Справа № 380/16792/22
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Національної поліції у Львівській області, Департамент інформатизації МВС України вчинити дії.

Обставини справи:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогою зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області виключити з оперативно-довідкових картотек, в порядку передбаченому «Інструкцією про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України», інформацію стосовно того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою, якій 26.04.2001 року Галицьким РВВС м. Львова пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 206 КК України (1960р.) та порушено кримінальну справа №141-0248 від 14.03.2001, та стосовно того, що 22.04.2002 заарештовано прокуратурою Шевченківського району м. Львова за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 122 КК України та порушено кримінальну справа №183-0239 від 23.04.2002.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до довідки Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України серія AAA №1240441, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львів на території України станом на 07.02.2022 року незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Разом з тим є особою, якій 21.11.1995 року Шевченківським РВВС м. Львова пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ст.17, ч.3 ст.140 КК України (1960р.), кримінальна справа №143-5704 від 20.11.1995. Направлено 25.01.1996 до суду. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили. 26.04.2001 року Галицьким РВВС м. Львова пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.206 КК України (1960р.) кримінальна справа №141-0248 від 14.03.2001. Направлено 29.05.2001 до суду. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили. 22.04.2001 заарештовано прокуратурою Шевченківського району м. Львова за ч.2 ст.187, ч.1 ст.122 КК України, кримінальна справа №183-0239 від 23.04.2002. Направлено 25.06.2002 до суду. Звільнено 17.03.2003 на підставі ст.156 КПК України у зв`язку із закінченням строку тримання під вартою. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили.

Зазначає, щодо справи по якій 21.11.1995 Шевченківським РВВС м. Львова пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ст.17, ч.3 ст.140 КК України (1960р.), кримінальна справа №143-5704 від 20.11.1995, то по ній 30.05.1996 було засуджено Шевченківським районним судом м. Львова на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна і на підставі ст.46-1 КК України від терміновано виконання вироку на 1 рік, що стверджується відповіддю управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління НП у Львівській області від 23.08.2022 року.

Окрім того, 18.04.2022 на адвокатський запит Львівським районним управлінням поліції №1 надано відповідь, 17.02.2022 та 15.04.2022 аналогічні відповіді надано Галицькою окружною прокуратурою м. Львова у якій йдеться про те, що матеріали об`єднаної раніше Апеляційним судом Львівської області №11а-741 за обвинуваченням позивача були скеровані прокурору Львівської області для проведення додаткового розслідування і інформація про надходження вказаної кримінальної справи у вказаних органів відсутня.

У відповіді від 18.04.2022 зазначається, що внаслідок подій які мали місце з 18 на 19 лютого 2014 журнали про рух кримінальних справ були втрачені, відтак в органу досудового розслідування відсутні матеріали кримінальної справи №141-0248 від 14.03.2001, так і інформація щодо руху вищевказаної кримінальної справи, порушеної в порядку КПК України 1960 року, а тому надати запитувану інформацію неможливо.

Посилаючись на позицію Верховного Суду звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Ухвалою суду від 25 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Головне управління Національної поліції у Львівській області надало суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що відповідно до п.п.17 п.4 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №878, МВС України забезпечує належне функціонування єдиної інформаційної системи МВС, формує та підтримує в актуальному стані інформаційні ресурси, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, здійснює обробку персональних даних у межах повноважень, передбачених законом, забезпечує режим доступу до інформації, надає інформаційні та кваліфіковані електронні довірчі послуги, забезпечує здійснення повноважень з питань цифрового розвитку.

Відповідно до п.2 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 29.11.2016 №1256, запроваджено з 01 лютого 2017 року надання фізичним особам довідок про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України (далі - Довідки), Департаментом інформатизації МВС, територіальними сервісними центрами МВС.

Відповідно до абз.3, 4 п.2 Порядку №1256 довідка - документ, який містить відомості з персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи МВС України та який залежно від обсягу запитуваної особою інформації може містити відомості про: відсутність (наявність) судимості; притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно з п.2.1 Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Державного департаменту України з питань виконання покарань №823/188 від 23.08.2002, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.09.2002 №738/7026 об`єктами оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку є особи, які на території України обвинувачуються у вчиненні злочинів або засуджені, розшукуються, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом, а також громадяни України, що вчинили злочини за її межами і відомості про яких надійшли офіційними каналами згідно з міжнародними договорами у сфері обміну інформацією, які набрали чинності в установленому порядку. Облік здійснюється шляхом ведення алфавітних оперативно-довідкових картотек (далі - ОДК) і дактилоскопічних картотек (далі - ДК), у тому числі з використанням автоматизованих банків даних та автоматизованих дактилоскопічних інформаційних систем. Централізований облік здійснюється Департаментом інформаційних технологій при МВС України, а регіональний (місцевий) облік - управліннями (відділами) оперативної інформації при ГУМВС України в Автономній Республіці Крим та при управліннях МВС України в областях. У місті Києві і Київській області алфавітний і дактилоскопічний облік здійснюється Департаментом інформаційних технологій при МВС України.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про Національну поліцію» поліція наповнює та підтримує в актуальному стані бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України. Персонально-довідковий облік є частиною єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, тобто, володільцем цього обліку є МВС України, а управління інформаційно-аналітичної підтримки Управління відповідно до ст.25 Закону України «Про Національну поліцію» є його користувачем.

