Справа № 240/7387/19
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Житомир справа № 240/7387/19

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області, Міського голови Житомирської міської ради Сухомлина Сергія Івановича за участю Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини як третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору про визнання дій неправомірними, стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області про визнання неправомірним розпорядження Житомирського міського голови від 15.04.2019 №396 про звільнення з посади, поновлення на посаді та стягнення коштів за вимушений прогул.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідно до оскаржуваного розпорядження був безпідставно звільнений з посади провідного спеціаліста відділу з питань фізичної культури і спорту управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради. Як зазначав позивач, ним не порушувалися ні вимоги Конституції України ні вимоги Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано розпорядження Житомирського міського голови від 15.04.2019р. №396. Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста відділу з питань фізичної культури і спорту управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради з 17.04.2019року. Зобов`язано Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області нарахувати та виплати ОСОБА_1 середній заробіток за весь період вимушеного прогулу.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2020 року апеляційну скаргу виконавчого комітету Житомирської міської ради задоволено повністю. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання дій неправомірними, стягнення коштів скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2020 року, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 - залишити в силі.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2020 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції - Житомирського окружного адміністративного суду.

У постанові від 31 серпня 2022 року Верховний Суд дійшов таких висновків:

"Отже, Верховний Суд зазначає, що звільнення позивача за порушення Присяги посадової особи органів місцевого самоврядування проведено відповідачем з порушенням визначеного законодавством порядку.

64. Однак, суд першої інстанції, задовольняючи позовну заяву та суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, у судових рішеннях не надали оцінки стосовно того, чи відбувалось звільнення ОСОБА_1 із дотриманням процедури, передбаченої Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950.

65. Окрім цього, позивач у касаційній скарзі зазначає, що під час розгляду позовної заяви в суді першої та апеляційної інстанції заявлялось клопотання про залучення до участі в справі Житомирського міського голову, так як відповідно до пунктів 7 та 12 частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету, забезпечує виконання рішень відповідної ради та її виконавчого комітету, проте таке клопотання судом було відхилено.

66. Також, у відзиві на касаційну скаргу, відповідач вказує як на одну із підстав скасування рішення суду першої інстанції у даній справі те, що позивачем невірно визначений відповідач по справі - Виконавчий комітет Житомирської міської ради, щодо вимоги про скасування розпорядження про звільнення та вимоги про поновлення на роботі, так як оскаржуване розпорядження, в силу статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» видане саме міським головою."

"....Відтак, за результатом розгляду даної касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішень судів попередніх інстанцій із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції для повної перевірки фактів та обставин справи, зокрема щодо дотримання відповідачем процедури звільнення позивача передбаченої Законом України "Про державну службу" та Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядуваання".

70. Також судами першої та апеляційної інстанцій не обгрунтовано відхилення доводів відповідача щодо необхідності залучення до участі у справі другого відповідача - Житомирського міського голову, та не встановлено обставин щодо того, хто в силу вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" повинен бути належним відповідачем щодо заявленої позовної вимоги - про визнання неправомірним розпорядження Житомирського міського голови від 15.04.2019 №396.".

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду справу №240/7387/19 прийнято до провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі.

19.10.2022 до суду від представника виконавчого комітету Житомирської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 . Вважає доводи позовної заяви необгрунтованими, а звільнення позивача з посади законним.

25.10.2022 у зв`язку з клопотанням позивача підготовче засідання у справі відкладено.

11.11.2022 до суду від позивача у справі надійшло клопотання про залучення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Дмитра Лубінця або його представника та клопотання про залучення відповідачем Житомирського міського голову ОСОБА_2 .

15.11.2022 у зв`язку з клопотаннями, що надійшли 11.11.2022, судове засідання відкладено на 24.11.2022.

24.11.2022 судом без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про залучення в якості співвідповідача у справі Житомирського міського голову ОСОБА_2 , та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в якості третьої особи, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

Чергове судове засідання призначено на 08.12.2022.

07.12.2022 від Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності третьої особи без самостійних вимог.

08.12.2022 до суду від представника Житомирського міського голови Сухомлина Сергія Івановича надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви. Зазначає, як свідчать матеріали, що стали підставою для звільнення, позивачем порушено присягу посадової особи місцевого самоврядування в частині дотримання Конституції і Законів України, а також охорони прав, свобод і законних інтересів громадян. Як вбачається з письмових матеріалів та відеозйомки конфлікту, позивач, перебуваючи на майдані ім.С.П.Корольова, образив літнього чоловіка, який поскаржився на поведінку позивача ОСОБА_3 . Після зауваження ОСОБА_3 щодо необхідності дотримання етичних норм поведінки по відношенню до громадян, позивач наніс ОСОБА_3 тілесні ушкодження. Така поведінка позивача є несумісною із службою в органах місцевого самоврядування.Тобто, порушення Присяги може бути наслідком недотримання, порушення посадовою особою як правових, так і етичних (моральних) норм. Стверджує, що посилання позивача на необхідність проведення службового розслідування не грунтуються на нормах чинного законодавства.Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 7 червня 2001 року № 2493-ІІІ для посадових осіб органів місцевого самоврядування проведення дисциплінарного провадження не передбачено. Порядок №950 передбачає можливість, а не обов`язок проведення службового розслідування. На підставі наведеного, доводи позовної заяви вважає необгрунтованими.

За клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 12.01.2023.

У зв`язку з клопотанням позивача судове засідання відкладено на 31.01.2023.

30.01.2023 до суду надійшли додаткові пояснення за підписом позивача та адвоката Хоменка С.О., в обгрунтування яких, поміж іншого, зазначено, що відповідно до Порядку №950 не було проведено службове розслідування. Наведено правові позиції, викладені у постанові ВС від 14.03.2018 у справі №882/1832/16, №826/7299/15, та постанові суду апеляційної інстанції у справі №240/10114/19.

31.01.2023 за результатами підготовчого засідання, судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта постановлено ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, які занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, письмові пояснення, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 27 квітня 2005 року перебував на посаді провідного спеціаліста відділу з питань фізичної культури і спорту управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради, тобто в структурі її виконавчих органів.

10 квітня 2019 року між позивачем та начальником відділу питань фізичної культури і спорту управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради ОСОБА_3 біля приміщення кінотеатру "Жовтень" в м. Житомирі виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 наніс останньому легкі тілесні ушкодження.

По вказаному факту був складений відповідний акт, та 11.04.2019 на ім`я Житомирського міського голови була направлена доповідна записка заступника міського голови з питань виконавчих органів ради щодо наявності в діях позивача порушень вимог статті 28 Конституції України та статей 8 і 11 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Згідно Реєстру досудового розслідування 10 квітня 2019 року за заявою ОСОБА_3 про отримання тілесних ушкоджень були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001521 від 10.04.2019.

Розпорядженням Житомирського міського голови від 15.04.2019р. №396 позивач був звільнений із займаної посади на підставі порушення позивачем вимог статті 28 Конституції України та статей 8 і 11 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", що є грубим порушенням Присяги посадової особи органу місцевого самоврядування.

24.04.2019 року завершено досудове розслідування і затверджено обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженню відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме в заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , що мали місце 10.04.2019 біля приміщення кінотеатру "Жовтень" в місті Житомирі та зумовлені словесним конфліктом.

24 травня 2019 року було складено акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 10.04.2019 о 12:00 год., в якому вказані причини конфлікту як порушення трудової і виробничої дисципліни, а у висновках - що даний нещасний випадок стався внаслідок з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків невиробничого характеру, що підтверджується висновком Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Позивач, вважаючи оскаржуване розпорядження Житомирського міського голови від 15.04.2019 №396 таким, що не відповідає вимогам закону, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає слідуюче.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України..

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частини перша, шоста статті 43 Конституції України).

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначення загальних засад діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування наведені в Законі України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року №2493-II (далі - Закон №2493-II).

Статтею 1 Закону №2493-ІІ визначено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до статті 2 Закону №2493-ІІ посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Служба в органах місцевого самоврядування здійснюється на таких основних принципах: служіння територіальній громаді; поєднання місцевих і державних інтересів; верховенства права, демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; гласності; пріоритету прав та свобод людини і громадянина; рівних можливостей доступу громадян до служби в органах місцевого самоврядування з урахуванням їх ділових якостей та професійної підготовки; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; підконтрольності, підзвітності, персональної відповідальності за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків; дотримання прав місцевого самоврядування; правової і соціальної захищеності посадових осіб місцевого самоврядування; захисту інтересів відповідної територіальної громади; фінансового та матеріально-технічного забезпечення служби за рахунок коштів місцевого бюджету; самостійності кадрової політики в територіальній громаді (стаття 4 Закону №2493-II).

