Справа № 320/12012/21
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року справа №320/12012/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати незаконного, безпідставного зменшеного розміру пенсії позивача з 01.09.2018 по 01.07.2019 (з 10945,87 грн. до 8062,93 грн.) пенсії по інвалідності (ІІ гр.) як особі, яка одержала захворювання при виконанні службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, прирівняної до інваліда війни;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити позивачу перерахунок та виплату не законно, безпідставно зменшеного розміру пенсії позивача з 01.09.2018 по 01.07.2019 з 10945,87 грн. до 8062,93 грн. та провести відповідні виплати з урахуванням раніше сплачених сум, а саме - 28829,40 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області згідно ч. 1 ст. 382 КАС України подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Київській області, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, має 2 групу інвалідності по захворюванню, одержаному при виконанні службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач вказує, що постановою Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2015 №367/4874/15-а, яку залишено без змін судами вищих інстанцій, її позов було задоволено, визнано неправомірними дії відділу зони ЧАЕС МВС України в Київській області по наданню ОСОБА_1 довідки про грошове забезпечення, на роботах в зоні відчуження в період з 26.04.1986 по 03.08.1986, зобов`язано відділ зони ЧАЕС МВС України в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недосплачену суму коштів - 3189,73 крб., зобов`язано відділ зони ЧАЕС МВС України в Київській області видати нову довідку про грошове забезпечення з урахуванням вищезазначених виплат для подачі в пенсійний фонд для перерахування пенсії. Управлінню пенсійного фонду України в м. Ірпінь Київської області встановити пенсійні виплати з урахуванням перерахованої заробітної плати за час роботи в зоні відчуження. На виконання вказаного рішення Ірпінського міського суду Київської області позивачу була видана довідка про зарплату в зоні відчуження в сумі 1738,28 крб. раніше виплаченої, +3189,73 крб. нарахованої по рішенню суду, а разом 4927,99 крб., на підставі якої здійснено перерахунок її пенсії.

У подальшому, у зв`язку із значним зменшенням розміру пенсії, з 10945,87 грн. до 8062,23 грн., позивач звернулась до відповідача за роз`ясненням щодо зменшення розміру перерахованої пенсії за період з 01.09.2018 по 01.07.2019 з 10945,87 грн. до 8062,23 грн., після чого позивачу стало відомо про розрахунок розміру пенсії на виконання листа Пенсійного фонду України від 20.07.2018 №13418/Б11.

Позивач вважає неприпустимим зменшення розміру пенсії внаслідок такого перерахунку, а дії відповідача щодо перерахунку її пенсії у бік зменшення протиправними.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заява, протягом якого позивачу необхідно було надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин пропуску такого строку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 заяву ОСОБА_1 від 26.10.2021 про поновлення строку звернення з позовною заявою до суду, задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано докази у справі від відповідача.

17.08.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач повідомив, що в результаті проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2015 №367/4874/15-а її розмір зменшився. При цьому відповідач вказує, що враховуючи те, що заявниці на підставі рішення суду виплата заробітної плати за роботу в зоні відчуження проведена за 64 дні (що складає більше двох місяців), підстави для приведення заробітної плати до місячної норми були відсутні, як спочатку було обраховано за квітень 1986 року, тому пенсійна справа була приведена відповідно до рішення №367/4874/15-а від 15.10.2015.

31.08.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив про не спростування відповідачем у відзиві на позовну заяву його доводів та аргументів, викладених у позовній заяві. Просив справу розглянути за участю сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 призначено судове засідання у справі на 31.01.2023, повторно витребувано докази у справі від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та залучено спеціаліста з призначення пенсій.

У судовому засіданні 31.01.2023 відповідачем долучено до матеріалів справи копії всіх матеріалів пенсійної справи позивача.

У судовому засіданні 31.01.2023 позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечував.

Також в судове засідання 31.01.2023 з`явився спеціаліст з призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Тарасенко О,М., яка надала суду пояснення по справі.

Протокольною ухвалою від 31.01.2023 судове засідання відкладено у зв`язку із необхідністю витребування нових доказів від відповідача на 07.02.2023.

У судове засідання 07.02.2023 сторони у справі не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно.

У той же час, 07.02.2023 від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача у порядку письмового провадження.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 вирішено здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши учасників процесу, свідка, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ірпінським МВ ГУ МВС України в Київській області 15.01.1998 (т.1, а.с.11).

ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 1) згідно із посвідченням серії НОМЕР_2 від 30.09.2020, яке видано Київською облдержадміністрацією, а також є інвалідом війни 2-ї групи із захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням ветерана війни-інваліда війни серії НОМЕР_3 від 12.07.2000, виданим Ірпінським МУСЗН (т.1, а.с.12-13).

Судом установлено, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує з 04.01.1993 пенсію, призначену відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2015 у справі №367/4874/15-а позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірними дії відділу зони ЧАЕС МВС України в Київській області по наданню ОСОБА_1 довідки про грошове забезпечення, на роботах в зоні відчуження в період з 26.04.1986 по 03.08.1986.

Зобов`язано відділ зони ЧАЕС МВС України в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недосплачену суму коштів - 3189,73 крб.

Зобов`язано відділ зони ЧАЕС МВС України в Київській області видати нову довідку про грошове забезпечення з урахуванням вищезазначених виплат для подачі в пенсійний фонд для перерахування пенсії. Управлінню пенсійного фонду України в м. Ірпінь Київської області встановити пенсійні виплати з урахуванням перерахованої заробітної плати за час роботи в зоні відчуження (т.1, а.с.19-22).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.02.2016 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у місті Ірпінь Київської області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у місті Ірпінь Київської області, Відділу зони ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії (т.1, а.с.23-24).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2016 заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови суду від 15.10.2015 № 367/4874/15-а задоволено.

Роз`яснено, що Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпінь Київської області, Відділ зони ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням недосплаченої суми коштів 3189,73 крб. (подвійна заробітна плата з розрахунку 250 крб.: 30 днів х 64 дні =533,33крб.; за роботу в зоні відчуження з 26.04. по 04.05.1986 р. - премію 500 крб.; за радіоактивне переопромінювання в період з 26.4 по 04.05.1986 р. більше 50 мілізівертів - 750 крб.; добові 3,50 х 64 дні = 224 крб.; за харчування 2,85 крб. х 64 дні=182,40 крб.; за переопромінення за 1986-1987 p.p. в 25 бер з 26.04. по 03.08.1986 р. - одноразова винагорода в сумі 1000 крб. А разом - 3189,73 крб. та плюс раніше оплаченої заробітної плати з коефіцієнтом 5,4,3 в залежності від роботи в зоні відчуження за 64 дні (з 26.04 по 03.08.1986р.) з якої раніше нараховувалась пенсія (т.1, а.с.30).

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 22.02.2017 у справі № 367/4874/15-а постановлено зазначити у мотивувальній частині рішення, абзац 8 «починаючи з часу звернення до суду 20.07.2015р.». Зазначивши у резолютивній частині рішення, «Управлінню пенсійного фонду України в м. Ірпінь Київської області встановити пенсійні виплати з урахуванням перерахованої заробітної плати за час роботи в зоні відчуження з моменту звернення до суду з позовною заявою з 20.07.2015 р.» (т.1, а.с.25).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 апеляційну скаргу Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишено без задоволення. Додаткову постанову Ірпіньського міського суду Київської області від 22.02.2017 залишено без змін (т.1, а.с.26-27).

Постановою Верховного Суду від 30.09.2020 касаційну скаргу Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України - залишено без задоволення, а додаткову постанову Ірпінського міського суду від 22.02.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 - залишено без змін (т.1, а.с.28-29).

Судом встановлено, що на виконання постанови Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2015 у справі №367/4874/15-а ОСОБА_1 було видано довідку від 05.05.2016 №140 про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, із якої визначається пенсія, за період з 26.04.1986 по 03.08.1986 та складає 4927,99 крб. за 64 робочих дні (т.1, а.с.34).

При цьому до вказаної довідки додано розрахунок-пояснення, а саме з яких складових складається сума 4927,99 крб. із визначенням середньоденної оплати за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках (т.1, а.с.35).

У відповідь на звернення позивача від 04.06.2018 щодо виконання судового рішення Ірпінським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області листом від 26.06.2018 №263/Б-03 позивачу повідомлено, що розрахунок пенсії проведено з урахуванням постанови Ірпінського міського суду Київської області від 22.02.2017 у справі №367/4874/15а та ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2016, а також постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, внаслідок такого перерахунку розмір пенсії позивача з 01.01.2018 складає 10945,87 грн. (т.1, а.с.55).

У подальшому, на виконання листа Пенсійного фонду України від 20.07.2018 №13418/Б-11(т.1, а.с.53) відповідачем здійснено перевірку правильності розрахунку пенсії ОСОБА_1 за рішенням Ірпінського міського суду від 30.06.2016 по справі №367/4874/15а, внаслідок якого виявлено помилку у нарахуванні позивачу пенсії, після чого з 01.09.2018 пенсію позивачу було перераховано: розмір пенсії зменшено і встановлено на рівні 8062,93 грн., про що позивачу було повідомлено Ірпінським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області у відповідь на звернення останньої у листі від 15.08.2018 №6797/05 (т.1, а.с.43).

Не погоджуючись із діями відповідача щодо зменшення розміру пенсії внаслідок перерахунку пенсії за період з 01.09.2018 по 01.07.2019 з 10945,87 грн. до 8062,93 грн., позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи нормативно-правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі Горнсбі проти Греції наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах Алпатов та інші проти України, Робота та інші проти України, Варава та інші проти України, ПМП Фея та інші проти України), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У рішенні від 30.06.2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Як встановлено судом, постановою Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2015 №367/4874/15-а зобов`язано відділ зони ЧАЕС МВС України в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недосплачену суму коштів - 3189,73 крб.; зобов`язано відділ зони ЧАЕС МВС України в Київській області видати нову довідку про грошове забезпечення з урахуванням вищезазначених виплат для подачі в пенсійний фонд для перерахування пенсії. Управлінню пенсійного фонду України в м. Ірпінь Київської області встановити пенсійні виплати з урахуванням перерахованої заробітної плати за час роботи в зоні відчуження.

На виконання вказаної постанови Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2015 №367/4874/15-а Відділом зони Чорнобильської АЕС ГУ МВС України в Київській області на ім`я ОСОБА_1 було видано довідку від 05.05.2016 №140 про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, із якої визначається пенсія, за період з 26.04.1986 по 03.08.1986, та складає 4927,99 крб. за 64 робочих дні. Також до вказаної довідки видано розрахунок-пояснення, а саме з яких складових складається сума 4927,99 крб. із визначенням середньоденної оплати за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

У подальшому, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2016 роз`яснено, що Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпінь Київської області, Відділ зони Чорнобильської АЕС ГУ МВС України в Київській області має провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням недосплаченої суми коштів 3189,73 крб. (подвійна заробітна плата з розрахунку 250 крб.: 30 днів х 64 дні =533,33крб.; за роботу в зоні відчуження з 26.04. по 04.05.1986 р. - премію 500 крб.; за радіоактивне переопромінювання в період з 26.4 по 04.05.1986 р. більше 50 мілізівертів - 750 крб.; добові 3,50 х 64 дні = 224 крб.; за харчування 2,85 крб. х 64 дні=182,40 крб.; за переопромінення за 1986-1987 p.p. в 25 бер з 26.04. по 03.08.1986 р. - одноразова винагорода в сумі 1000 крб. А разом - 3189,73 крб. та плюс раніше оплаченої заробітної плати з коефіцієнтом 5,4,3 в залежності від роботи в зоні відчуження за 64 дні (з 26.04 по 03.08.1986р.) з якої раніше нараховувалась пенсія.

У відповідь на звернення позивача від 04.06.2018 щодо виконання судового рішення Ірпінським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області, листом від 26.06.2018 №263/Б-03 позивачу повідомлено, що розрахунок пенсії проведено з урахуванням постанови Ірпінського міського суду Київської області від 22.02.2017 у справі №367/4874/15а та ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2016, а також постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, внаслідок такого перерахунку розмір пенсії позивача з 01.01.2018 складає 10945,87 грн.

У подальшому, на виконання листа Пенсійного фонду України від 20.07.2018 №13418/Б-11 відповідачем здійснено перевірку правильності розрахунку пенсії ОСОБА_1 за рішенням Ірпінського міського суду від 30.06.2016 по справі №367/4874/15а, внаслідок якого виявлено помилку у нарахуванні позивачу пенсії, після чого з 01.09.2018 пенсію позивачу знову було перераховано: розмір пенсії зменшено і встановлено на рівні 8062,93 грн., про що позивачу було повідомлено Ірпінським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області у відповідь на звернення останньої у листі від 15.08.2018 №6797/05.

Позивач у позовній заяві категорично не погоджується з діями відповідача щодо зменшення розміру пенсії внаслідок перерахунку пенсії за період з 01.09.2018 по 01.07.2019 з 10945,87 грн. до 8062,93 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що в результаті проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2015 №367/4874/15-а її розмір зменшився. Враховуючи те, що заявниці на підставі рішення суду виплата заробітної плати за роботу в зоні відчуження проведена за 64 дні (що складає більше двох місяців), підстав для приведення заробітної плати до місячної норми були відсутні, як спочатку було обраховано за квітень 1986 року, тому пенсійна справа була приведена відповідно до рішення у справі №367/4874/15-а від 15.10.2015.

З`ясовуючи правильність проведеного перерахунку пенсії позивачу на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області від 22.02.2017 у справі №367/4874/15-а та ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2016, а також з`ясовуючи підстави зменшення розміру пенсії позивачки за період з 01.09.2018 по 01.07.2019 з 10945,87 грн. до 8062,93 грн. у судовому засіданні 31.01.2023 судом був залучений спеціаліст з призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України.

Так, в судовому засіданні головним спеціалістом відділу перерахунків пенсій №3 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України ОСОБА_2 пояснила суду, що нею проводився перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання вищезгаданих судових рішень у справі №367/4874/15-а

Спеціалістом ОСОБА_2 пояснено, що ОСОБА_1 з 04.01.1993 було призначено пенсію відповідно до Закону України від 28.02.1991 №796 ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796) у розмірі 133793,00 крб. 18.04.2005 позивач подав заяву про припинення виплати пенсії у зв`язку із переходом на пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1991 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ). З 01.05.2005 на підставі цієї заяви ОСОБА_1 призначено виплату пенсії (атестат від 18.04.2005) відповідно до Закону №2262-ХІІ, а виплату пенсії відповідно до Закону №796 припинено. У подальшому, позивач подала заяву про поновлення виплати пенсії по Закону №796 з 01.11.2007. Згідно розпорядження від 09.11.2007 №3 позивачу поновлено виплату пенсії за Законом №796 за новою довідкою про заробітну плату від 01.11.2007 №173 у розмірі 206,17 крб. Розмір пенсії склав 1866,58 грн. Спеціаліст ОСОБА_2 повідомила, що до заяви від 01.11.2007 позивачем було додано маршрутний лист ГУ МВС, яким було підтверджено періоди перебування позивача в зоні ЧАЕС. З 01.10.2008 в результаті автоматичного перерахунку розмір пенсії позивача склав 1987,03 грн. Свідок також зазначив, що весь час позивачу також проводився масовий перерахунок пенсії, що не впливає на суть спору.

Також ОСОБА_2 повідомлено, що 08.10.2010 було виконано рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19.08.2010 у справі №2-2609/2010, після чого розмір пенсії ОСОБА_1 у період з 01.11.2007 по 31.12.2007 складав 3810,65 грн., а з 22.05.2008 4451,15 грн. На підставі постанови про відкриття виконавчого проводження №25941701 від 20.04.2011 було проведено перерахунок з 01.10.2010 основний розмір пенсії був помножений на 3,5 і склав 21107,45 грн. З 01.12.2010 у зв`язку із ростом мінімальної пенсії розмір пенсії позивача склав 21446,10 грн.; з 01.01.2011 21912,50 грн.; у період з 01.04.2011 по 31.10.2011 22320,60 грн.

Після того, як Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі постанова №1210), позивачу проведено перерахунок пенсії, після чого її розмір становив з 01.11.2011 2164,74 грн.

Спеціаліст ОСОБА_2 також пояснила, що у подальшому, згідно заяви позивача від 11.05.2016 на виконання постанови Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2015 у справі №367/4874/15-а та ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2016 про роз`яснення судового рішення, позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі розпорядження від 20.05.2016, в результаті якого розмір пенсії позивача з 01.05.2016 склав 10740,00 грн., з урахуванням обмеження пенсії максимальним розміром десять прожиткових мінімумів доходів громадян. При цьому позивачем до заяви від 11.05.2016 була додана довідка про розмір заробітної плати в зоні ЧАЕС від 05.05.2016 №140. У той же час спеціалістом повідомлено, що вказана довідка №140 від 05.05.2016 не була врахована під час перерахунку пенсії, оскільки вона не співпадала з ухвалою Ірпінського міського суду Київської області про роз`яснення судового рішення від 30.06.2016 у справі №367/4874/15-а.

Крім того, спеціаліст надав пояснення, що у подальшому Головне управління ПФУ у Київській області на підставі листа Пенсійного фонду України провело перевірку пенсійної справи позивача, в результаті якої було встановлено, що Головним управлінням ПФУ у Київській області обрано неправильний вид розрахунку, у зв`язку з чим було знову проведено перерахунок пенсії позивача. Так, 15.08.2018 пенсію позивача перераховано з 01.09.2018, після чого розмір пенсії ОСОБА_1 зменшився, і становив 8062,93 грн. Також пенсію позивача перераховано з 01.01.2018 внаслідок масового перерахунку у зв`язку із ростом мінімальної пенсії, після чого розмір пенсії позивача склав 10945,87 грн. Станом на 31.08.2018 розмір пенсії позивача складав 10945,87 грн.

Отже спеціаліст ОСОБА_2 у судовому засіданні 31.01.2023 підтвердила, що у період з 01.09.2018 по 01.07.2019 розмір пенсії позивача, розрахований на виконання постанови Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2015 у справі №367/4874/15-а та ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2016 про роз`яснення судового рішення, було зменшено з 10945,87 грн. до 8062,93 грн.

Суд не погоджується з діями пенсійного органу щодо зменшення розміру пенсії позивача у період з 01.09.2018 по 01.07.2019 з 10945,87 грн. до 8062,93 грн., оскільки приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено повноваження відповідача щодо скасування раніше призначеної пенсії чи зменшення її розміру.

Суд зазначає, що відповідач має встановлений законом обов`язок роз`яснити позивачу його права щодо обчислення пенсії, а також, у випадку зменшення розміру пенсії після проведеного перерахунку - виплачувати пенсію в раніше встановленому розмірі.

Проте, в даному випадку, відповідач, здійснивши перерахунок пенсії позивача на виконання постанови Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2015 у справі №367/4874/15-а та ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2016 про роз`яснення судового рішення, листом від 26.06.2018 №263/Б-03 повідомив позивача про те, що розмір пенсії відповідно до вказаних судових рішень складає 10945,87 грн., а вже листом від 15.08.2018 №6797/05 повідомив, що розмір пенсії зменшено і встановлено на рівні 8062,93 грн., у зв`язку з чим, порушив норми чинного законодавства щодо встановлення соціальних гарантій громадян України.

Суд враховує, що перерахунок пенсії на виконання постанови Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2015 у справі №367/4874/15-а та ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2016 про роз`яснення судового рішення та встановлення розміру пенсії позивача 10945,87 грн., проведений відповідачем виключено на виконання судових рішень у справі у справі №367/4874/15-а.

У подальшому, на виконання листа Пенсійного фонду України від 20.07.2018 №13418/Б-11(т.1, а.с.53) відповідачем здійснено перевірку правильності розрахунку пенсії ОСОБА_1 за рішенням Ірпінського міського суду від 30.06.2016 по справі №367/4874/15-а, внаслідок якого виявлено помилку у нарахуванні позивачу пенсії, після чого з 01.09.2018 пенсію позивачу було перераховано: розмір пенсії зменшено і встановлено на рівні 8062,93 грн., про що позивачу було повідомлено Ірпінським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області у відповідь на звернення останньої у листі від 15.08.2018 №6797/05 (т.1, а.с.43).

У листі Пенсійного фонду України від 20.07.2018 №13418/Б-11 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області зазначено, що враховуючи, що ОСОБА_1 на підставі рішення суду виплата заробітної плати за роботу в зоні відчуження проведена за 64 дні (що складає більше двох місяців), підстави для приведення заробітної плати до місячної норми відсутні.

Отже наведене обґрунтування у листі Пенсійного фонду України від 20.07.2018 №13418/Б-11 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області фактично зобов`язувало відповідача провести повторний перерахунок пенсії позивача на виконання постанови Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2015 у справі №367/4874/15-а та ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2016, але не за 64 дні, як зазначено у судовому рішенні, що на думку ПФУ складає більше двох місяців.

Проте суд не може погодитися із діями відповідача по проведенню повторного перерахунку пенсії на підставі одного й того ж судового рішення у справі №367/4874/15-а, тим більше, що це призвело до зменшення розміру пенсії позивачки.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що у період з 01.09.2018 по 01.07.2019 позивач має право на отримання пенсії у раніше призначеному розмірі, а саме у розмірі 10945,87 грн., згідно проведеного відповідачем перерахунку пенсії на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2015 у справі №367/4874/15-а та ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2016 про роз`яснення судового рішення.

При цьому суд вважає доводи відповідача про допущення помилки при розрахунку пенсії за спірний період не обґрунтованими, оскільки фактично відповідачем всупереч вже виконаного рішення суду у справі №367/4874/15-а проведено безпідставне зниження пенсії позивача за період з 01.09.2018 по 01.07.2019 з 10945,87 грн. до 8062,93 грн.

Окрім того, позивачем не подавалось жодних нових документів для перерахунку пенсії, що свідчить про відсутність підстав для здійснення повторного перерахунку пенсії на підставі рішення суду, яке вже було виконано, натомість лист Пенсійного фонду України від 20.07.2018 №13418/Б-11 такою підставою не є.

Відтак в ході судового розгляду відповідачем не доведено правомірність зменшення розміру пенсії позивачу за період з 01.09.2018 по 01.07.2019 з 10945,87 грн. до 8062,93 грн.

Відповідно до пункту 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі Рисовський проти України від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки, у справі Ґаші проти Хорватії та у справі Трґо проти Хорватії.

При цьому суд враховує розрахунок недоплаченої суми пенсії за період з 01.09.2018 по 01.07.2019 у розмірі 28829,40 грн., наданий позивачем. Відповідачем в ході розгляду справи не спростовано проведений позивачем розрахунок зменшеної пенсії.

Враховуючи викладене, для належного захисту порушеного права позивача на отримання пенсії у передбаченому законом та судовими рішеннями у справі №367/4874/15-а розмірі необхідно визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії по інвалідності за період з 01.09.2018 по 01.07.2019 з 10945,87 грн. до 8062,93 грн. та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити позивачу перерахунок пенсії за період з 01.09.2018 по 01.07.2019 та провести відповідні виплати недоплаченої пенсії, з урахуванням раніше сплачених сум, а саме у розмірі 28829,40 грн.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Позивач у прохальній частині позову просить суд зобов`язати відповідача згідно ч. 1 ст. 382 КАС України подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду, та має застосовуватися у виключних випадках.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про можливість ухилення відповідачем від виконання даного судового рішення, а тому підстави для встановлення судового контролю, відсутні.

Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення з даним позовом до суду позивач судовий збір не сплачував, оскільки є звільненим від сплати судового збору як потерпілий від Чорнобильської катастрофи (Категорія 1) на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії по інвалідності за період з 01.09.2018 по 01.07.2019 з 10945,87 грн. до 8062,93 грн.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 08500, Київська область, місто Фастів, вул. Саєнка Андрія, будинок 10) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) перерахунок пенсії по інвалідності за період з 01.09.2018 по 01.07.2019, та провести відповідні виплати недоплаченої пенсії, з урахуванням раніше сплачених сум, а саме у розмірі 28829,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення складено 15.03.2023.

Суддя Кушнова А.О.