Справа № 600/2984/22-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2984/22-а

Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Тетяна Миколаївна

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

15 березня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 31 прикордонного загону імені генерал-хорунжого О.Пилькевича Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого лейтенанта ОСОБА_2 , третя особа Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання протиправною відмову, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Чернівецького окружного адміністративного суду в якому просив (у новій редакції):

- визнати відмову ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого лейтенанта ОСОБА_2 у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України ОСОБА_3 протиправною та зобов`язати утриматися від відмови у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України ОСОБА_3 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку (без номеру) від 25.06.2022 про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України ОСОБА_4 ;

- зобов`язати службових осіб Державної прикордонної служби України не вчиняти по відношенню до позивача аналогічних правопорушень з тих самих підстав, а саме не відмовляти в перетинанні державного кордону України на виїзд на підставі підзаконних актів, що суперечать Конституції України та дозволити перетинання державного кордону України на виїзд на підставі паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 та у відповідності до Конституції України;

- стягнути з НОМЕР_2 прикордонного загону ім. генерал-хорунжого О. Пилькевича Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20000 гривень.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.11.2022 позов залишено без розгляду у зв`язку з тим, що позивач не виконав належним чином вимоги ухвали суду від 18.10.2022 та не усунув повністю недоліки позову, а саме, не сплатив судовий збір у повному обсязі.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви, апеляційної скарги у справах про тимчасове обмеження права громадян України на виїзд за межі території України.

Отже, вимоги суду про сплату судового збору за вимогу немайнового характеру позовної заяви є безпідставними та протиправними.

Враховуючи, що судовий збір за вимогу майнового характеру сплачено, у суду не було підстав для залишення позову без розгляду.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 22.12.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Стосовно клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги колегія суддів враховує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може відстрочити та розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Враховуючи те, що скаржник за подання апеляційної скарги повинен сплатити судовий збір в розмірі (2481 грн.), що перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу (2896,55*5%=144,80), що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 23.06.2022 за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2021 року, тому клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги підлягає задоволенню.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження з урахуванням положень ст.312 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.09.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи.

07.10.2022 до суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 18.10.2022 позовну заяву залишено без руху та вказано, що для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно:

- подати позовну заяву (в новій редакції для суду та усіх учасників справи) в якій сформувати належний склад учасників справи відповідно до сформованих позовних вимог;

- сформувати в новій редакції позову обґрунтування щодо порушення його прав та інтересів начальником відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого лейтенанта ОСОБА_2 ;

- викласти чіткі позовні вимоги із зазначенням конкретно обраного способу захисту та відновлення порушеного права, стосовно кожного відповідача;

- надати докази сплати решти суми судового збору в сумі 1984,80 гривень.

На виконання ухвали суду від 18.10.2022 позивач подав позов у новій редакції.

При цьому в ухвалі від 18.10.2022 суд зазначив на необхідності надати докази сплати решти суми судового збору в сумі 1984,80 гривень. Так, суд роз`яснив позивачу, що у новій редакції позову сформовано дві позовні вимоги немайнового характеру (оскарження рішення та оскарження дій суб`єкта владних повноважень) та одна позовна вимога майнового характеру (стягнення на його користь моральної шкоди), у зв`язку із чим позивача зобов`язано сплатити судовий збір за кожну вимогу окремо.

В уточненій позовній заяві від 07.10.2022 та у новій редакції позовної заяви, наданої 02.11.2022 на виконання ухвали суду від 18.10.2022, заявлено дві вимоги немайнового характеру (оскарження рішення та оскарження дій суб`єкта владних повноважень) та одна позовна вимога майнового характеру (стягнення моральної шкоди). При цьому, суд в ухвалі від 18.10.2022 чітко вказав на необхідності надати докази сплати судового збору за збільшені позовні вимоги в сумі 1984,80 гривень. Однак, позивач на виконання вказаної ухвали надав суду докази сплати судового збору лише в сумі 992,40 гривень.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не виконав належним чином вимоги ухвали суду від 18.10.2022 та не усунув повністю недоліки позову.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до частин 13-15 статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Згідно матеріалів справи підставою прийняття оскаржуваної ухвали слугувало те, що позивач не виконав належним чином вимоги ухвали суду від 18.10.2022 та не усунув повністю недоліки позову.

При цьому в ухвалі від 18.10.2022 суд зазначив на необхідності надати докази сплати решти суми судового збору в сумі 1984,80 гривень. Так, суд роз`яснив позивачу, що у новій редакції позову сформовано дві позовні вимоги немайнового характеру (оскарження рішення та оскарження дій суб`єкта владних повноважень) та одна позовна вимога майнового характеру (стягнення на його користь моральної шкоди), у зв`язку із чим позивача зобов`язано сплатити судовий збір за кожну вимогу окремо.

