Справа № 440/1099/23
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/1099/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /далі відповідач-1, ГУ ПФУ в Полтавській області/ та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області /далі відповідач-2, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області/ про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за №38 від 02 серпня 2022 року;

- визнання частково протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за №38 від 12 листопада 2022 року та скасування вказаного рішення в такій частині;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 з 05 травня 2022 року пенсію за віком з урахуванням стажу за періоди: 01 вересня 1977 року - 01 липня 1980 року навчання у Дніпропетровському технолого-економічному технікумі на денному відділенні, 06 серпня 1980 року - 01 квітня 1992 року роботи в ОРС Дніпровського ГОК, 01 квітня 1992 року - 30 серпня 2004 року роботи на Полтавському державному ГЗК, а також з урахуванням заробітку за 1995-2000 роки відповідно до довідок ПрАТ "Полтавський ГЗК" за №65 від 15 липня 2022 року та за №61/116 від 12 липня 2022 року /а.с. 1-6/.

Позов обґрунтований тим, що 26 липня 2022 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, до якої додала відповідні документи. Додаткових документів орган ПФУ не вимагав, проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №38 від 02 серпня 2022 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу ( за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 05 серпня 1980 року та архівних витягах № 299 та № 302 від 18 липня 2022 року, оскільки ім`я заявниці не відповідає паспортним даним. Також 12 листопада 2022 року органом пенсійного фонду (Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області) було прийнято рішення, з якого слідує, що при призначенні пенсії по інвалідності позивачу не враховано до її страхового стажу період її роботи з 06 серпня 1980 року по 30 серпня 2004 року та заробіток до 2000 року, що призвело до зменшення розміру її пенсії. З вказаними рішеннями позивач не погоджується, оскільки вважає, що має страхового стажу 32 роки 10 місяців 4 дні, якого відповідно до статті 32 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування достатньо для призначення пенсії за віком.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач-1 позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 64-74/ зазначив, що 26 липня 2022 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та вказана заява за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №38 від 02 серпня 2022 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу, оскільки до страхового стажу не враховано періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 05 серпня 1980 року та архівних витягах №299 та №302 від 18 липня 2022 року, у зв`язку з тим, що ім`я заявниці не відповідає паспортним даним. 28 жовтня 2022 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та вказана заява за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 04 листопада 2022 року позивачу призначено пенсію по інвалідності. В подальшому, 12 листопада 2022 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області проведено позивачу масовий перерахунок пенсії по інвалідності. Тож ГУ ПФУ в Полтавській області не здійснювало розгляд заяви позивача про призначення їй пенсії по інвалідності та рішення про призначення пенсії по інвалідності 04 листопада 2022 року не приймало, а лише оскаржуваним рішенням №38 від 12 листопада 2022 року здійснило позивачу перерахунок пенсії по інвалідності. Таким чином, відсутні підстави для визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №38 від 12 листопада 2022 року про перерахунок пенсії по інвалідності.

Відповідач-2 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд установив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 (згідно паспорту серії НОМЕР_2 , виданого 11 лютого 1998 року), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (Кременчуцьке ОУ ПФУ) із заявою за призначенням/перерахунком пенсії від 26 липня 2022 року, в якій просила призначити їй пенсію за віком /а.с. 8, 77/.

Згідно розписки-повідомлення до заяви за призначенням/перерахунком пенсії від 26 липня 2022 року додано наступні документи: диплом (свідоцтво, атестат) про навчання (у кількості 1), довідку про прийняття на роботу (навчання) (у кількості 1), довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру ( у кількості 1), заяву про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк) (у кількості 1), паспорт або ІD картку або посвідку ( у кількості -1), свідоцтво про шлюб (у кількості 1), трудову книжку або документи про стаж ( у кількості -1) /а.с. 77-зворот/.

За принципом екстериторіальності заява від 26 липня 2022 року про призначення пенсії за віком розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Рішенням Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії №38 від 02 серпня 2022 року /а.с. 78/ відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 60 років. Вік заявника 60 років. Необхідний страховий стаж, який визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 29 років. Відповідно до частини другої статті 26 вказаного Закону у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26, право на призначення пенсії за віком така особа набуде після досягнення віку 63 років за наявності стажу від 22 до 23 року або після досягнення 65 річного віку за наявності стажу 15 років. Стаж особи для права на пенсію становить 12 років 07 місяців 07 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 05 серпня 1980 року, та архівні витяги №299 та №302 від 18 липня 2022 року, оскільки ім`я заявниці не відповідає паспортним даним.

