Справа № 380/17300/22
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року

справа №380/17300/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Брильовського Р.М.,

при секретарі судових засідань - Ізьо М.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Попович Н.І.

представника відповідача Григоришин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області в якій позивач, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 06.02.2023 та 16.02.2023, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 2998 від 21.10.2022 в частині застосування дисциплінарного стягнення звільнення зі служби ОСОБА_1 та в частині вирахування з грошового забезпечення з ОСОБА_1 грошових коштів за 1 (один) робочий день за допущені прогули в період з 20:00 год. 14.09.2022 по 08:00 год. 15.09.2022;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 521 від 28.10.2022 «Про особовий склад» про звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 , за п.6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого СКП ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області з 29.10.2022;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, буд. 3, м. Львів, 79007, ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.10.2022 по день ухвалення судом Рішення, з відрахуванням обов`язкових податків та зборів, з розрахунку 1 289,849 грн. за кожний день вимушеного прогулу станом на 14.03.2023 та відрахування за допущені прогули в період з 20:00 год. 14.09.2022 по 08:00 год. 15.09.2022 177 999 грн 29 коп.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу №2998 від 21.10.2022 став висновок службового розслідування відносно нього від 03.10.2022. З висновку службового розслідування від 03.10.2022 та змісту наказу № 2998 від 21.10.2022 вбачається, що дисциплінарним проступком за який позивача звільнили зі служби є відсутність на службі в період з 20:00 год 14.09.2022 по 08:00 год 15.09.2022 та можлива його причетність до вчинення неправомірних дій, пов`язаних із розповсюдженням наркотиків. Чинне законодавство не містить переліку причин відсутності на роботі, які слід вважати поважними. У кожному окремому випадку їх наявність або відсутність визначає роботодавець. Оцінка таких причин на предмет поважності повинна виходити з того, що ці причини мають бути істотними, тобто такими, які перешкоджають явці на роботу і не можуть бути усунені самим працівником. Кожна з таких причин має бути належним чином підтверджена працівником, наприклад, шляхом надання відповідної довідки. Позивач зазначає, що в період часу визначений йому як прогул, 20:00 год 14.09.2022 по 08:00 год 15.09.2022 він перебував на території ВП № 1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, а також приймав участь у слідчих діях як свідок у кримінальному провадженні № 0001445 від 14.09.2022, про що повідомив свого безпосереднього керівника у телефонному режимі. Підозра позивачу у жодному кримінальному провадженні не оголошувалась, як і обвинувальний акт у жодному кримінальному провадженні стосовно позивача, до суду не скеровувався. Висновки ж відповідача щодо вчинення дисциплінарного проступку, пов`язаного з можливою причетністю ОСОБА_1 до можливого розповсюдження наркотичних речовин, взагалі є безпідставним і передчасним, оскільки в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001445 від 14.09.2022 причетність до зазначеної вище протиправної діяльності ОСОБА_1 перевірена та виключена, що підтверджується наданим суду обвинувальним актом, що на даний час знаходиться на розгляді у Галицькому районному суді м. Львова. Звільнення позивача з органів поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Разом з тим, на переконання сторони Позивача, обставини встановлені та доведені у висновку службового розслідування не є достатніми для застосування до позивача найсуворішого виду стягнення. Відтак, відповідачем безпідставно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення, а тому позовні вимоги, на думку позивача, підлягають задоволенню, а оскаржене рішення скасуванню. Крім того, в оскаржуваному наказі від 21.10.2022 року №2998 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції не зазначено суті вчиненого вчинку, що підриває та дискредитує авторитет поліції. Позивач зазначає, що йому на день звільнення, була визначена та виплачувалась додаткова винагорода поліцейським на період дії воєнного стану, врегульована Наказом МВС від 28.11.2022 № 775, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2022 за №1514/38850. Пунктом 14 згаданого Наказу визначено випадки, коли така винагорода не виплачується. Випадок позивача, внаслідок якого виник цей спір, не відноситься до випадків невиплати цієї винагороди. Просив позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав, подав відзив на позов, у якому зазначив, що проведеним службовим розслідуванням установлено, що оперуповноважений СКП ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_1 , проявивши безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків 14.09.2022 на інструктаж перед заступанням на патрулювання території Залізничного району згідно дислокації не прибув, керівництво підрозділу про причини свого неприбуття не повідомив та у подальшому без поважних причин до несення служби в період часу з 20:00 14.09.2022 по 08:00 15.09.2022 згідно книги нарядів та книги інструктажів не приступив. Стверджує, що лейтенант поліції ОСОБА_1 відповідно до завдань та обов`язків, передбачених їх посадовими інструкціями повинні здійснювати заходи, спрямовані на удосконалення оперативно-розшукової роботи, підвищення її якості та у відповідності до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», повинний вживати заходів з метою виявлення правопорушень для їх подальшого припинення. Однак, зібраними матеріалами встановлено, що ОСОБА_1 14.09.2022 під час затримання працівниками поліції громадянина ОСОБА_2 біля приміщення «Нової Пошти» за підозрою у вчиненні останнім кримінального правопорушення, з місця події поїхав, при цьому як поліцейський та оперативний працівник не вжив заходів, щодо встановлення обставин події, чим проявив безвідповідальне відношення до професійного виконання службових обов`язків. Також дисциплінарною комісією встановлено, що рядовий поліції ОСОБА_1 під час надання пояснень з метою уникнення дисциплінарної відповідальності проявив нещирість, чим не сприяв дисциплінарній комісії у проведенні службового розслідування. ГУНП у Львівській області вважає, що ОСОБА_1 вчинив дії, які є несумісними з проходженням служби в поліції та суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, а також проігнорував вимоги Дисциплінарного статуту та Закону №580-VIII. Відповідач вважає, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 05.12.2022 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 09.01.2023 суддя перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив у справі підготовче судове засідання на 24.01.2023.

