Справа № 440/11201/22
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/11201/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Полтавській області, викладену в листі від 12.12.2022 №39/К-295, у встановленні ОСОБА_1 статусу "Ветеран Національної поліції" та видачі посвідчення;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 ветераном Національної поліції та видати відповідне посвідчення.

Під час розгляду справи суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі також відповідач, ГУНП в Полтавській області) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.01.2023 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Головного управління Національної поліції в Полтавській області, яке оформлене листом від 12.12.2022 №39/К-295, протиправно відмовлено видати ОСОБА_1 посвідчення "Ветеран Національної поліції", незважаючи на те, що позивач має травму, пов`язану з виконанням службових обов`язків.

Відповідач надав відзив на позов, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Свою позицію мотивував посиланням на те, що медико-соціальна експертна комісія, зазначаючи в довідці МСЕК серії 12ААВ №476263 від 21.09.2022 причину встановлення інвалідності "травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків", не знайшла підстав для визнання причинами такої інвалідності позивача поранення, контузії, каліцтва, захворювання, а також не зазначила, що це пов`язано з виконанням обов`язків військової служби при виконанні службових обов`язків, як це передбачено пунктом 2 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист". Вказаною нормою не передбачено надання статусу ветерана Національної поліції, особам, інвалідність яких настала внаслідок саме травми, а передбачено тільки в разі настання інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання.

30.01.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначав, що підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі (пункту 27 Положення № 1317). Незазначення у довідці МСЕК причини інвалідності з переліку поранення, контузії, каліцтва, захворювання, а використання узагальнюючого терміну "травма", за умови встановлення ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, є формальною перешкодою в отриманні статусу "Ветеран Національної поліції".

Справа розглянута у письмовому провадженні на підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обставини справи, встановлені судом

Позивач у період з 14.08.2000 по 06.11.2015 проходила службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 - у Національній поліції, зокрема з 02.06.2020 - за посадою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Полтавській області.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 16.03.2022 №133 о/с майора поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління, з 18.03.2022 звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

21.09.2022 медико-соціальною експертною комісією складено довідку до акта огляду серії 12ААВ №476263, згідно якої ОСОБА_1 за результатами повторного огляду встановлено з 19.09.2022 другу групу інвалідності, травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

14.11.2022 ОСОБА_1 звернулася до ГУНП в Полтавській області зі заявою, в якій просила видати посвідчення "Ветерана Національної поліції" та вручення нагрудного знака "Ветеран Національної поліції".

Листом №39/К-295 від 12.12.2022 ГУНП в Полтавській області повідомило позивача, що відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ №476263 встановлено другу групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків. Разом з тим, пунктом 2 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" не передбачено надання статус "Ветеран Національної поліції" особам, інвалідність яких настала внаслідок саме травми.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (далі - Закон України № 203/98-ВР) встановлений статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально - виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.

Відповідно до приписів пункту 2 статті 5 Закону України №203/98-ВР, ветеранами органів внутрішніх справ та ветеранами Національної поліції визнаються громадяни України, зокрема, особи з інвалідністю І т II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій.

Відповідно до постанови КМ України "Про посвідчення і нагрудний знак "Ветеран Національної поліції" від 7 листопада 2018 року № 925, на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран Національної поліції" поширено дію Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1601.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1601, підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", зокрема є довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності І чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Отже, нормативно-правове регулювання визначає умовою набуття особою з інвалідністю статусу "Ветеран військової служби" причинний зв`язок між встановленням інвалідності та пораненням, контузією, каліцтвом або захворюванням, інших умов, зокрема, в результаті виконання службових обов`язків по охороні громадського порядку.

Пунктом 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 (далі - Положення № 1317), визначає причини встановлення інвалідності:

- загальне захворювання;

- інвалідність з дитинства;

- нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я);

- професійне захворювання;

- поранення, контузії, каліцтва, захворювання, зокрема, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій.

Висновки щодо правозастосування

За обставин цієї справи між сторонами виник спір щодо відмови у видачі посвідчення "Ветеран Національної поліції", оскільки інвалідність позивача настала внаслідок травми, а не поранення, контузієї, каліцтва або захворювання.

Таким чином, ключовим питанням при вирішенні даного спору є те, чи підлягає травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків, ототожненню з пораненням, контузією, каліцтвом, захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

21.09.2022 медико-соціальною експертною комісією складено довідку до акта огляду серії 12ААВ №476263, згідно якої ОСОБА_1 за результатами повторного огляду встановлено з 19.09.2022 другу групу інвалідності; травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Проте, ГУНП в Полтавській області прийшло до висновку, що оскільки травма як причина встановлення інвалідності ОСОБА_1 не є тотожною з пораненням, контузією, каліцтвом, захворюванням, у тому числі пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю, то відсутні підстави для видачі посвідчення "Ветеран Національної поліції".