Статтею 8 Закону №2493-ІІ передбачено, що основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, а також іншої інформації, яка згідно із законом не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Відповідні обов`язки посадової особи органу місцевого самоврядування узгоджуються з текстом Присяги, яку, згідно вимог статті 11 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», складають особи, які вперше приймаються на службу в органи місцевого самоврядування (за винятком посад, зазначених в абзаці другому частини першої статті 10 цього Закону).

Тобто, громадяни України, які вперше приймаються на службу в органи місцевого самоврядування (за винятком посад, зазначених в абзаці другому частини першої статті 10 цього Закону), у день прийняття відповідного рішення складають Присягу такого змісту:

"Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити громаді та народові України, неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, сприяти втіленню їх у життя, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, сумлінно виконувати свої посадові обов`язки" (ч.1 ст.11 Закону № 2493-III).

Положеннями статті 20 Закону № 2493-III передбачено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі:

порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону;

порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону);

виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону);

досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).

Отже, порушення Присяги посадовою особою місцевого самоврядування - є окремою та самостійною підставою припинення публічної служби.

Верховний Суд, неодноразово аналізуючи в своїх рішеннях текст Присяги державного службовця (міститься в Законах України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII та від 10 грудня 2015 року № 889-VIII), який є майже аналогічним тексту Присяги посадової особи місцевого самоврядування, дійшов таких правових висновків.

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки посадової особи органу місцевого самоврядування закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, посадова особа органу місцевого самоврядування покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв`язку з цим, як порушення Присяги слід розуміти скоєння посадовою особою органу місцевого самоврядування проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на неї обов`язкам, підриває довіру до неї як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органу місцевого самоврядування та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Крім того, текст Присяги написаний чітко і зрозуміло, а її зміст за своєю суттю не може містити конкретні посилання на певні закони та їх норми, порушення яких могло б свідчити про порушення Присяги посадовою особою органу місцевого самоврядування при виконанні своїх службових обов`язків. Вона має на меті в загальному порядку публічно зобов`язати публічну особу у своїй повсякденній діяльності керуватися виключно Конституцією та законами України, які, у свою чергу, уже мають більш конкретний зміст та зобов`язують таку особу дотримуватися певних правил, встановлених ними, або утримуватися від певних дій, які ними заборонені.

Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця.

Аналогічний висновок міститься у рішення Конституційного Суду України від 11 березня 2011 року у справі № 2-рп/2011.

За такого правового регулювання порушення Присяги слід розуміти як скоєння службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Разом з тим, на виконання покладеного на суб`єкт владних повноважень частиною другою статті 77 КАС України обов`язку доказування правомірності прийнятого ним рішення, зокрема, про звільнення особи за конкретною підставою, - має бути доведено обґрунтованість висновків про факт порушення службовцем саме прийнятої Присяги посадової особи місцевого самоврядування, а не порушення службової дисципліни, позаяк не будь-яке порушення посадовою особою органу місцевого самоврядування етичних, правових та службово-дисциплінарних норм поведінки утворює факт порушення Присяги.

Суд констатує, що звільнення за порушення Присяги посадової особи місцевого самоврядування може мати місце лише тоді, коли така посадова особа скоїла проступок проти інтересів служби та який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього, як до «носія влади», що, як наслідок, призводить до приниження органу місцевого самоврядування та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Посадовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення прийнятої ним Присяги, за умов якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Отже, звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

З огляду на схожість змісту Присяг державного службовця та посадової особи органу місцевого самоврядування, а також мети, з якою ці особи приймають відповідну Присягу, вступаючи на службу, ця правова позиція є застосовною до спірних правовідносин та підлягає врахуванню судом.

Такі висновки щодо застосування норм права містяться у постановах Верховного суду, зокрема, від 19.12.2019 у справі №1340/5975/18 та від 29.01.2020 у справі №452/1661/16-а, та враховуються судом у силу ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною першою статті 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950 затверджено Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядок № 950).

Пунктами 7, 8, 9, 10 вказаного Порядку № 950 передбачено, що особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: 1) отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; 2) надавати усні або письмові пояснення, робити заяви, подавати документи, необхідні для проведення службового розслідування; 3) звертатися з клопотанням про опитування інших осіб, яким відомі обставини, що досліджуються під час проведення службового розслідування, а також про залучення до матеріалів розслідування додаткових документів, інших матеріальних носіїв інформації стосовно предмета службового розслідування; 4) подавати у письмовій формі зауваження щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які його проводять; 5) звертатися до керівника органу у письмовій формі з обґрунтованим клопотанням про виведення із складу комісії з проведення службового розслідування осіб, в яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів. Про прийняте за результатами розгляду клопотання рішення письмово повідомляється особа, стосовно якої проводиться службове розслідування.

За результатами службового розслідування члени комісії складають акт.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, стосовно якої проведено службове розслідування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу особи, стосовно якої проведено службове розслідування.

Акт службового розслідування на вимогу особи, стосовно якої проведено службове розслідування, повинен розглядатися в її присутності.

Під час ознайомлення з актом службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, може висловити свої зауваження, які додаються до акта.

За результатами розгляду акта службового розслідування керівник органу приймає у десятиденний строк з дати його надходження відповідне рішення, з яким ознайомлюється особа, стосовно якої проводилося службове розслідування.

За результатами службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, може бути притягнута до відповідальності згідно із законодавством.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що прийняттю рішення про припинення публічної служби на підставі частини першої статті 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», має передувати службове розслідування, у висновку якого повноважна комісія з проведення службового розслідування повинна обґрунтовано встановити обставини вчиненого проступку з покликанням на докази, які їх підтверджують.

Верховний Суд в постанові від 02 червня 2020 року у справі №766/6695/16-а зробив висновок, що передумовою звільнення посадової особи органу місцевого самоврядування за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

Зважаючи на обставини даної справи, суд дійшов до переконання, що застосований щодо позивача вид відповідальності, ставив перед відповідачем обов`язок вжиті усі передбачені чинним законодавством заходи для з`ясування обставин порушення ОСОБА_1 . Присяги посадової особи органу місцевого самоврядування.

Суд наголошує, що при звільненні позивача службове розслідування, проведення якого регламентовано Постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950, не призначалося і не проводилося.

Тобто, всупереч наведеним вище законодавчим приписам судом встановлено відсутність доказів проведеного службового розслідування з метою встановлення причин і умов порушення позивачем Присяги.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначеного обов`язку відповідач не дотримався, хоча суд створив всі необхідні умови для його належного судового захисту з дотриманням принципів змагальності та офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, відповідно до ч.2 ст.74 КАС України не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми згідно зі ст.76 КАС України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи на виконання ч.4 ст.79 КАС України повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу. Зазначеного обов`язку відповідачем не виконано.

Для забезпечення принципу верховенства права суд для вирішення спору врахував, що відповідач не надав доказів щодо спірних обставин, які би відповідали ознакам достовірності, достатності, належності та допустимості в контексті виконання обов`язку проведення службового розслідування, а отже, не довів, що у спірних правовідносинах діяв з дотриманням процедури, визначеної законом.

Тому суд дійшов висновку, що відносно позивача у спірних правовідносинах не була дотримана процедура звільнення посадової особи органу місцевого самоврядування.

Верховний Суд у постанові від 29.12.2020 у справі №0940/2206/18 сформував правову позицію, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Отже, оскаржуване розпорядження Житомирського міського голови від 15.04.2019 №396 про звільнення з посади ОСОБА_1 винесено не на підставі, що визначені Конституцією та законами України та без урахування всіх обставин, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до абз. другого ст. 235 КЗпП України: «При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу».

Враховуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що наявні підстави для поновлення позивача на попередній посаді та, як наслідок, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 18.04.2019 по день ухвалення рішення.

У силу частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведена правомірність та обґрунтованість прийнятого ним оскаржуваного розпорядження.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 77, 78, 90, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області (майдан ім.С.П. Корольова, 4/2, м. Житомир, 10014. Код ), Житомирського міського голови Сухомлина Сергія Івановича (майдан ім.С.П. Корольова, 4/2, м. Житомир, 10014), за участю Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини як третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (вул. Інститутська, 21/8, м.Київ 8, 01008) про визнання дій неправомірними, стягнення коштів - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Житомирського міського голови Сухомлина С.І. від 15.04.2019 №396.

Поновити ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста відділу з питань фізичної культури і спорту управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради з 17.04.2019.

Зобов`язати Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області нарахувати та виплати ОСОБА_1 середній заробіток за весь період вимушеного прогулу, починаючи з 18.04.2019 по день ухвалення рішення.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа