Справа № 522/17113/22-Е
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-адр/522/2/23
13 березня 2023 року
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участі секретаря судового засідання Кулябко О.В.,
У провадженні Приморського районного суду м.Одеса знаходилася справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до, Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор роти №7 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Нікшич Богдан Олександрович, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Ухвалою суду від 09.02.2023 року провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до, Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор роти №7 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Нікшич Богдан Олександрович, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення закрито.
При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у сумі 496.20 грн.
До суду 13.02.2023 року від представника ОСОБА_1 -адвоката Ставрост Романа Юрійовича надійшла заява про стягнення судових витрат з відповідача, а саме 5 000 гривень правничої допомоги та 496,20 гривень судового збору.
Ухвалою суду від 15.02.2023 року заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 23.02.2023 року.
У судове засідання призначене на 23.02.2023 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені. Від представника позивача до суду 27.01.2023 року надійшла заява про розгляд заяви за відсутності позивача та представника позивача., позов підтримав та просив задовільнити. Відповідач та третя особа про причини неявки суд не повідомили. Розгляд заяви відкладено на 13.03.2023 року.
До суду 09.03.2023 року від представника відповідача надійшло заперечення, у якому зазначалось, що заявлені представником позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 гривень є не співмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом. витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт тощо у зв`язку з наступним:
-???складність справи та виконаних адвокатом робіт - дана справа належить до справ не значної складності, нормативно-правова база, з якої необхідно ознайомитися є не великою. Також, адвокатом було подано лише позовну заяву та саму заяву про стягнення судових витрат з відповідача.
-???часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) - з урахуванням того, що представником позивача було складено лише 2 (два) вищезазначені документи, один з яких складається з 4 сторінок та містить майже тільки нормативно-правову базу, а інший з 3 сторінок, то час, витрачений адвокатом на написання таких документів є мінімальним.
обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт - щодо даного пункту було зазначено у п. 2.
У судове засідання призначене на 13.03.2023 року з`явився представник відповідача Некришевич Є.А. До суду 24.02.2023 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, подану заяву позивач підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що у задоволені заяви потрібно відмовити через те, що сума на думку представника відповідача значно завищена і є неспівмірною та ця справа незначної складності. Щодо стягнення з відповідача судового збору представник відповідача зазначив, що судовій збір не підлягає стягненню з відповідача, а підлягає поверненню.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 16.03.2023 року.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до вимог ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Частиною 1 ст.134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Склад та обсяг судових витрат визначено у ч. 3 ст. 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до вимог ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Ч.9- Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
За положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, надані договір про надання правової допомоги від 13.12.2022р.(а.с.77-82), документи, що свідчать про оплату гонорару, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордер(а- а.с.84)..
Вказані документи є належними доказами, про що також викладено аналогічній правовій позиції викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Адвокатом Ставрост Романом Юрійовичем позивачу було надані наступні послуги:
- підготував позовну заяву і подав її до суду;
- тричі приймав участь у судових засіданнях (09.01.2023, 18.01.2023, 07.02.2023);
- брав участь у підготовці детального опису робіт.
Всього загальна вартість послуг визначена у розмірі 5 000,00 грн.
При цьому вказується що розмір гонорару не залежить від кількості витраченого часу адвоката.
Згідно додатку по Договору про надання юридичної допомоги від 13.12.2022 року №135-2, підтверджується отримання коштів адвокатом від ОСОБА_1 у розмірі 5 000 грн. за надання правової допомоги, зазначене також підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №44 від 14.12.2022 року (а.с.84).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує позицію відповідача щодо не співмірності вказаних витрат, про завищення таких витрат і що справа відноситься до справ з незначною складністю.
Суд погоджується з відповідачем що дана справа є справою з незначною складністю, що зазначений розрахунок суми витрат на професійну допомогу виглядає не співмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом. витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому, на думку суду, 5 000 гривень за правничу допомогу у цій категорії справ є реальним перебільшенням.
Також , суд виходячи з конкретних обставин справи , враховує відповідно до п. ч.9 ст.139 КАС України поведінку і дії відповідача, який не затягуючи розгляд справи переглянув оскаржуємо постанову та скасував її в позасудовому порядку, що має значення для оцінки при вирішенні питання.
Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Натомість у постанові Велика Палата Верховного Суду від 16.11.2022 № 922/1964/21 дійшла таких висновків:
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону N 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону N 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Саме на неспівмірінсть наголошує сторона відповідача з урахуванням незначної складності справи.
Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд погоджується з доводами відповідача про те, що зазначений розрахунок суми витрат на професійну допомогу виглядає не співмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом. витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому, на думку суду, 5 000 гривень за правничу допомогу у цій категорії справ є реальним перебільшенням.
Зазначені критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Водночас проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих позивачеві адвокатом Ставрост Романом Юрійовичем. послуг, а також подані ним документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію співмірності відповідних робіт.
Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, беручи до уваги доводи відповідача суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, а саме
-за кожне судове засідання у якому приймав участь представник позивача оцінити у 200 гривень: 09.01.2023 року, 18.01.2023 року, 07.02.2023 року (200*3)=600 гривень;
- за підготування та подання позовної заяви 1 000 гривень.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника ОСОБА_1 -адвоката Ставрост Романа Юрійовича про стягнення з відповідача - Департаменту патрульної поліції витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 1 600,00 грн.
Частиною 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Судом встановлено, що при зверненні до Приморського районного суду м. Одеси з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 496,20 грн., що підтверджується квитанцією № 2263-3205-8839-4459 від 14.12.2022 року який підлягає поверненню позивачу у відповідності до ч. 2 ст. 238 КАС України.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Частиною 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частини першої цієї статті, - повністю.
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити вимоги заявника часткового та стягнути з відповідача на користь позивача витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 1 600 грн. та повернути позивачу судовий збір у розмірі 496.20 грн.
Керуючись ст.ст.5, 72-77, 132, 134, 244, 252 КАС України, Законом України «Про судовий збір», суд, -
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ставрост Романа Юрійовича про ухвалення додаткового рішення по справі - задовольнити частково.
Постановити у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор роти №7 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Нікшич Богдан Олександрович, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - додаткове рішення наступного змісту:
Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.
В іншій частині вимог - відмовити.
На додаткове рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси .
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 16.03.2023 року.
Суддя Домусчі Л.В