Порядок вилучення облікових документів передбачений п.п.11.1 Інструкції №823/188. З оперативно-довідкових картотек Департаментом інформатизації при МВС та територіальних УОІ-ВОІ вилучаються: а) раніше складені облікові документи у разі їх переоформлення на підставі постанов органів слідства (дізнання) або ухвал судів про уточнення (зміну) анкетних даних осіб, що стоять на обліку; б) алфавітні картки на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності, до яких не застосовувався запобіжний захід у вигляді взяття під варту, при заміні цих карток на арештантські або картки з рішенням суду; в) облікові документи на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності як обвинувачені, кримінальні справи стосовно яких припинені на стадії досудового слідства на підставі реабілітації або відносно яких судом прийнято виправдувальний вирок; г) облікові документи, що підлягають вилученню у зв`язку із закінченням строку їх зберігання (п.10 Інструкції №823/188). Тобто, вилучення з оперативно-довідкових картотек Департаментом інформатизації при МВС та територіальних УОІ-ВОІ облікових документів осіб, окрім іншого, може мати місце у випадку їх переоформлення на підставі постанов органів слідства (дізнання) або ухвал судів про уточнення (зміну) анкетних даних осіб, що стоять на обліку, а також, якщо кримінальні справи стосовно осіб припинені на стадії досудового слідства на підставі реабілітації або відносно яких судом прийнято виправдувальний вирок.

Зазначає, що Головне управління Національної поліції у Львівській області позбавлене функції та повноважень щодо вилучення з оперативно-довідкових картотек облікових документів осіб в єдиній інформаційній системі МВС України та внесення змін до персонально-довідкового обліку в єдиній інформаційній системі МВС України, натомість такими повноваженнями наділено МВС України в особі Департаменту інформатизації, оскільки такі є володільцями персонально-довідкового обліку як частини єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, а УІАП ГУНП у Львівській області лише користувачем, яке наповнює та підтримує в актуальному стані бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України.

Враховуючи наведене, Головне управління Національної поліції у Львівській області просить суд відмовити в задоволенні позову.

Міністерство внутрішніх справ України надало суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що відповідно до ч.1, 2 ст.25 Закону №580-VIII поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених цим Законом.

Поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності: 1) формує бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС України; 2) користується базами (банками) даних МВС України та інших органів державної влади; 3) здійснює інформаційно-пошукову та інформаційно-аналітичну роботу; 4) здійснює інформаційну взаємодію з іншими органами державної влади України, органами правопорядку іноземних держав та міжнародними організаціями.

Діяльність поліції, пов`язана із захистом і обробкою персональних даних, здійснюється на підставах, визначених Конституцією України, Законом України «Про захист персональних даних», іншими законами України (ч.4 ст.25).

Пунктом 2 ч.1 ст.26 Закону №580-VIII визначено, що поліція наповнює та підтримує в актуальному стані бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, стосовно виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, осіб, які їх учинили, руху кримінальних проваджень; обвинувачених, обвинувальний акт щодо яких направлено до суду.

Частиною 1 ст.27 Закону №580-VIII встановлено, що поліція має безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади за обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Відповідно до ч.1, 2 ст.28 Закону №580-VIII поліція вживає всіх заходів для недопущення будь-яких порушень прав і свобод людини, пов`язаних з обробкою інформації. Поліцейські несуть персональну дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність за вчинені ними діяння, що призвели до порушень прав і свобод людини, пов`язаних з обробкою інформації.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.8 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 №2297-VI суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Відповідно до п.1.3 Положення про Інтегровану інформаційно-пошукову систему органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 12.10.2009 №436, Інтегрована інформаційно-пошукова система органів внутрішніх справ України (далі - ІШС) - це сукупність організаційно-розпорядчих заходів, програмно-технічних та інформаційно-телекомунікаційних засобів, що забезпечують формування та ведення довідково-інформаційних, оперативно-розшукових обліків, авторизований доступ до інформаційних ресурсів ППС.

Відповідно до абз.2 п.3.1 Положення № 436 інформаційними ресурсами (об`єктами обліку) ППС є об`єктивно поєднаний набір відомостей, що безпосередньо стосується осіб, кримінальних та адміністративних правопорушень, а також інших подій, який накопичується в процесі службової діяльності ОВС в обсязі, структурі й порядку, що визначаються завданнями, покладеними на ОВС, відповідно до чинного законодавства. До складу інформаційних ресурсів належать відомості щодо, зокрема, осіб, яких затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, які обвинувачені у вчиненні кримінального правопорушення, узяті під варту або на яких накладено стягнення у вигляді адміністративного арешту, у тому числі їх фотографії та дактилоскопічні дані.