Згідно із розрахунком стажу для права на пенсію за віком /а.с. 79/ стаж ОСОБА_1 для права на пенсію за віком становить 12 років 07 місяців 07 днів та складається із періодів: з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року (06 років 00 місяців 00 днів); з 01 січня 2004 року по 31 липня 2004 року (00 років 07 місяців 00 днів); з 01 серпня 2004 року по 31 грудня 2012 року (02 роки 09 місяців 06 днів); з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року (02 роки 00 місяців 00 днів); з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2017 року (01 рік 03 місяці 01 день).

В подальшому, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (Кременчуцьке ОУ ПФУ) із заявою за призначенням/перерахунком пенсії від 28 жовтня 2022 року, в якій просила призначити їй пенсію по інвалідності /а.с. 114/, та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №38 від 04 листопада 2022 року /а.с. 116/ ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 23 серпня 2022 року.

12 листопада 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення №38 про перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01 грудня 2022 року, вид перерахунку МП особам, яким не виповнилось 70 років (масовий) /а.с. 119/.

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за віком №38 від 02 серпня 2022 року та частково з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перерахунок пенсії по інвалідності №38 від 12 листопада 2022 року , позивач звернулася до суду з цим позовом.

При цьому в позовних вимогах позивач не визначила яка саме частина рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перерахунок пенсії по інвалідності №38 від 12 листопада 2022 року є протиправною та яку, на її думку, слід скасувати.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року /надалі - Закон №1058-IV/.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно з частиною першою статті 44 «Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року за № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 №22-1, /далі - Порядок №22-1 (у відповідній редакції) /, зокрема, встановлено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

За змістом підпунктів 1 - 4 пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).... Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування…;

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам...;

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах ;

6) документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком ;

7) документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку ;

8) заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувач пенсії.

Пунктом 4.2 Порядку №22-1 встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З тексту оскаржуваного рішення №38 від 02 серпня 2022 року слідує, що стаж позивача для права на пенсію за віком становить 12 років 07 місяців 07 днів, тоді як необхідний страховий стаж, який визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 29 років. За доданими заявником документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 05 серпня 1980 року та архівних витягах №299 та №302 від 18 липня 2022 року, оскільки ім`я заявниці не відповідає паспортним даним.

Згідно із розрахунком стажу для права на пенсію за віком до стажу ОСОБА_1 зараховано наступні періоди: з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року (06 років 00 місяців 00 днів); з 01 січня 2004 року по 31 липня 2004 року (00 років 07 місяців 00 днів); з 01 серпня 2004 року по 31 грудня 2012 року (02 роки 09 місяців 06 днів); з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року (02 роки 00 місяців 00 днів); з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2017 року (01 рік 03 місяці 01 день), всього - 12 років 07 місяців 07 днів.

В позовних вимогах позивач просить скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №38 від 02 серпня 2022 року, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 05 травня 2022 року пенсію за віком з урахуванням стажу за періоди: 01 вересня 1977 року - 01 липня 1980 року навчання у Дніпропетровському технолого-економічному технікумі на денному відділенні, 06 серпня 1980 року - 01 квітня 1992 року роботи в ОРС Дніпровського ГОК, 01 квітня 1992 року - 30 серпня 2004 року роботи на Полтавському державному ГЗК, а також з урахуванням заробітку за 1995-2000 роки відповідно до довідок ПрАТ "Полтавський ГЗК" за №65 від 15 липня 2022 року та за №61/116 від 12 липня 2022 року.

Тож позивач не погоджується із тим, що до її стажу для права на пенсію за віком не зараховані періоди: з 01 вересня 1977 року по 01 липня 1980 року (навчання у Дніпропетровському технолого-економічному технікумі на денному відділенні), з 06 серпня 1980 року по 01 квітня 1992 року (робота в ОРС Дніпровського ГОК), з 01 квітня 1992 року по 30 серпня 2004 року (робота на Полтавському державному ГЗК).