21.12.2022 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 02.02.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

07.02.2023 та 16.02.2013 представником позивача до суду були подані заяви про уточнення позовних вимог, які прийняті судом до розгляду.

Протокольною ухвалою від 28.02.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених у позовній заяві та уточнених позовних заявах, просили суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечила з підстав, наведених у відзиві, просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення позивача і його представника та представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

З 09.08.2016 позивач працював на посаді оперуповноваженого СКП ВП №1 ЛРУП №2 Головного управління національної поліції у Львівській області.

У зв`язку з надходженням подання «Про призначення службового розслідування» від 16.09.2022 № 1352/42-13/01-2022 з приводу можливої причетності до незаконного обігу наркотичних речовин чи неповідомлення про вчинення кримінального правопорушення оперуповноваженим СКП ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області рядовим поліції ОСОБА_3 та оперуповноваженим СКП ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 та матеріалів з приводу можливого порушення службової дисципліни зі сторони вищевказаних працівників поліції призначено відповідне службове розслідування у формі письмового провадження, про що ГУ ГП у Львівській області видано наказ від 20.09.2022 № 2662 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії».

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок службового розслідування від 03.10.2022, в якому, серед іншого, запропоновано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції - за грубе порушення службової дисципліни, основних обов`язків поліцейського, передбачених п.п. 1,2 ч.1 та ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1,3,6,13 ч. 3 ст.1 та ч.5 ст.15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1.1, 1.2 наказу ГУ НП у Львівській області від 27.02.2020 №803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування» та п.п. 5.1 .5 Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, працівників апарату, відділів та відділень ГУ НП у Львівській області, затвердженого наказом ГУ НП У Львівській області від 21.12.2019 №3911, абз.2,3 розділу ІІ та п.3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, Присяги поліцейського.

Наказом ГУНП у Львівській області № 2998 від 21.10.2022 Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників СКП ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області до позивача застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби.

Наказом № 521 від 28.10.2022 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, застосованого до ОСОБА_1 та відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції з 28.10.2022 року.