Джерелами формування інформаційних ресурсів ППС згідно з п.3.2 Положення №436 є, зокрема, зареєстровані в ОВС заяви і повідомлення про кримінальні та адміністративні правопорушення, кримінальні провадження.

Інформація, що обробляється в ППС, є власністю держави і підлягає захисту відповідно до чинного законодавства (п.3.3 Положення №436).

Пунктом 4.2 Положення №436 визначено, що держателем (власником) ППС є Міністерство внутрішніх справ України.

Згідно з п.4.3 Положення №436 розпорядником ППС є Департамент інформаційно-аналітичного забезпечення МВС.

Повноваження розпорядника ППС на регіональному рівні надаються управлінням (відділам) інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС, УМВС.

Пунктом 7.2 Положення №436 передбачено, що МВС забезпечує використання інформації, що зберігається в інформаційних підсистемах ППС, виключно зі службовою метою згідно з чинним законодавством.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Державного департаменту України з питань виконання покарань від 23.08.2002 № 823/188, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 09.09.2002 за №738/7026, затверджено Інструкцію про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України.

Згідно з п.2.1 Інструкції №823/188 об`єктами оперативно- довідкового і дактилоскопічного обліку є особи, які на території України обвинувачуються у вчиненні злочинів або засуджені, розшукуються, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом, а також громадяни України, що вчинили злочини за її межами і відомості про яких надійшли офіційними каналами згідно з міжнародними договорами у сфері обміну інформацією, які набрали чинності в установленому порядку.

Підстави для вилучення облікових документів визначено у п.11.1 вказаної Інструкції. Так, з оперативно-довідкових картотек ДІТ при МВС та територіальних УОІ-ВОІ вилучаються:

а) раніше складені облікові документи у разі їх переоформлення на підставі постанов органів слідства (дізнання) або ухвал судів про уточнення (зміну) анкетних даних осіб, що стоять на обліку;

б) алфавітні картки на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності, до яких не застосовувався запобіжний захід у вигляді взяття під варту, при заміні цих карток на арештантські або картки з рішенням суду;

в) облікові документи на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності як обвинувачені, кримінальні справи стосовно яких припинені на стадії досудового слідства на підставі реабілітації або відносно яких судом прийнято виправдувальний вирок;

г) облікові документи, що підлягають вилученню у зв`язку із закінченням строку їх зберігання відповідно до п.10 Інструкції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.11.2016 №1256 «Про організацію доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України» затверджено Порядок доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України.

Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру надання відомостей з інформаційної підсистеми «Оперативно-довідкова картотека» єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, що містить відомості стосовно осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, та осіб, яких засуджено за вчинення кримінального правопорушення, права та обов`язки суб`єктів, що є учасниками зазначеної процедури.

За наведеним у п.2 розд.І «Загальні положення» Порядку №1256 визначенням, довідка - документ, який містить відомості з персонально- довідкового обліку єдиної інформаційної системи МВС України та який залежно від обсягу запитуваної особою інформації може містити відомості про: відсутність (наявність) судимості; притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.

Персонально-довідковий облік - систематизований банк (база) даних інформаційної підсистеми «Оперативно-довідкова картотека» єдиної інформаційної системи МВС України стосовно осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, та осіб, яких засуджено за вчинення кримінального правопорушення.

Пунктом 6 Порядку №1256 передбачено, що право на запит та отримання відомостей з персонально-довідкового обліку мають: 1) державні органи, які здійснюють правоохоронні функції; 2) суди всіх рівнів; 3) органи державної влади та їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування у зв`язку зі здійсненням ними повноважень, визначених законодавством; 4) фізичні особи.

Отже, довідка, яка надається Департаментом інформатизації МВС України за запитом, зокрема фізичної особи, може містити відомості про: відсутність (наявність) судимості; притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.

Відомості з персонально-довідкового обліку надаються Заявнику у формі Довідки з дотриманням вимог законодавства про звернення громадян та захист персональних даних на підставі запиту на отримання довідки про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, що подається за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Зазначає, що предметом позову у справі є зобов`язання відповідача - ГУНП у Львівській області виключити з оперативно-довідкових картотек інформацію щодо позивача. Наголошує, що вимоги заявлено виключно до ГУНП у Львівській області, тому МВС України є неналежним відповідачем у даній справі.

Враховуючи наведене, Міністерство внутрішніх справ України просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та,-

встановив:

ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 з метою оформлення або поновлення документів звернувся до Департаменту інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України та отримав довідку на бланку серії ААА №1240441, відповідно до якої «за обліковими даними МВС громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Львів Львівська область Україна на території України станом на 07.02.2022 незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Разом з тим, є особою, якій 21.11.1995 Шевченківським РВВС м. Львова пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ст.17, ч.3 ст.140 КК України (1960 р.), кримінальна справа №143-5704 від 20.11.1995. Направлено 25.01.1996 до суду. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили.

26.04.2001 Галицьким РВВС м.Львова пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.206 КК України (1960 р.) кримінальна справа №141-0248 від 14.03.2001. Направлено 29.05.2001 до суду. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили.

22.04.2001 заарештовано прокуратурою Шевченківського району м.Львова за ч.2 ст.187, ч.1 ст.122 КК України, кримінальна справа №183-0239 від 23.04.2002. Направлено 25.06.2002 до суду. Звільнено 17.03.2003 на підставі ст.156 КПК України у зв`язку із закінченням строку тримання під вартою. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили».

З метою з`ясування обставин зазначених в довідці серії ААА №1240441, позивач та його представник зверталися до Головного управління Національної поліції у Львівській області та Галицької окружної прокуратури міста Львова.

Листом від 17.02.2022 №14.50/85-51/1-22 Галицька окружна прокуратура міста Львова на звернення ОСОБА_2 повідомила, що згідно інформації Шевченківського районного суду м.Львова встановлено, що кримінальну справу №11а-741 про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.2 ст.296, ч.2 ст.187, ч.1 ст.122 КК України, скеровано прокурору Львівської області Ринажевському Б.М. для проведення додаткового розслідування. Відповідно до опрацьованих даних облікових книг прокуратури Шевченківського району міста Львова за 2002-2003 роки, на даний час відсутня інформація щодо надходження вказаної кримінальної справи до районної прокуратури. Також зазначено, що Галицькою окружною прокуратурою міста Львова не здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні (справі) №183-0239 про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.2 ст.296, ч.2 ст.187, ч.1 ст.122 КК України.

У зв`язку з чим, на даний час в окружній прокуратурі відсутні відомості щодо кінцевого процесуального документу по кримінальній справі №11а-741 про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.2 ст.296, ч.2 ст. 187, ч.1 ст.122 КК України.

На адвокатський запит в інтересах ОСОБА_1 , адвокат Іраклій Гобечія отримав лист Галицької окружної прокуратури міста Львова №14.50/85-70-22 від 15.04.2022 в якому повідомлено, що за результатами розгляду кримінальної справи №143-5704 від 20.11.1995, вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 20.11.1995 ОСОБА_1 засуджено за ст.17, ч.3 ст.140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки з конфіскацією майна. На підставі ст.46-1 КК звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку терміном 1 рік. Згідно повідомлення Апеляційного суду Львівської області №11а-741 від 13.01.2003, кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.2 ст.296, ч.2 ст.187, ч.1 ст.122 КК України, скеровано прокурору Львівської області для проведення додаткового розслідування. В частині надання інформації про результати розслідування кримінальних справ №141-0248 від 14.03.2001, №183-02369 від 23.04.2002, повідомлено, що Галицькою окружною прокуратурою м.Львова скеровано запити у Львівське РУП №1 ГУ НП у Львівській області щодо надання інформації про остаточне рішення у вказаних кримінальних справах із наданням відповідних підтверджуючих документів.

Листом від 18.04.2022 №Аз56/Аз58/37/02/10-22 Львівське районне управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області на запит адвоката Іраклія Гобечія в інтересах ОСОБА_1 повідомило, що внаслідок подій, що мали місце з 18 на 19 лютого 2014 року (так звана «Ніч гніву») журнали про рух кримінальних справ були втрачені, відтак в органу досудового розслідування відсутні як матеріали кримінальної справи №141-0248 від 14.03.2001, так і інформація щодо руху вищевказаної кримінальної справи, порушеної в порядку КПК України 1960 року, а тому надати запитувану інформацію неможливо. Разом з тим, зазначено, що з метою отримання інформації про прийняте рішення у кримінальній справі №141-0248 від 14.03.2001 можете звернутися до Управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції у Львівській області.

ОСОБА_1 на запит до Управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції у Львівській області отримав лист №К-4/21/01/04 від 23.08.2022 яким повідомлено, що згідно даних автоматизованих обліків МВС України, станом на 19.08.2022 року, ОСОБА_1 30.05.1996 року засуджено Шевченківським районним судом м. Львова за ст.17, 140 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.46-1 КК України відтерміновано виконання вироку на 1 рік. 26.04.2001 року Галицьким РВВС м. Львова пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст.206 КК України. 29.05.2001 кримінальну справу №141-0248 скеровано в суд , рішення по даній справі в УІАП ГУНП у Л/о не надходило. 23.04.2002 року Прокуратурою Шевченківського району м. Львова порушено кримінальну справу №183-0239 за ознаками ч.2 ст.187, ч.1 ст.122 КК України. 25.06.2002 кримінальну справу скеровано в суд, рішення по даній справі в УІАП ГУНП у Л/о не надходило. 26.03.2019 засуджено Наро-фомінським м/с Московської обл. за ч.4 ст.159 КК Росії на 3 роки позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, а також з метою вилучення відповідних даних, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі-Закон №2939-VI).

Відповідно до ст.1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.14 Закону №2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

У відповідності до п.1, 2 розд.V Порядку доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Наказом МВС України від 29.11.2016 №1256, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.01.2017 за №22/29890 (в редакції на момент видачі довідки в якій зазначена спірна інформація), фізична особа, яка досягла 14-річного віку (далі - Заявник), має право на отримання з персонально-довідкового обліку відомостей про себе.

