштів (п.п.11.1 Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами).

Органи Казначейства здійснюють платежі на підставі платіжних доручень за дорученнями розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів у разі наявності в обліку відповідного бюджетного зобов`язання та бюджетного фінансового зобов`язання, у межах залишків на рахунках для обліку відкритих асигнувань (п.п.11.3 Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами).

При застосуванні систем безготівкової виплати заробітної плати бюджетні кошти перераховуються (за згодою працівників) на поточні рахунки, відкриті у банках, відповідно до платіжних доручень (п.п.11.16 Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами).

Враховуючи викладене, при визначені дати розрахунку необхідно брати до уваги дату платіжного доручення, а не дату фактичного зарахування коштів на картковий рахунок позивача.

Крім зазначеного, позивач наголошує на тому, що при звільненні їй не була виплачена компенсація за невикористані дні різних видів відпусток.

При цьому, позивачем не було надано до суду копії наказів про надання відпусток позивачу за весь період проходження служби та заявлено клопотання про їх витребування.

Ухвалою суду від 27.05.2021 відкрито провадження у справі та витребувано копії наказів про надання відпусток позивачу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що ОСОБА_1 починаючи з 08.03.2009 по 11.07.2017 працювала в Переяслав-Хмельницькій об`єднаній державній податковій інспекції Київської області та Броварській об`єднаній державній податковій інспекції Київської області.

У відповідності до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Переяслав-Хмельницька об`єднана державна податкова інспекція Київської області та Броварська об`єднана державна податкова інспекція Київської області - припинені.

Згідно з п. п. З п. З Розділу XV Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 №1000/5, якщо установа припиняється шляхом ліквідації, документи передаються до архіву.

Враховуючи вищевикладене, відповідач не в змозі надати витребувані документи, а саме копії всіх наказів щодо ОСОБА_1 за період служби з 08.03.2009 по 11.07.2017, в тому числі про надання відпусток (всіх видів) та про переведення на посади, у зв`язку з їх відсутністю у володінні відповідача.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням неможливості встановлення обставин, термінів та видів відпусток, які були надані позивачу під час проходження служби в органах ДПС, за відсутності первинних документів, суд позбавлений можливості розглянути позовну вимогу про стягнення компенсації за невикористані дні різних видів відпусток.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до матеріалів справи на підставі заяви ОСОБА_1 наказом Головного управління ДПС у Київській області () від 21.01.2021 №39-о, головного державного ревізора - інспектора Бориспільського відділу податків і зборів з фізичних осіб управління податкового адміністрування ГУ ДПС у Київській області позивача було звільнено 27.01.2021 в порядку переведення до Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС (), згідно п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про державну службу" та п. 5 ст.6 Кодексу законів про працю України. Зобов`язано виплатити грошову компенсацію ОСОБА_1 за 15 календарних днів щорічної основної відпустки за період роботи з 24.09.20219 по 23.09.2020, за 10 календарних днів щорічної основної відпустки за період роботи з 24.09.2020 по 27.01.2021, за щорічну додаткову оплачувану відпустку, як державному службовцю, за період роботи з 10.10.2020 по 09.10.2021 тривалістю 12 календарних днів, за 10 календарних днів додаткової відпустки, як матері, що працює і виховує двох дітей віком до 15 років за 2020 рік.

Згідно розрахункового листа, вищезазначені виплати проведені в повному обсязі на користь ОСОБА_1 в січні 2021 року.

Наказом Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС від 27.01.2021 №48-о позивача було призначено в порядку переведення з 28.01.2021 на посаду головного державного ревізора - інспектора Бориспільського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб.

Наказом Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС від 19.02.2021 №145-о позивача було звільнено 19 лютого 2021 року з посади головного державного інспектора Бориспільського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ВТП ГУ ДПС у Київській області.

Як встановлено судом під час розгляду справи, за період роботи з 28.01.2021 по 19.02.2021 їй було нараховано 2 календарні дні щорічної основної відпустки та 10 календарних днів додаткової відпустки, як матері, що працює і виховує двох дітей віком до 15 років за 2021 рік, що виплачені згідно розрахункового листа у лютому 2021 року.

Отже, вимоги позивача стосовно не виплати в повному обсязі компенсації за невикористані дні різних видів відпусток (в частині роботи на останній посаді перед звільненням) є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відносно позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд звертає увагу на наступне.

Позивача було призначено на посаду в Головному управлінні ДПС у Київській області, як відокремленому підрозділі ДПС () 28.01.2021, а звільнено 19.02.2021.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Пункт 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 №9 (зі змінами та доповненнями) визначає, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року №348).

У позовні заяві позивач здійснює розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку на підставі п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (зі змінами та доповненнями) (далі - Порядок обчислення середньої заробітної плати).

Однак, суд зауважує, що такий розрахунок здійснено позивачем без врахування норм чинного трудового законодавства.

Так, відповідно до абз. 1-3 п. 2 Розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць.

У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Абзацом 7 пункту 2 Розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати передбачено, якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку.

Позивачем не взято до уваги той факт, що остання звільнена з Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС (), в якому сумарно пропрацювала 23 календарних дні (з 28.01.2021 по 19.02.2021), що становить менше двох місяців, а відтак, розрахунок середньої заробітної плати має здійснюватись відповідно до абз. 7 п. 2 Розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати.

Згідно абз. 3-5 п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційно до умов укладеного трудового договору.

Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.

Незважаючи не це, позивач здійснює розрахунок середнього заробітку на підставі заробітної плати, яку отримувала від іншої юридичної особи (ГУ ДПС у Київській області (), всупереч вимогам чинного законодавства України.

Крім того, відповідно до абз. 1 п. 4 Розділу III Порядку обчислення середньої заробітної плати, при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються:

а) виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов`язки працівника (за винятком доплат за суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання додаткових обсягів робіт та виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників, а також різниці в посадових окладах, що виплачується працівникам, які виконують обов`язки тимчасово відсутнього, керівника підприємства або його структурного підрозділу і не є штатними заступниками);

б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо);

в) компенсаційні виплати на відрядження і переведення (добові, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, підйомні, надбавки, що виплачуються замість добових);

г) премії за результатами щорічного оцінювання службової діяльності, за винаходи та раціоналізаторські пропозиції, за сприяння впровадженню винаходів і раціоналізаторських пропозицій, за впровадження нової техніки і технології, за збирання і здавання брухту чорних, кольорових і дорогоцінних металів, збирання і здавання на відновлення відпрацьованих деталей машин, автомобільних шин, введення в дію виробничих потужностей та об`єктів будівництва (за винятком цих премій працівникам будівельних організацій, що виплачуються у складі премій за результати господарської діяльності);

д) грошові і речові винагороди за призові місця на змаганнях, оглядах, конкурсах тощо;

е) пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати;

є) літературний гонорар штатним працівникам газет і журналів, що сплачується за авторським договором;

ж) вартість безплатно виданого спецодягу, спецвзуття та інших засобів індивідуального захисту, мила, змивних і знешкоджувальних засобів, молока та лікувально- профілактичного харчування;

з) дотації на обіди, проїзд, вартість оплачених підприємством путівок до санаторіїв і будинків відпочинку;

и) виплати* пов`язані з ювілейними датами, днем народження, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, активну громадську роботу тощо;

і) вартість безплатно наданих деяким категоріям працівників комунальних послуг, житла, палива та сума коштів на їх відшкодування;

ї) заробітна плата на роботі за сумісництвом (за винятком працівників, для яких включення її до середнього заробітку передбачено чинним законодавством);

й) суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

к) доходи (дивіденди, проценти), нараховані за акціями трудового колективу і вкладами членів трудового колективу в майно підприємства;

л) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати;

м) заробітна плата, яка нарахована за час роботи у виборчих комісіях, комісіях всеукраїнського референдуму;

н) винагороди державним виконавцям.

При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Проте, як встановлено судом, у зв`язку із звільненням в порядку переведення, в січні місяці з позивачем були проведені розрахунки, частина яких становила саме компенсаційні виплати, які є одноразовим в розумінні трудового законодавства і не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, складений позивачем з порушенням вимог законодавства України, а отже позов в частині зазначених вимог задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

На виконання цих вимог відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність оспорюваної позивачем поведінки.

Водночас докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та були спростовані доводами відповідача.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Балаклицький А. І.