В уточненій позовній заяві від 07.10.2022 та у новій редакції позовної заяви, наданої 02.11.2022 на виконання ухвали суду від 18.10.2022, заявлено дві вимоги немайнового характеру (оскарження рішення та оскарження дій суб`єкта владних повноважень) та одна позовна вимога майнового характеру (стягнення моральної шкоди). При цьому, суд в ухвалі від 18.10.2022 чітко вказав на необхідності надати докази сплати судового збору за збільшені позовні вимоги в сумі 1984,80 гривень. Однак, позивач на виконання вказаної ухвали надав суду докази сплати судового збору лише в сумі 992,40 гривень.

Тобто суд першої інстанції вважав, що позивачем заявлено три вимоги, дві з яких немайнового характеру та одна вимога майнового характеру.

Законом України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI) визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2022 року визначений у розмірі 2481 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону №3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Абзацом другим частини 3 статті 6 Закону № 3674-VI встановлено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Пунктом 23 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру колегія суддів враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Як слідує зі змісту прохальної частини позову (у новій редакції), позивачем заявлені пов`язані між собою вимоги немайнового характеру, перша з яких (визнання протиправними дій) є основною, а інші (скасування рішення та зобов`язання вчинити дії з метою відновлення прав) - похідною від першої. Оскільки вимога про визнання протиправними рішення є передумовою для застосування іншого способу захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо), відповідно позивач правильно сплатив судовий збір за подання позову у розмірі 992,40 грн, виходячи із однієї позовної вимоги (основної та похідної) немайнового характеру.

Стосовно стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 20000 гривень колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 13 частини 2 статті 3 Закону №3674-VI судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Згідно частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зміст указаної норми указує на те, що позовну вимогу про відшкодування шкоди, заявлену в адміністративному судочинстві, обов`язково зумовлює вимога про вирішення публічно-правового спору (наприклад визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень). За такого правового регулювання вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка її зумовлює, такий платіж сплачується.

Таким чином колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності сплати судового збору за оскарження рішення суду першої інстанції в частині позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, яка заявлена в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, та за подання якої, у силу пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється.

Аналогічні висновки щодо застосування зазначених норм права містяться в постановах Верховного Суду від 18.10.2019 у справі № 405/8768/18, від 13.08.2021 у справі № 440/5178/20, від 28.09.2021 у справі № 440/2461/20, від 22.09.2022 у справі № 300/6211/21.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що у позов містить одну вимогу немайнового характеру, за яку ним і сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн., а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду.

Разом з тим в апеляційній скарзі позивач вказує, що вимоги суду про сплату судового збору за вимогу немайнового характеру позовної заяви є безпідставними та протиправними , оскільки він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 18 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого судовий збір не справляється за подання позовної заяви, апеляційної скарги у справах про тимчасове обмеження права громадян України на виїзд за межі території України.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» від 30.11.2021 №1914-IX, який набрав чинності з 01.01.2022, внесено зміни, зокрема до ст. 87 Податкового кодексу України, ст. 289-2 Кодексу адміністративного судочинства України та ст. 3 Закону України «Про судовий збір» щодо врегулювання особливостей провадження у справах за адміністративними позовами з приводу тимчасового обмеження прав громадян України на виїзд за межі території України.

Вказаним Законом №1914-ІХ частину другу статті 3 Закону України «Про судовий збір» доповнено пунктом 18 такого змісту:

« 18) позовної заяви, апеляційної скарги у справах про тимчасове обмеження права громадян України на виїзд за межі території України».

З аналізу наведеного слідує, що Законом №1914-ІХ з метою забезпечення збалансованості бюджетних надходжень законодавець відніс позовні заяви та апеляційні скарги у справах за ст. 289-2 КАС України до об`єктів, за подання яких судовий збір не справляється.

При цьому ст. 289-2 КАС України визначає особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу тимчасового обмеження права громадян України на виїзд за межі території України у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента.

Водночас у цій справі предметом спору є рішення про відмову у перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку.

Відтак, даний спір не підпадає під категорію спорів за звернення у яких позивач звільняється від сплати судового збору.

Разом з тим суд враховує, що ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 22.11.2022 позивачу повернуто сплачений ним судовий збір згідно квитанцій від 29.08.2022 на суму 992,40 грн та від 23.10.2022 на суму 992,40 грн.

За таких обставин дану справу необхідно направити до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення питання щодо сплати судового збору за подання позову.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню, а матеріали адміністративного позову направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Частиною 3 ст. 312 КАС України вказано, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити та звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року скасувати.

Справу направити до Чернівецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає згідно ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.