Відомості з персонально-довідкового обліку надаються Заявнику у формі Довідки з дотриманням вимог законодавства про звернення громадян та захист персональних даних на підставі запиту на отримання довідки про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, що подається за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

При цьому за визначенням, наведеним у п.1 розд.І Порядку №1256, довідка - документ, який містить відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, та надається фізичній особі у відповідь на її запит.

Порядок №1256 втратив чинність 15.04.2022 у зв`язку з прийняттям Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 30.03.2022 №207, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2022 за №426/37762.

Наказом Міністерства внутрішніх справи України від 30.03.2022 №207, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2022 за №426/37762 затверджено Порядок доступу до відомостей інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» (далі-Порядок №207)

Відповідно до розділу IV Отримання відомостей з ІАС за зверненнями фізичних осіб Порядку №207, фізична особа, яка досягла 14-річного віку (далі - Заявник), має право на отримання з ІАС відомостей про себе в паперовій або електронній формі.

Відомості з ІАС надаються Заявнику у формі Витягу з дотриманням вимог законодавства про звернення громадян та захист персональних даних на підставі запиту на отримання Витягу, що подається за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Запит подається в паперовій або електронній формі.

Запит в електронній формі подається за умови ідентифікації Заявника з використанням електронного підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи, що відповідає вимогам законодавства України, через офіційний вебсайт МВС або з використанням сервісної послуги єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ у формі прикладного програмного інтерфейсу, Єдиного державного вебпорталу електронних послуг або електронного кабінету громадянина.

Витяг виготовляється в електронній формі. У випадках, передбачених законодавством, та за бажанням Заявника Витяг може бути надано в паперовій формі. Витяг виготовляється за формою, наведеною в додатку 3 до цього Порядку.

Інформація про Заявника, вказана в запиті, та додатково подані ним копії документів обробляються виключно з метою підготовки та надання йому Витягу.

Сформований в електронній формі Витяг засвідчується електронною печаткою служби ЄІС МВС та надсилається до робочого місця віддаленого доступу, з якого надійшов запит.

У разі якщо інформація, яка надається у відповідь на запит, містить дві сторінки, друга сторінка друкується на зворотному боці.

На вимогу Заявника Витяг може виготовлятися в електронній формі, засвідчений електронною печаткою служби ЄІС МВС, та надсилатися на вказану ним адресу електронної пошти.

У разі незгоди з відомостями, що містяться у Витязі, Заявник може надати до служби ЄІС МВС офіційні документи (засвідчену судом копію рішення із зазначенням дати набрання чинності, довідку з місць позбавлення волі тощо) для внесення відповідних змін до ІАС.

Для уточнення наявної у служби ЄІС МВС інформації або установчих даних Заявника, що вказані в запиті, можуть проводитися додаткові перевірки за територіальними персонально-довідковими картотеками Національної поліції України або уточнення інформації, наданої в запиті, у посадової особи РСЦ МВС, ВПР АЦСК МВС.

Фізична особа має право отримати інформацію про те, чи обробляються її персональні дані в ІАС, за умови дотримання вимог Закону України «Про захист персональних даних».

При цьому за визначенням, наведеним у п.2 розд.І Порядку №207 витяг з ІАС (далі - Витяг) - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням ІАС та містить відомості з неї, які є актуальні на дату та час його формування. Кожному Витягу присвоюється унікальний електронний ідентифікатор (QR-код), який забезпечує перехід за посиланням на відповідний підтвердний запис в електронних ресурсах

ОСОБА_3 формується два види Витягів про: - відсутність (наявність) судимості (скорочений); - притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України (повний); - установчі дані - інформація про прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи, дату та місце її народження, що дозволяє ідентифікувати її в ІАС; - інші терміни в цьому Порядку вжито у значеннях, наведених у Положенні про єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року № 1024.

За змістом п.2 ч.1 ст.26 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII поліція засобами інформаційно-комунікаційної системи наповнює та підтримує в актуальному стані реєстри та бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, стосовно: виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, осіб, які їх учинили, руху кримінальних проваджень; обвинувачених, обвинувальний акт щодо яких направлено до суду.

Наказом МВС України та ДДУПВП від 23.08.2002 № 823/188, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.09.2002 за №738/7026, затверджено Інструкцію про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України (далі - Інструкція №823/188).

Відповідно до п.2.1 Інструкції №823/188 об`єктами оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку є особи, які на території України обвинувачуються у вчиненні злочинів або засуджені, розшукуються, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом, а також громадяни України, що вчинили злочини за її межами і відомості про яких надійшли офіційними каналами згідно з міжнародними договорами у сфері обміну інформацією, які набрали чинності в установленому порядку.

Облік здійснюється шляхом ведення алфавітних оперативно-довідкових картотек (далі - ОДК) і дактилоскопічних картотек (далі - ДК), у тому числі з використанням автоматизованих банків даних та автоматизованих дактилоскопічних інформаційних систем.

Пункт п.3.1 Інструкції №823/188 визначає підстави для поставлення на облік осіб, які засуджені або притягаються до кримінальної відповідальності, оголошені в розшук, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом, якими є: а) постанова про притягнення як обвинувачуваного; б) вирок суду; в) санкціоновані прокурором протоколи, складені відповідно до статті 426 КПК України; г) постанова про заведення оперативно-розшукової справи; ґ) постанова про затримання особи, яка підозрюється в занятті бродяжництвом.

За змістом ст.88 Кримінального кодексу України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Судимість має правове значення у разі вчинення нового злочину, а також в інших випадках, передбачених законами України.

Особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, злочинність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Особи, які були реабілітовані, визнаються такими, що не мають судимості.

Разом з тим, за приписами ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Суд враховує, що на поліцію покладено обов`язок наповнення та підтримання в актуальному стані бази даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС України, стосовно виявлених кримінальних правопорушень, осіб, які їх учинили, руху кримінальних проваджень; обвинувачених, обвинувальний акт щодо яких направлено до суду.

При цьому вищенаведеними положеннями Інструкції №823/188 чітко визначені підстави для поставлення на облік осіб, які засуджені або притягаються до кримінальної відповідальності, оголошені в розшук, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом, якими є: постанова про притягнення як обвинувачуваного; вирок суду; санкціоновані прокурором протоколи, складені відповідно до статті 426 КПК України; постанова про заведення оперативно-розшукової справи; постанова про затримання особи, яка підозрюється в занятті бродяжництвом.

Суд зазначає, що відповідачами не надано належного, допустимого доказу на підтвердження правомірності наявності в базі даних оперативно-довідкової картотеки відомостей про те, що ОСОБА_1 є особою, якій 26.04.2001 року Галицьким РВВС м. Львова пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.206 КК України (1960р.) та порушено кримінальну справа №141-0248 від 14.03.2001, та стосовно того, що 22.04.2002 заарештовано прокуратурою Шевченківського району м. Львова за ч.2 ст.187, ч.1 ст.122 КК України та порушено кримінальну справа №183-0239 від 23.04.2002.

За положеннями п.11.1 Інструкції №823/188 оперативно-довідкових картотек ДІТ при МВС та територіальних УОІ-ВОІ вилучаються:

а) раніше складені облікові документи у разі їх переоформлення на підставі постанов органів слідства (дізнання) або ухвал судів про уточнення (зміну) анкетних даних осіб, що стоять на обліку;

б) алфавітні картки на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності, до яких не застосовувався запобіжний захід у вигляді взяття під варту, при заміні цих карток на арештантські або картки з рішенням суду;

в) облікові документи на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності як обвинувачені, кримінальні справи стосовно яких припинені на стадії досудового слідства на підставі реабілітації або відносно яких судом прийнято виправдувальний вирок;

г) облікові документи, що підлягають вилученню у зв`язку із закінченням строку їх зберігання відповідно до п.10 Інструкції.

Судом під час розгляду справи встановлено, що спірним питанням позову є питання наявності/відсутності законних підстав для перебування в оперативно-довідкових картотеках інформації стосовно ОСОБА_4 що він «є особою, якій 26.04.2001 року Галицьким РВВС м. Львова пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.206 КК України (1960р.) та порушено кримінальну справа №141-0248 від 14.03.2001, та стосовно того, що 22.04.2002 заарештовано прокуратурою Шевченківського району м. Львова за ч.2 ст.187, ч.1 ст.122 КК України та порушено кримінальну справа №183-0239 від 23.04.2002», і відповідачами не доведено суду наявність таких підстав.

Крім цього, згідно з п.7.1 Інструкції №823/188 з метою забезпечення повноти подання і якості оформлення обліково-реєстраційних документів здійснюється постійний контроль за належною фіксацією в них інформації про об`єкти обліку.

Управління (відділи) оперативної інформації використовують такі форми контролю за повнотою і достовірністю облікових документів: ведення контрольних картотек на осіб, щодо яких запобіжним заходом обрано взяття під варту (по кожному СІЗО, тюрмі, УВП окремо); приймання від слідчих та дізнавачів правоохоронних органів, перелічених у пункті 4.1, статистичних карток на осіб, які скоїли злочини (форма 2), та на злочини, за вчинення яких особам пред`явлено обвинувачення (форма 4), - здійснюється за наявності алфавітних карток ф.1 (додаток 1) на цих осіб; проведення звірень з обліками зацікавлених служб не рідше одного разу на рік.

З наявних у матеріалах справи доказів, судом встановлено, що інформація про притягнення позивача до кримінальної відповідальності у компетентних органів відсутня, тобто є такою, що у встановленому законом порядку не підтверджена.

Відповідно до підпункту 9.9 пункту 9 Інструкції №823/188 інформацію про судимість (несудимість) за особистими зверненнями громадян надають територіальні УОІ-ВОІ за місцем останнього постійного мешкання цих громадян з урахуванням вимог статей 5, 89, 108 КК України. Довідка надається на бланку встановленого зразка за підписом керівника та засвідчується печаткою підрозділу з її обов`язковою реєстрацією.

Суд зазначає, що станом на день видачі довідки серії ААА №1240441 форма бланку Довідки про надання фізичним особам відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України була затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.11.2016 №1256 «Про організацію доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.2017 за №22/29890.

Згідно з додатком 2 до Порядку №1256 запит на отримання довідки про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України може містити вимогу особи, яка з ним звертається до компетентного органу, а саме вимогу про надання:

- відомостей про відсутність (наявність) судимості;

- відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.

Судом встановлено, що позивачу надано довідку, яка містить інформацію про те, що ОСОБА_1 станом на 07.02.2022 не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, разом з тим є особою, якій 21.11.1995 року Шевченківським РВВС м. Львова пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ст.17, ч.3 ст.140 КК України (1960р.), кримінальна справа №143-5704 від 20.11.1995. Направлено 25.01.1996 до суду. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили. 26.04.2001 року Галицьким РВВС м. Львова пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.206 КК України (1960р.) кримінальна справа №141-0248 від 14.03.2001. Направлено 29.05.2001 до суду. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили. 22.04.2001 заарештовано прокуратурою Шевченківського району м. Львова за ч.2 ст.187, ч.1 ст.122 КК України, кримінальна справа №183-0239 від 23.04.2002. Направлено 25.06.2002 до суду. Звільнено 17.03.2003 на підставі ст.156 КПК України у зв`язку із закінченням строку тримання під вартою. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили.

Втім, чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, не передбачає зазначення в такій довідці інформації про те, що особа притягується до кримінальної відповідальності або має пред`явлене звинувачення.

Вказане свідчить про те, що довідка містить неточну та таку, що не відповідає дійсності та є непідтвердженою інформацію.

Отже, в базі даних оперативно-довідкового обліку відповідача міститься запис, про вилучення якого звернувся позивач з вимогою до суду, щодо інформації, яку не може містити довідка видана станом на 07.02.2022 року, передбачена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.11.2016 №1256.

Вказаним правовим нормам кореспондують положення пункту 2 Порядку доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України №1256, яким також визначено, що довідка - документ, який містить відомості з персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України та який залежно від обсягу запитуваної особою інформації може містити відомості про: відсутність (наявність) судимості; притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України.

Також кореспондується з положенням пункту 2 Порядку доступу до відомостей інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» №207, яким визначено, що витяг з ІАС - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням ІАС та містить відомості з неї, які є актуальні на дату та час його формування. Кожному Витягу присвоюється унікальний електронний ідентифікатор (QR-код), який забезпечує перехід за посиланням на відповідний підтвердний запис в електронних ресурсах ІАС. В ІАС формується два види Витягів про: - відсутність (наявність) судимості (скорочений); - притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України (повний); - установчі дані - інформація про прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи, дату та місце її народження, що дозволяє ідентифікувати її в ІАС; - інші терміни в цьому Порядку вжито у значеннях, наведених у Положенні про єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року № 1024.

Ці правові норми також не передбачають зазначення у довідці інформації такого змісту «Разом з тим є особою, якій 21.11.1995 року Шевченківським РВВС м. Львова пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ст.17, ч.3 ст.140 КК України (1960р.), кримінальна справа №143-5704 від 20.11.1995. Направлено 25.01.1996 до суду. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили. 26.04.2001 року Галицьким РВВС м. Львова пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.206 КК України (1960р.) кримінальна справа №141-0248 від 14.03.2001. Направлено 29.05.2001 до суду. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили. 22.04.2001 заарештовано прокуратурою Шевченківського району м. Львова за ч.2 ст.187, ч.1 ст.122 КК України, кримінальна справа №183-0239 від 23.04.2002. Направлено 25.06.2002 до суду. Звільнено 17.03.2003 на підставі ст.156 КПК України у зв`язку із закінченням строку тримання під вартою. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили».

Таким чином, інформація, що міститься в довідці серії ААА №1240441 станом на 07.02.2022, не відповідає правовій нормі Порядку №1265, який був дійсний станом на дату видачі довідки.

Оскільки інформація, невідповідність якої дійсності та вимогам чинного законодавства встановлена в судовому порядку, наявність спірного запису без правових підстав для внесення такої інформації до бази даних оперативно-довідкового обліку є протиправним та свідчить про необхідність його вилучення з метою повного захисту порушених прав позивача.

Аналогічних правових висновків Верховний Суд дійшов, зокрема, у постановах від 24.10.2019 у справі №804/4135/18, 24.02.2020 у справі №802/1587/18-а, 30.04.2020 у справі №120/345/19-а, 02.07.2020 у справі №808/316/18.

Згідно ч. 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У зв`язку з чим, суд не приймає до уваги посилання Головного управління Національної поліції у Львівській області на правову позицію Верховного Суду викладену в постанові №818/2013/18 від 31.03.2020.

Більш того, суд зазначає, що з урахуванням інформації наявної у позивача та вжитих ним заходів, в провадженні будь-якого компетентного органу, до повноважень яких віднесено розслідування та розгляд кримінальних справ, матеріали кримінальної справи стосовно позивача відсутні.

Відповідачами також не надано таких доказів.

З огляду на що, оскільки інформація, яка міститься в базі даних оперативно-довідкового обліку носить виключно статистичний характер, тобто підставою для внесення якої є виключно процесуальні рішення, слід вказати, що встановити достовірність інформації про притягнення позивача до кримінальної відповідальності, за відсутності самих матеріалів кримінальної справи та відповідного рішення про визначення процесуального статусу в ній позивача, не можливо.

Окремо слід наголосили про недопустимість існування інформації щодо особи про притягнення (триваюча дія) її більше 20 років до кримінальної відповідальності, з урахуванням визначених Кримінально процесуальним кодексом України, строків розслідування та розгляду кримінальних справ.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що невиправдані дії державних органів щодо зволікання розгляду кримінальних справ розцінюються як факти, що свідчать про порушення принципу розумності строку розгляду.

Порушення вимог п.1 ст.6 Конвенції були констатовані у таких рішеннях ЄСПЛ: «Плєшков проти України» (рішення ЄСПЛ від 10.02.2011), «Буров проти України» (рішення ЄСПЛ від 17.03.2011), «Караванський проти України» (рішення ЄСПЛ від 14.04.2011), «Дорошенко проти України» (рішення ЄСПЛ від 26.05.2011), «Паскал проти України» (рішення ЄСПЛ від 15.09.2011), «Іззетов проти України» (рішення ЄСПЛ від 15.09.2011), «Третьяков проти України» (рішення ЄСПЛ від 29.09.2011), «Кирилюк проти України» (рішення ЄСПЛ від 06.10.2011), «Балицький проти України» (рішення ЄСПЛ від 03.11.2011), «Тодоров проти України» (рішення ЄСПЛ від 12.01.2012), «Борисенко проти України» (рішення ЄСПЛ від 12.01.2012), «Коробов проти України» (рішення ЄСПЛ від 21.07.2012).

Порушення вимог п.1 ст.6 Конвенції у справі «Буров проти України» ЄСПЛ встановив, що у зв`язку з тим, що тривалість провадження у справі заявника, яка становила 10 років і майже 3 місяці, була такою, що порушує вимогу здійснення провадження протягом «розумного строку».

Порушення вимог п.1 ст.6 Конвенції у справі «Третьяков проти України» встановлено у зв`язку з тим, що тривалість кримінального провадження стосовно заявника, яка становила приблизно 5 років і 9 місяців, була визнана такою, що порушує вимогу здійснення провадження протягом «розумного строку», і мала місце з вини державних органів, оскільки основними причинами затримок були повернення справи на додаткове розслідування або новий розгляд.

Крім того, слід наголосити, що відсутність матеріалів кримінальної справи, а відтак не визначення статусу позивача, в розумінні Кримінально процесуального кодексу України, як учасника кримінального провадженні, позбавляють останню оскаржити будь-які дії чи рішення органів досудового слідства задля спростування інформації про притягнення її до кримінальної відповідальності.

В той же час, інформація про позивача щодо притягнення його до кримінальної відповідальності, відповідно до положень Інструкції №823/188, за відсутності відповідного процесуального рішення компетентного органу, відповідачем самостійно відкоригована не буде.

У справі «Рисовський проти України», заява № 29979/04, рішення від 20.10.2011 ЄСПЛ зазначив, що аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування».

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland)). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не 71 впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13.12.2007, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11.06.2009).

Підсумовуючи вищенаведене, рішення суду повинне бути не просто формально законним і обґрунтованим, а й справедливим за своєю суттю. Головний результат правосуддя - ухвалення законного та справедливого рішення у справі, з дотриманням принципів закріплених в статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на що, суд наголошує, що іншого способу відновлення порушеного права позивача, з урахуванням встановлених судом обставин, окрім як зобов`язати відповідача виключити інформацію про притягнення його до кримінальної відповідальності, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність підстав для зобов`язання Головне управління Національної поліції у Львівській області вилучити з бази даних оперативно-довідкового обліку інформацію щодо притягнення позивака до кримінальної відповідальності.

Згідно положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір відповідно до ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області в сумі 992,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3, ) виключити з оперативно-довідкових картотек, в порядку передбаченому «Інструкцією про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України», інформацію стосовно того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою, якій 26.04.2001 року Галицьким РВВС м. Львова пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.206 КК України (1960р.) та порушено кримінальну справа №141-0248 від 14.03.2001, та стосовно того, що 22.04.2002 заарештовано прокуратурою Шевченківського району м. Львова за ч.2 ст.187, ч.1 ст.122 КК України та порушено кримінальну справа №183-0239 від 23.04.2002.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань 992,40 гривень (дев`ятсот дев`яносто дві гривні, 40 копійок).

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 16.03.2023.

Суддя Коморний О.І.