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 вересня 2011 року № 561, визначено, що причини інвалідності встановлюються згідно із пунктом 26 Положення № 1317.

У пункті 26 Положення №1317 не міститься такої причини інвалідності як "травма".

Отже, зазначення травми як причини інвалідності не відповідало вимогам закону.

ГУНП в Полтавській області відмовлено у видачі посвідчення лише з тієї підстави, що медико-соціальна експертна комісія вжила у довідці до акту огляду термін "травма", а не "поранення", "контузія", "каліцтво" або "захворювання".

Отже, ОСОБА_1 зазнала негативних наслідків у зв`язку некоректним формулюванням з боку МСЕК причин інвалідності.

Суд вважає, що для отримання статусу "Ветеран Національної поліції" з підстави, передбаченої пунктом 2 статті 5 Закону № 203/98-ВР, ключовим є встановлення особі І або ІІ групи інвалідності та обставини отримання ушкодження здоров`я, зокрема, під час виконання особою обов`язків військової служби, при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку.

Підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі (пункт 27 Положення № 1317).

У випадку позивача встановлення їй ІІ групи інвалідності з причини, пов`язаної із виконанням службових обов`язків, свідчить про важкий розлад функцій органів і систем організму та обмеження життєдіяльності.

Таким чином, незазначення у довідці МСЕК причини інвалідності з переліку: поранення, контузії, каліцтва, захворювання, а використання узагальнюючого терміну "травма", за умови встановлення ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, є формальною перешкодою, яка позбавила позивача статусу "Ветеран Національної поліції".

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.07.2022 у справі №440/2260/21 (номер в ЄДРСР 105492951).

Підсумовуючи викладене, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відмовляючи ОСОБА_1 у визнанні ветераном Національної поліції та видачі посвідчення "Ветеран Національної поліції", ГУНП в Полтавській області діяло протиправно.

При цьому, посилання відповідача на листи-роз`яснення Національної поліції України від 30.09.2021 №862/48-2021 та від 25.10.2021 №12991/09/48-2021, як на підставу для відмови у видачі відповідного посвідчення, суд не приймає до уваги, з огляду на те, що вищевказані листи не є нормативно-правовими актами, які визначають порядок визнання ветераном Національної поліції та видачі посвідчення "Ветеран Національної поліції".

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Полтавській області, викладену в листі від 12.12.2022 №39/К-295, у встановленні ОСОБА_1 статусу "Ветеран Національної поліції" та видачі посвідчення; та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 ветераном Національної поліції й видати відповідне посвідчення.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач від сплати судового збору звільнена, оскільки є особою з інвалідністю другої групи. Відповідач доказів понесення судових витрат не надав.

Вирішуючи питання стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

08.07.2022 між гр. ОСОБА_1 (Клієнт) та ОСОБА_2 (Адвокат) укладено договір про надання правової допомоги. На підтвердження обставин реальності угоди представник позивача до позову надав копії: зведеного акта наданих послуг №5 від 29.01.2023, в якому зазначено опис правничої допомоги (послуг) на загальну суму 5000,00 грн, у тому числі: складання позовної заяви - 3000,00 грн, складання відповіді на відзив 2000,00 грн; квитанцій на загальну суму 5000,00 грн; ордеру, свідоцтва.

Суд враховує, що зміст позовної заяви дублює зміст заяви ОСОБА_1 до ГУНП в Полтавській області від 14.11.2022, а зміст відповіді на відзив повністю цитує постанову Верховного Суду від 29.07.2022 у справі №440/2260/21.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників, судові засідання не проводились. Адвокат не відвідував суд для з`ясування обставин справи, не ознайомлювався з матеріалами справи, не подавав клопотань та інших процесуальних документів.

Враховуючи наведені вище фактичні обставини цієї справи суд акцентує увагу на тому, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 21.05.2020 у справі №240/3888/19.

Крім того, у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а Верховний Суд зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Оцінюючи обґрунтованість розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, а також відсутність ознак авторської новизни у тексті позовної заяви, заявлені до відшкодування витрати в межах розгляду справи зменшує до 3000,00 грн.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Полтавській області підлягають стягненню на користь позивача витрати, понесені нею на оплату професійної правничої допомоги, у сумі 3000,00 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області ( вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014, ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Полтавській області, викладену в листі від 12.12.2022 №39/К-295, у встановленні ОСОБА_1 статусу "Ветеран Національної поліції".

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 ветераном Національної поліції та видати відповідне посвідчення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя І.С. Шевяков