Вважаючи вказані накази протиправними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію.

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (ч. 1 ст. 17 Закону України Про Національну поліцію).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Правила етичної поведінки поліцейських затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 за № 1179 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за № 1576/29706.

Ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Згідно з п. 5 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України Про Національну поліцію, інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема:

верховенства права;

дотримання прав і свобод людини;

законності;

відкритості та прозорості;

політичної нейтральності;

взаємодії з населенням на засадах партнерства;

безперервності;

справедливості, неупередженості та рівності.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України Про Національну поліцію, Про запобігання корупції та іншими актами законодавства України;

виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку;

поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу;

дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики;

зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частиною 2 ст. 19 Закону України Про Національну поліцію встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, що затверджений Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15.03.2018 №2337-VIII (далі Дисциплінарний статут), визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія Статуту поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Частиною 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України Про Національну поліцію, зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно зі статтею 3 Дисциплінарного статуту керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний:

1) створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського;

2) поважати честь і гідність підлеглих, не допускати порушень їхніх прав та соціальних гарантій;

3) розвивати у підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання ними обов`язків поліцейського;

4) сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень;

5) вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності;

6) забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними;

7) контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень;

8) у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.

У ст. 11 Дисциплінарного статуту встановлено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з вказаним Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з вказаним Статутом.

Згідно з ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до нормативних документів, що регламентують внутрішній розпорядок дня поліцейських та його робочий час прогулом вважається:

-самовільне використання без погодження з роботодавцем днів відгулів, чергової відпустки;

- припинення виконання трудових обов`язків до закінчення строку трудового договору або строку, який працівник повинен відпрацювати після закінчення вищого або середнього спеціального навчального закладу;

-залишення роботи без попередження безпосереднього керівника.

Не може вважатися прогулом:

- відсутність працівника на своєму робочому місці, якщо він при цьому перебував на території підприємства;

- невихід працівника на роботу у зв`язку з незаконним переведенням;

- відсутність на роботі з поважних причин.

Чинне законодавство не містить переліку причин відсутності на роботі, які слід вважати поважними. У кожному окремому випадку їх наявність або відсутність визначає роботодавець. Оцінка таких причин на предмет поважності повинна виходити з того, що ці причини мають бути істотними, тобто такими, які перешкоджають явці на роботу і не можуть бути усунені самим працівником. Кожна з таких причин має бути належним чином підтверджена працівником, наприклад, шляхом надання відповідної довідки.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 6 березня 2018 року у справі № 235/2284/17 (провадження № 61-72св17) де зроблено висновок, що основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

У ч.ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

З наведених норм права випливає, що поліцейський може бути підданий дисциплінарному стягненню, однак, не інакше, як за вчинення дисциплінарного проступку, факт вчинення якого має бути встановлено та доведено в ході проведеного службового розслідування.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України.

Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Аналіз положень вищевказаного Порядку дає підстави для висновку, що службове розслідування проводиться з метою виявлення причин та умов, що стали підставою для проведення службового розслідування, наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявності чи відсутності порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок тощо.

Передумовою звільнення особи рядового і начальницького складу за порушення Присяги працівника поліції та за скоєння проступку, який порочить його як працівника поліції, мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, у ході якого належними та допустимими доказами має підтвердитись факт скоєння особою вчинку, направленого проти інтересів служби, який суперечить покладеним на неї обов`язкам, підриває довіру до неї як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання особою своїх обов`язків.

Таким чином, у вказаній справі вирішення питання про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та подальшого звільнення зі служби в поліції передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_1 , незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію дії цієї особи отримали в рамках кримінального провадження.

Як встановив суд, підставою для проведення службового розслідування слугувало надходження подання «Про призначення службового розслідування» від 16.09.2022 № 1352/42-13/01-2022 з приводу можливої причетності до незаконного обігу наркотичних речовин чи неповідомлення про вчинення кримінального правопорушення оперуповноваженим СКП ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області рядовим поліції ОСОБА_3 та оперуповноваженим СКП ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 та матеріалів з приводу можливого порушення службової дисципліни зі сторони вищевказаних працівників поліції.

У висновку службового розслідування від 03.10.2022 встановлено, що своїми діями оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_1 , проявивши безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків 14.09.2022 на інструктаж перед заступанням на патрулювання території Залізничного району згідно дислокації не прибув, керівництво підрозділу про причини свого неприбуття не повідомив та у подальшому без поважних причин до несення служби в період часу з 20:00 год. 14.09.2022 по 08:00 год. 15.09.2022 згідно книги нарядів та книги інструктажів не приступив. При цьому, зібраними матеріалами встановлено, що вищевказані поліцейські з власної ініціативи в період проведення інструктажу у ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП перебували у центральній частині міста Львова, біля адреси проживання рядового поліції ОСОБА_3 , де працівниками поліції проводились слідчі дії у зв`язку із підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, а саме розповсюдження наркотичних речовин громадянином ОСОБА_4 , який був знайомим ОСОБА_1 та водночас співмешканцем ОСОБА_3 , з яким останній згідно наданої ним розписки проживав з 20.05.2022 в квартирі, житлова площа якої складає близько 20 квадратних метрів. Крім цього, вищевказані поліцейські відповідно до завдань та обов`язків, передбачених посадовими інструкціями, повинні були здійснювати заходи, спрямовані на удосконалення оперативно-розшукової роботи, підвищення її якості та у відповідності до ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію» у разі безпосереднього виявлення правопорушення, зобов`язані вживати відповідних заходів реагування. Однак ОСОБА_1 14.09.2022, під час затримання працівниками поліції громадянина ОСОБА_2 біля приміщення «Нової Пошти» за підозрою у вчиненні останнім кримінального правопорушення, з місця події поїхав, при цьому як поліцейський та оперативний працівник не вжив заходів, щодо встановлення обставин події, чим проявив безвідповідальне відношення до професійного виконання службових обов`язків та ОСОБА_3 , як працівник поліції, проживаючи спільно особами, причетними до вчинення неправомірних дій, не звернув увагу на їхню діяльність та не вжив відповідних заходів реагування з метою припинення правопорушення. При цьому, вищевказані поліцейські під час надання пояснень з метою уникнення дисциплінарної відповідальності проявили нещирість, чим не сприяли дисциплінарній комісії у проведенні службового розслідування. Такими своїми діями лейтенант поліції ОСОБА_1 грубо порушив службову дисципліну, зокрема вимоги пунктів 1, 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону Україні «Про Національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, як регламентують діяльність поліції, пунктів 1, 3, 6, 13 ч. 3 ст. 1 та ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абзаців 2, 3 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпунктів 1.1, 1.2 п.1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.02.2020 № 803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування» та п. 5.1. Внутрішнього розпорядку дня поліцейських працівників апарату, відділів та відділень Головного управління Національної поліції у Львівській області, затвердженого наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 21.12.2019 № 3911.

Крім того, з пояснень представника відповідача, наданих ним в судовому засіданні та письмових поясненнях випливає, що ОСОБА_1 вчинив дії, які є несумісними з проходженням служби в поліції та суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, а також проігнорував вимоги Дисциплінарного статуту та Закону № 580- VIII. Відтак, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських.

Таким чином, в акті службового розслідування від 03.10.2022 мав би знайти своє підтвердження саме такий вчинок ОСОБА_1 .

Також суд зазначає, що аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи свідчить про те, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями КК України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу. На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.

Аналогічна позиція викладена в постанові ВС від 17.03.2020 у справі № 818/25/17.

При цьому, вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає виконання/дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення про накладення певного виду стягнення.

Зокрема, питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

На думку суду, в справі яка розглядається відповідач прийшов до безпідставного висновку про наявність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку.

Так, в аспекті спірних правовідносин треба зауважити, що з`ясування обставин, які слугували приводом для службового розслідування, не може обмежуватися лише припущеннями про можливу причетність ОСОБА_1 до незаконного обігу наркотичних речовин чи неповідомлення про вчиненні кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що ОСОБА_4 , який нібито збував наркотичні речовини і був знайомим оперуповноваженого ОСОБА_1 , не був опитаний в ході службового розслідування.

Тобто, факт неслужбових стосунків із вказаним громадянином в ході службового розслідування не підтвердився.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердив перебування позивача на робочому місці у ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП за адресою: м.Львів, вул. Чернівецька,2 14.09.2022 року близько 21-22 години. З показань свідка вбачається, що позивач був разом з працівниками ЛУ ДВБ НП України та надавав їм якісь пояснення. В цей же період часу свідок ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП за адресою: м.Львів, вул. Чернівецька,2 бачив і безпосереднього керівника ОСОБА_1 , який також спілкувався із працівниками ЛУ ДВБ НП України та іншими вищестоящими керівниками поліції.

В свою чергу, свідок ОСОБА_3 показав, що він разом із позивачем в період часу з 19:30 приблизно перебував на робочому місці у ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП за адресою: м.Львів, вул. Чернівецька,2 де ЛУ ДВБ НП України у позивача відбирали пояснення з приводу відомих йому обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 та в подальшому ОСОБА_3 . Разом з позивачем на вимогу слідчого ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області приймали участь як свідки у слідчих діях у кримінальному провадженні № 0001445.

Більше того, як вбачається з протоколу огляду місця події від 15.09.2022 року, початок якого був о 02 год. 57 хв. та закінчення о 03 год. 20 хв., ОСОБА_1 приймав участь у слідчих діях як свідок в період часу, визначений відповідачем як прогул.

Також, долучений до матеріалів справи скріншот пояснення ОСОБА_1 , наданого представнику ЛУ ДВБ НП України Михайлу Демківу підтверджує, що ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 не причетний. Окрім того з даного скріншоту видно, що пояснення відбиралось у ОСОБА_1 в ніч з 14 на 15 вересня 2022 року, а сам скріншот зроблений 15.09.2022 о 04:04 год, тобто в той час, який визначено відповідачем як прогул.

Суд також звертає увагу, що записи огляду місця події від 15.09.2022 року в рамках означеного кримінального провадження підтверджують участь ОСОБА_1 у слідчих діях як свідка в період часу, визначений Відповідачем як прогул.

В свою чергу, відеозапис із зовнішніх камер відеоспостереження СКП ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП підтверджує присутність ОСОБА_1 на робочому місці у ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП за адресою: м. Львів, вул. Чернівецька,2 у період часу, визначений відповідачем як прогул.

Висновки ж відповідача щодо вчинення дисциплінарного проступку, пов`язаного з можливою причетністю ОСОБА_1 до можливого розповсюдження наркотичних речовин, взагалі є безпідставним і передчасним, оскільки в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001445 від 14.09.2022 причетність до зазначеної вище протиправної діяльності ОСОБА_1 перевірена та виключена, що підтверджується наданим суду обвинувальним актом, що на даний час знаходиться на розгляді у Галицькому районному суді м. Львова.

Таким чином суд дійшов висновку, що жодного дисциплінарного проступку позивач не вчиняв, а в період часу з 20:00 год. 14.09.2022 по 08:00 год. 15.09.2022 на службі/на робочому місці він перебував, однак не приступив до виконання обов`язків з патрулювання з об`єктивних обставин незалежних від волі самого ОСОБА_1 , які повністю виключають його вину, оскільки ОСОБА_1 підпорядкувався наказу працівника ЛУ ДВБ НП України і надавав пояснення, а також приймав участь у слідчих діях, відмова від чого може тягнути за собою кримінальну відповідальність.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі Руїс Торіха проти Іспанії (від 09.12.1994 № 18390/91), вказав, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція) не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

В рішенні Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005) Суд також звернув увагу на те, що ст. 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зважаючи на все викладене вище, суд погоджується із доводами позивача про недоведеність в ході службового розслідування, оформленого висновком від 03.10.2022, фактів грубого порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, зокрема вимог до поліцейського, передбачених ч 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» та ч. 1 ст. 3 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Звідси, протиправним є застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції на підставі наказу ГУ НП у Львівській області № 2998 від 21.10.2022 Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників СКП ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області та, відповідно, звільнення з займаної посади на підставі наказу ГУ НП у Львівській області № 521 о/с від 28.10.2022 Про особовий склад.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Тобто, у випадку незаконного звільнення працівника, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його незаконно звільнено.

Виходячи з того, що позивача звільнено зі служби в поліції протиправно, суд вважає, що існують достатні підстави для його поновлення на посаді старшого оперуповноваженого СКП ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області.

Суд зазначає, що оскарженим наказом позивача звільнено з 28.10.2022 а тому ОСОБА_1 підлягає поновленню на попередньо займаній посаді з 29.10.2022 року.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 371 КАС України рішення суду в частині поновлення на посаді підлягає негайному виконанню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з відрахуванням обов`язкових податків та зборів, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, суду в цій справі слід вирішити питання виплати позивачу середнього грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Водночас, виплата грошового забезпечення поліцейському під час вимушеного прогулу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.20015 № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, з наступними змінами та доповненнями.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, встановлено, що при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту вищевказаного Порядку, який є специфічним для вирішення даних спірних відносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Отже, обрахування середньоденного грошового забезпечення позивача на момент звільнення повинно здійснюватися відповідно до кількості календарних днів за два останніх повних місяці служби. Тобто, діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Відтак, норми Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 застосуванню у даній справі не підлягають.

Аналогічний висновок сформовано викладено в постанові Верховного Суду від 19.07.2018, справа № 805/1110/17-а, де чітко врегульовано питання про те, як здійснюється виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу, а саме - в календарних, а не робочих днях.

Згідно з відповіддю ГУ НП у Львівській області від 10.02.2023 року № П-14/Аз/17/01-2023 та наданої інформації, позивачеві нараховано: у серпні 2022 року 40 247,98 грн, у вересні 38 432,81 грн.

У серпні 2022 року було 31 календарних днів. У вересні 2022 року було 30 календарних днів. Тобто у двох повних останніх місяцях роботи позивача перед звільненням було 61 календарний день.

Відтак, середньоденний заробіток ОСОБА_1 слід розрахувати наступним способом:

(40 247,98 + 38 432,81) : (30+31) = 1 289,849 грн, а за правилами математичного заокруглення 1 289,85 грн.

Суд зазначає, що періодом вимушеного прогулу позивача є період з 29.10.2022 (оскільки останнім днем роботи позивача було 28.10.2022) по 14.03.2023 включно, оскільки з 15.03.2023 позивач поновлений судом на попередньо займаній посаді, який становить 137 календарних днів.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 176 709,45 грн.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

З огляду на вказане, рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення на користь позивача середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в розмірі 39 340,40 грн та в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на посаді необхідно допустити до негайного виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачем жодним чином не наведено доказів вчинення ОСОБА_1 саме дисциплінарного проступку, за який може бути застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення.

Щодо судового збору, то суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, 371 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 2998 від 21.10.2022 в частині застосування дисциплінарного стягнення звільнення зі служби ОСОБА_1 та в частині вирахування з грошового забезпечення з ОСОБА_1 грошових коштів за 1 (один) робочий день за допущені прогули в період з 20:00 год. 14.09.2022 по 08:00 год. 15.09.2022.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 521 від 28.10.2022 «Про особовий склад» про звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 , за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліції».

Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області з 29.10.2022.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (, 79007, м. Львів, пл. Г.Григоренка, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 29.10.2022 по 14.03.2023 в сумі 176709,45 грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 39 340,40 грн допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 17.03.2023.

Суддя Р.М. Брильовський