Надаючи оцінку підставам не врахування таких періодів до страхового стажу позивач зазначає наступне.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частин першої четвертої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 /далі - Порядок № 637/, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

З аналізу наведених норм слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судовим розглядом встановлено, що згідно актового запису про народження № 33 від 19 червня 1962 року, складеного українською мовою, ПІБ дитини « ІНФОРМАЦІЯ_2 »(укр.). ІНФОРМАЦІЯ_1 /95/.

Згідно із архівним витягом Архівного відділу Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області №299 від 18 липня 2022 року /а.с.86/ наказом Дніпровського гірничо-збагачувального комбінату (м. Комсомольськ) №44-к від 04 серпня 1980 року « ОСОБА_2 » (російською мовою) прийнято на роботу бухгалтером-ревізором з 06 серпня 1980 року.

Відповідно до першої сторінки трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05 серпня 1980 року /а.с. 81-84/ вона видана на ім`я «« ОСОБА_3 » (російською мовою), а згідно відмітки на звороті титульної сторінки такої трудової книжки прізвище змінене на « ОСОБА_1 » на основі паспорта НОМЕР_3 від 03 червня 1983 року.

Згідно із архівним витягом Архівного відділу Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області №302 від 18 липня 2022 року /а.с.85/ наказом Українського виробничо-товарного концерну робочого постачання (м. Комсомольськ) №61-к від 13 квітня 1992 року « ОСОБА_1 » (російською мовою), економіста, звільнено із 01 квітня 1992 року по переведенню в комбінат громадського харчування й торгівлі Полтавського ГОКа.

Згідно даних паспорту серії НОМЕР_2 , виданого 11 лютого 1998 року, ОСОБА_1 має ім`я « ОСОБА_4 ія», а по-батькові « ОСОБА_5 ».

Відповідно до сторінки 251 словника-довідника «Власні імена людей» ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) 2-го видання за редакцією ОСОБА_8 ім`я « ОСОБА_4 » перекладається українською мовою « ОСОБА_4 », ім`я « ОСОБА_4 » - « ОСОБА_4 », що підтверджується також листом Горішньоплавнівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) № 122/20.11-28 від 13 вересня 2022 року, наявним у матеріалах справи /а.с. 95/.

Таким чином, правомірним є висновок Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про те, що ім`я заявниці згідно її паспорту («Наталія» (укр.)) не відповідає імені, зазначеному в трудовій книжці НОМЕР_1 від 05 серпня 1980 року та архівних витягах №299 та №302 від 18 липня 2022 року ( «Наталя» (укр.) у перекладі з рос. «Наталья»).

Документи, які б свідчили про відповідність між собою особистих даних позивача, які зазначені трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 05 серпня 1980 року, архівних витягах від 18 липня 2022 року №299, 302, паспорті позивача серії НОМЕР_2 від 11 лютого 1998 року, до органу пенсійного фонду разом із заявою від 26 липня 2022 року не подавалися та відповідно не могли бути враховані відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення від 02 серпня 2022 року.

За відсутності таких документів станом на 02 серпня 2022 року суд погоджується із висновком Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відсутність у нього підстав для зарахування до стажу позивача для призначення пенсії за віком періодів, які зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 05 серпня 1980 року та архівних витягах від 18 липня 2022 року №299, 302, а саме: з 06 серпня 1980 року по 01 квітня 1992 року (робота в ОРС Дніпровського ГОК), з 01 квітня 1992 року по 30 серпня 2004 року (робота на Полтавському державному ГЗК).

При цьому суд також врахував і ту обставину, що ім`я та по-батькові позивача, які зазначені у її паспорті серії НОМЕР_2 від 11 лютого 1998 року, а саме: « ОСОБА_4 ія» (укр), «Анатоліївна» (укр.), не відповідають актовому запису про народження № 33 від 19 червня 1962 року, складеному українською мовою, де зазначено ПІБ дитини « ОСОБА_2 ья Анатолієвна» (укр.). ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 95/. Складений у подальшому на запит позивача експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/1279-n/3 від 17 листопада 2022 року /а.с. 13/, на який посилається позивач, не спростовує цю невідповідність, адже цей висновок містить посилання лише на запис імені в свідоцтві про народження, який зроблений російською (а не українською) мовою, та не містить висновку експерта щодо розбіжності у записах стосовно «по батькові» позивача.

Також суд зауважує, що експертний висновок № 056/1279-n/3 складений 17 листопада 2022 року, тобто після прийняття оскаржуваного рішення №38 від 02 серпня 2022 року, що свідчить про його неналежність як доказу у цій справі.

Продовжуючи надавати оцінку рішенню Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області №38 від 02 серпня 2022 року та доводам позивача, якими обґрунтовані її позовні вимоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до копії диплому серії НОМЕР_4 від 03 липня 1980 року /а.с. 91-92/ ОСОБА_9 в 1977 році вступила до Дніпропетровського технолого-економічного технікуму і в 1980 році закінчила повний курс названого технікуму по спеціальності «Бухгалтерський облік в торгівлі».

Із наявної в матеріалах судової справи розписки-повідомлення слідує, що копія диплому про навчання надавалася позивачем до заяви за призначенням / перерахунком пенсії від 26 липня 2022 року, що не заперечується відповідачами.

Водночас оскаржуване рішення не містить мотивів неврахування відповідачем-2 періоду навчання позивача з 1977 року по 1980 рік згідно диплому серії НОМЕР_4 від 03 липня 1980 року.

Відсутність в оскаржуваному рішенні аналізу даних, які зазначені в дипломі серії НОМЕР_4 від 03 липня 1980 року, та ненадання оцінки обставинам, на підтвердження яких надано такий диплом, вказує на недотримання відповідачем-2 вимог пункту 4.7 Порядку №22-1 щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду поданих документів для призначення пенсії.

Контроль за реалізацією суб`єктом владних повноважень його дискреційних повноважень здійснюється судом за визначеними частиною другої статті 2 КАС України критеріями, зокрема, чи діяв суб`єкт владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд зазначає, що будь-яке рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими (вчиненими, допущеними) в межах наданих повноважень, ґрунтуватися на конкретних об`єктивних фактах, на підставі яких рішення ухвалено (дії вчинено, а бездіяльність допущено), та правових нормах, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішення (вчиненні дій чи допущенні бездіяльності).

Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення контролюючим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

З огляду на те, що оскаржуване рішення Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за віком №38 від 02 серпня 2022 року не відповідає наведеним вимогам та є необґрунтованим, суд доходить висновку про наявність підстав для його скасування як протиправного та задоволення відповідної позовної вимоги.

Вирішуючи позов у частині вимог, що стосуються зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити позивачу пенсію за віком з урахуванням вищенаведених періодів навчання та роботи в ОРС Дніпровського ГОК та на Полтавському державному ГЗК, суд виходить з того, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до виключної компетенції якого входить розгляд відповідних документів.

Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили, а не забезпечення ефективності державного управління, інакше б порушувався принцип розподілу влади. Тож завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень (вчинення дій, допущення бездіяльності).

Питання про наявність/відсутність підстав для зарахування до стажу позивача періоду її навчання та для призначення/відмови у призначенні пенсії за віком з урахуванням зарахованого/незарахованого періоду навчання позивача відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду (у спірних правовідносинах уповноваженим органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, то саме цей орган і має продовжити процедуру розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 26 липня 2022 року).

Обираючи належний спосіб захисту прав позивача відповідно до встановлених у справі обставин та висновків суду, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача за призначенням / перерахунком пенсії від 26 липня 2022 року з урахуванням висновків суду, наведених в цьому судовому рішенні.

У зв`язку з цим не підлягає задоволенню вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 з 05 травня 2022 року пенсію за віком з урахуванням стажу за періоди: 01 вересня 1977 року - 01 липня 1980 року навчання у Дніпропетровському технолого-економічному технікумі на денному відділені, 06 серпня 1980 року - 01 квітня 1992 року роботи в ОРС Дніпровського ГОК, 01 квітня 1992 року - 30 серпня 2004 року роботи на Полтавському державному ГЗК, а також з урахуванням заробітку за 1995-2000 роки відповідно до довідок ПрАТ "Полтавський ГЗК" за №65 від 15 липня 2022 року та за №61/116 від 12 липня 2022 року.

Стосовно позовної вимоги про визнання частково протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перерахунок пенсії по інвалідності №38 від 12 листопада 2022 року та скасування вказаного рішення в частині, суд зазначає наступне.

В позовних вимогах позивач не визначила яка саме частина рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перерахунок пенсії по інвалідності №38 від 12 листопада 2022 року є протиправною та яку, на її думку, слід скасувати.

Обґрунтовуючи протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перерахунок пенсії по інвалідності №38 від 12 листопада 2022 року в мотивувальній частині позовної заяви, позивач зазначала, що при його прийнятті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області неправомірно не враховано періоди її роботи з 06 серпня 1980 року по 01 квітня 1992 року та з 01 квітня 1992 року по 03 червня 1993 року, а також не враховано заробітну плату за 1995-2000 роки відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 12 липня 2022 року №61/116.

Натомість, судовим розглядом встановлено, що після прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за віком №38 від 02 серпня 2022 року, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (Кременчуцьке ОУ ПФУ) із заявою за призначенням/перерахунком пенсії від 28 жовтня 2022 року, в якій просила призначити їй пенсію по інвалідності.

Вказана заява за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та ним прийнято рішення про призначення позивачу пенсії по інвалідності №38 від 04 листопада 2022 року

В подальшому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення №38 від 12 листопада 2022 року про перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01 грудня 2022 року, вид перерахунку МП особам, яким не виповнилось 70 років (масовий).

Таким чином, рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області №38 від 12 листопада 2022 року стосується перерахунку призначеної пенсії по інвалідності, а незарахування періодів її роботи до страхового стажу. Рішенням, яким призначено позивачу пенсію по інвалідності, є рішення №38 від 04 листопада 2022 року, яке прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №38 від 04 листопада 2022 року про призначення позивачу пенсії по інвалідності позивачем не оскаржувалось та не скасовувалось. У зв`язку з цим у суду відсутні будь-які підстави вважати, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області позивачу 12 листопада 2022 року неправомірно проведено масовий перерахунок пенсії по інвалідності, призначеної згідно такого рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Тож відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області №38 від 12 листопада 2022 року.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

В прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про стягнення на її користь судових витрат з надання правової допомоги, яка надана адвокатом Бойченко Ганною Володимирівною на підставі ордеру серії ВІ № 1102952 від 12 вересня 2022 року /а.с. 10/.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частинами першою та третьою статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин другої - п`ятої статті 134 вказаного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат. В силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Тобто при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Такі висновки щодо застосування процесуальних норм містяться в постанові Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі №200/1138/20-а.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката Бойченко Ганни Володимирівни в сумі 7000,00 грн до позовної заяви додано копію договору про надання правничої допомоги №1102952 від 12 вересня 2022 року, укладеного між адвокатом Бойченко Ганною Володимирівною та позивачем (клієнт) /а.с. 11/.

Доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн (квитанції, платіжного доручення тощо), а також акту приймання-передачі наданих послуг до суду не надано.

У позовній заяві позивачем зазначено, що додаткова угода та копія квитанції про оплату гонорару будуть надані разом з розрахунком витрат на правову допомогу.

Станом на момент розгляду судом цієї справи зазначені документи позивачем (її представником) до суду не надані.

З огляду на викладене, позивачем не доведено фактичне понесення витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7000,00 грн, у зв`язку з чим сума судових витрат на правничу допомогу розподілу між сторонами не підлягає.

При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 2147,20 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №1981483 від 01 лютого 2023 року /а.с. 43/.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Пунктом 9 частини першої статті 5 вказаного Закону визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

До позовної зави позивачем додано копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №096260 від 10 жовтня 2022 року /а.с. 42/, згідно якої ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 23 серпня 2022 року безстроково, причина інвалідності: загальне захворювання.

Таким чином, позивач звільнена від сплати судового збору за подання цього позову відповідно до пункту 9 частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір", а тому відсутні підстави для розподілу між сторонами судових витрат зі сплати судового збору.

Відповідно до пункту 1 частини першої та частини другої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Підстави для повернення позивачу надміру сплаченого судового збору у сумі 2147,20 грн згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №1981483 від 01 лютого 2023 року наразі відсутні, оскільки така сума підлягає поверненню за відповідним клопотанням позивача.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49094, ідентифікаційний код 21910427) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії №38 від 02 серпня 2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням / перерахунком пенсії від 26 липня 2022 року з урахуванням висновків суду, наведених в цьому судовому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк