Справа № 300/5421/22
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" березня 2023 р. справа № 300/5421/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
26.12.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про: визнання протиправним та скасування рішення від 15.11.2022 №21 щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу згідно із Законом України "Про державну службу"; зобов`язання перевести позивача з 09.01.2021 на пенсію згідно Закону України "Про державну службу", виходячи із заробітної плати державного службовця, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно довідок про складові заробітної плати від 24.11.2020 №№623, 624, 625.
Ухвалою суду від 27.12.2022 дану позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу для усунення вказаних недоліків десятиденний строк з дня вручення (отримання) ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду: обґрунтування щодо наявності оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.11.2022 №21 та доказів, що підтверджують наявність вказаного оскаржуваного рішення. Зазначено, що ухвалою суду від 21.03.2022 у справі №300/978/22 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку звернення до суду від 09.03.2022. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 17.02.2021 №21, зобов`язання до вчинення дій - повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами. Ухвалою суду від 24.08.2022 у справі №300/3022/22 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 17.02.2021 за №21, зобов`язання до вчинення дій - повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами. В даному випадку позивачем дотримано строк звернення до суду щодо оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.11.2022 №21, а рішення від 17.02.2021 №21 не є предметом оскарження у даній справі (а.с.36-38).
На виконання ухвали суду представником позивача подано до суду обґрунтування, відповідно до якого у позовній заяві помилково зазначено номер оскаржуваного рішення, проте долучено саме оскаржуваний акт від 15.11.2022 №4502-4181/С-02/8-9000/22. При цьому, зазначено, що позивач змінює позовні вимоги та їх обґрунтування. З вказаною метою представник позивача долучив до матеріалів справи змінену позовну заяву. Відповідно до зміненої позовної заяви від 06.01.2023 позивач просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, оформлене відповіддю від 15.11.2022 №4502-4181/С-02/8-9000/22, щодо відмови у зарахуванні періоду роботи на посаді голови Вікнянської сільської ради до стажу державної служби ОСОБА_1 згідно із Законом України "Про державну службу" та переведенні з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу державної служби період роботи з 14.11.2010 по 19.11.2020 на посаді голови Вікнянської сільської ради та перевести з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" з моменту виникнення права на переведення (з 09.01.2021) (а.с.41-44).
Ухвалою суду від 17.01.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого відповіддю від 15.11.2022 №4502-4181/С-02/8-9000/22 щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу згідно із Законом України "Про державну службу" та зобов`язання перевести позивача з 09.01.2021 на пенсію згідно Закону України "Про державну службу", виходячи із заробітної плати державного службовця, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно довідок про складові заробітної плати від 24.11.2020 №№623, 624, 625. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про зміну позовних вимог та їх обґрунтувань та ухвалено повернути змінену позовну заяву від 06.01.2023 позивачу з усіма доданими до заяви документами, оскільки враховуючи вимоги 1 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України позивач не має права змінити одночасно і предмет і підстави позову (а.с.55, 57).
Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням, оформленим відповіддю від 15.11.2022 №4502-4181/С-02/8-9000/22 відповідач протиправно відмовив у перерахунку пенсії позивачу згідно із Законом України "Про державну службу". Зазначено, що позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про переведення з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу". Відповідач рішенням відмовив позивачу у переводі з одного виду пенсії на інший оскільки, позивач з 14.11.2010 по 19.11.2020 працював на посаді голови Вікнянської сільської ради, яка відноситься до категорій посад органів місцевого самоврядування. Зазначає, що з 01.05.2016 Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII не передбачає регламентацію правового статусу посадової особи органу місцевого самоврядування. Зокрема, у абзаці 11 ч.3 ст.3 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII визначено, що дія даного нормативно-правового акту не розповсюджується на депутатів місцевих рад, посадових осіб місцевого самоврядування. Аргументує, що після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж. Вважає помилковими твердження відповідача про те, що час роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ тільки до 04.07.2001, тобто до дати набуття чинності Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який 03.02.2023 надійшов до суду. У відзиві представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зазначив, що у Головного управління відсутні підстави для переведення позивача на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки станом на 01.05.2016 позивач не працював на посаді державного службовця та станом на 01.05.2016 у позивача відсутній необхідний стаж державної служби 20 років. Водночас зазначено, що з 04.07.2001 посада голови Вікнянської сільської ради віднесена до категорій посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій державних службовців, та не може зараховуватись до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. На підставі вищевикладеного, представник відповідача вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить в задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24.07.2011 отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно записів трудової книжки у період з 14.11.2010 по 19.11.2020 позивач працював на посаді голови Вікнянської сільської ради (а.с.13-19).
09.02.2021 позивач звернувся до сервісного центру із заявою про переведення з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" №889. До заяви позивач додав довідки про заробітну плату (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), які видані Вікнянською сільською радою від 24.11.2020 №№623, 624, 625 (а.с.23-27).
17.02.2021 відповідачем прийнято рішення про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший №21. Відповідно до вказаного рішення відповідач відмовив позивачу переведенні з пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" з мотивів, що станом на 01.05.2016 позивач не обіймав посаду державного службовця. При цьому, період роботи на посаді голови сільської ради з 14.11.2010 по 19.11.2020 відповідач не врахував до стажу, який дає право на пенсію державного службовця, оскільки вказана посада є посадою органів місцевого самоврядування.
За результатом розгляду звернення позивача, відповідач відповіддю від 15.11.2022 №4502-4181/С-02/8-9000/22 повідомив позивача про прийняте відповідачем рішення про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший від 17.02.2021 №21 (а.с.21, 22).
На переконання позивача відповідач протиправно відмовив позивачу у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", тому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене відповіддю від 15.11.2022 №4502-4181/С-02/8-9000/22 щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу згідно із Законом України "Про державну службу" та зобов`язати відповідача перевести позивача з 09.01.2021 на пенсію згідно Закону України "Про державну службу", виходячи із заробітної плати державного службовця, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно довідок про складові заробітної плати від 24.11.2020 №№623, 624, 625.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII передбачено, що Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII.
Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Суд зазначає, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Згідно з пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (була чинною до 01.05.2016) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Згідно з пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 10 лютого 2021 року у справі №825/1453/18 вказав на помилковість висновку про те, що пунктом 11 частини третьої статті 3 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" визначено, що дія цього Закону не поширюється на депутатів місцевих рад та посадових осіб органу місцевого самоврядування, оскільки зарахування державної служби до стажу роботи (відповідне питання в контексті спірних правовідносин врегульоване положеннями, зокрема, пунктів 10 та 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII) не є тотожним поняттю та статусу державного службовця, а згідно з положеннями статті 3 Закону №889 такий регулює саме відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі №825/1453/18.
Згідно з приписами статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування, належать, зокрема - посади селищних і сільських голів.
Як встановлено, що у період з 14.11.2010 по 19.11.2020 позивач працював на посаді голови Вікнянської сільської ради а тому, враховуючи вищевикладене, до стажу державної служби позивача підлягає зарахуванню зазначений період роботи, що становить - 10 років 5 днів.
Щодо необхідності для набуття права на призначення пенсії відповідно до положень Закону України "Про державну службу" наявності у особи не менше 10 років стажу державних службовців на день набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VІІІ, суд зазначає наступне.
Як зазначено вище, згідно пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Вказаний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року в справі №822/524/18 (Пз/9901/23/18).
Таким чином, для набуття права на призначення пенсії відповідно до положень Закону України "Про державну службу", серед вищевказаного, необхідно наявність обставини: із зайняття особою посади державної служби та наявності не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців - на день набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VІІІ - 01.05.2016.
Суд зазначає, що позивач працював на посадах державної служби станом на день набрання чинності Законом №889-VIII - 01.05.2016, проте стаж роботи позивача на посадах державної служби, на день набрання чинності Законом №889-VIII, становив менше 10 років, що не дає йому права на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".
Крім того, рішення, оформленого відповіддю від 15.11.2022 №4502-4181/С-02/8-9000/22 щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу згідно із Законом України "Про державну службу" відповідач не приймав, а за результатом розгляду звернення позивача відповідач вказаною відповіддю від 15.11.2022 №4502-4181/С-02/8-9000/22 повідомив позивача про прийняте відповідачем рішення про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший від 17.02.2021 №21 (а.с.21, 22).
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому слід відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого відповіддю від 15.11.2022 №4502-4181/С-02/8-9000/22 щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу згідно із Законом України "Про державну службу" та зобов`язання перевести позивача з 09.01.2021 на пенсію згідно Закону України "Про державну службу", виходячи із заробітної плати державного службовця, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно довідок про складові заробітної плати від 24.11.2020 №№623, 624, 625.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.