Справа № 640/19369/21
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року

м. Київ

справа № 640/19369/21

адміністративне провадження №К/990/2971/23, №К/990/3938/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді - Блажівської Н.Є.,

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

за участі:

секретаря судових засідань: Жураковської Б.М.,

представника Позивача: Гончар Н.Б.,

представника Відповідача: Удода І.О.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно-Агротрейд»

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року (суддя Клименчук Н.М.)

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року (головуючий суддя Грибан І.О., судді: Ключкович В.Ю., Парінов А.Б.)

та касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року (головуючий суддя Грибан І.О., судді: Ключкович В.Ю., Парінов А.Б.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно-Агротрейд»

до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зерно-Агротрейд» (надалі також - Позивач, ТОВ «Зерно-Агротрейд») звернулось до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (надалі також - Відповідач), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 березня 2021 року №2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про безпідставність висновків контролюючого органу щодо безтоварного характеру господарських операцій Позивача з придбання сільськогосподарської продукції, що стало підставою для необґрунтованого зменшення податкового кредиту, відображеного у декларації з податку на додану вартість за листопад 2020 року в розмірі 18504483 грн.

1.2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції дійшов висновку, що документально оформлені поставки товару Позивачу не підтверджуються реальним його одержанням (придбанням) у листопаді 2020 року від ФОП ОСОБА_1 , ФГ «ЗОЛОТО НИВИ» , ФГ «АГРО СВІТ», ТОВ «ЯКОВ АГРО», ФГ «РУБІН ДВОРЕЦЬКОЇ», ДП з ІІ «ДЖЕНЕРАЛ РІЧ КОМПАНІ», ФГ «Ігошиної О.С.», ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС», отже, за відсутності фактичного здійснення господарських операцій, подані Позивачем видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення, специфікації, товарно-транспортні накладні не мають силу первинних документів. При цьому судом враховано, що ТОВ «Зерно-Агротрейд» не надано жодних заперечень та власних доводів стосовно неможливості контрагентів вести підприємницьку діяльність, наявності у них матеріальних та трудових ресурсів. Судом також враховано й те, що, під час розгляду справи встановлено невідповідність у номенклатурі придбаних та реалізованих товарів (послуг, робіт) ФГ «ЗОЛОТО НИВИ», ФГ «АГРО СВІТ», ФГ «РУБІН ДВОРЕЦЬКОЇ», ФГ «Ігошиної О.С.», ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС», ДП з II «ДЖЕНЕРАЛ РІЧ КОМПАНІ», ТОВ «ЯКОВ АГРО», ФОП ОСОБА_1 , які в подальшому реалізовані ТОВ «Зерно-Агротрейд», джерело походження даних товарно-матеріальних цінностей невідоме, а тому відсутність придбання товару по ланцюгу постачання також засвідчує недійсність (неможливість) формування відповідного активу й, відповідно, доводить нереальність спірних поставок сільськогосподарської продукції.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що за спірними операціями Позивача з контрагентами ФГ «ЗОЛОТО НИВИ», ФГ «АГРО СВІТ», ФГ «Ігошиної О.С.», ДП з II «ДЖЕНЕРАЛ РІЧ КОМПАНІ», ТОВ «ЯКОВ АГРО», ФОП ОСОБА_1 фактично лише оформлялися окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентами обумовлених поставок сільгосппродукції, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій, наслідком чого стало отримання Позивачем необґрунтованої податкової вигоди. Апеляційним судом при цьому також враховано те, що Позивачем не наведено заперечень та власних доводів стосовно неможливості вказаних вище контрагентів вести підприємницьку діяльність, наявності у них матеріальних та трудових ресурсів.

Разом з тим, щодо взаємовідносин ТОВ «Зерно-Агротрейд» з контрагентами ФГ «РУБІН ДВОРЕЦЬКОЇ» та ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС», колегія суддів апеляційного суду дійшла висновків про помилковість доводів контролюючого органу щодо нереальності операцій із зазначеними контрагентами. Так, щодо операцій Позивача з контрагентом ФГ «РУБІН ДВОРЕЦЬКОЇ» суд апеляційної інстанції вказав на те, що заперечення Відповідачем факту реального постачання зерна кукурудзи контрагентом через наведені в акті перевірки хибні державні номерні знаки 2 (двох) автомобілів є необґрунтованими. Щодо взаємовідносин Позивача з ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС» апеляційним судом встановлено невідповідність інформації у акті перевірки щодо операції з цим контрагентом дійсним обставинам поставки, а тому, за результатом дослідження відповідних обставин цієї операції констатовано необґрунтованість висновків перевірки в частині безпідставності податкової вигоди Позивача за операцією з ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС».

Такі висновки слугували підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26 березня 2021 року №2 про зменшення суми від`ємного значення з податку на додану вартість в розмірі 1942628,25 грн (1906257,08 грн податку на додану вартість сплачено згідно з податковими накладними, виданими ФГ «РУБІН ДВОРЕЦЬКОЇ» та 36371,17 грн податку на додану вартість сплачено згідно з податковою накладною, виданою ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС»).

1.3. Короткий зміст касаційних скарг та відзивів

У касаційній скарзі Позивач просить Суд скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у позові посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень Позивачем визначено пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), оскільки, як зазначає Позивач, судами застосовано положення статті 198 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) без урахування висновків Верховного Суду у постановах від 22 червня 2022 року у справі №826/17387/17, від 31 січня 2020 року у справі №160/3516/19, від 17 липня 2022 року у справі №640/10616/19, від 14 травня 2019 року у справі №813/15/16.

У відзиві на касаційну скаргу Позивача Відповідач стверджує про необґрунтованість доводів касаційної скарги Позивача, яку просить залишити без задоволення.

Відповідач у поданій касаційній скарзі посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права просить Суд скасувати це рішення апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог залишивши в силі рішення суду першої інстанції про відмову в позові у цій частині.

Підставою касаційного оскарження Відповідач вказує пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України зазначаючи про ухвалення оскаржуваного судового рішення у цій частині без урахування висновків Верховного Суду у постановах від 21 жовтня 2021 року у справі №802/1464/17-а, від 16 березня 2020 року по справі №160/2636/19.

2. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Центральним міжрегіональним управлінням Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно-Агротрейд» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 18 лютого 2021 року №88/31-00-070-02-01/38234181.

Згідно з висновками цього акта перевіркою встановлено порушення Позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 ПК України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за листопад 2020 року на суму 18504483 грн.

На підставі висновків акта перевірки Центральним міжрегіональним управлінням Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків прийнято податкове повідомлення-рішення від 26 березня 2021 року №2, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 18504483,00 грн.

3. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

3.1. Доводи Позивача у поданій ним касаційній скарзі

Позивач стверджує про безпідставність висновків судів попередніх інстанцій в частині нереальності господарських операцій щодо постачання зерна кукурудзи та насіння соняшника контрагентами ФГ «ЗОЛОТО НИВИ», ФГ «АГРО СВІТ», ФГ «Ігошиної О.С.», ДП з II «ДЖЕНЕРАЛ РІЧ КОМПАНІ», ТОВ «ЯКОВ АГРО», ФОП ОСОБА_1 , що зумовило необґрунтоване зменшення від`ємного значення податку на додану вартість на суму 16561854,80 грн.

Свої доводи Позивач обґрунтовує тим, що судами попередніх інстанцій у цій частині без здійснення аналізу та надання оцінки поданим Позивачем доказам (включаючи довідки морських елеваторів, що здійснювали приймання зерна, складські квитанції, документи щодо транспортування, зважування та визначення якості зерна) та за відсутності будь-яких поданих Відповідачем доказів зроблено висновки щодо нереальності операцій постачання зерна кукурудзи та насіння соняшника вказаними контрагентами виключно на основі процитованої інформації, викладеної Відповідачем в акті перевірки, а саме:

- відсутності достатніх об`єктів оподаткування для сільськогосподарського виробництва у контрагентів ФГ «ЗОЛОТО НИВИ», ФГ «АГРО СВІТ», ФГ «Ігошиної О.С.» за даними на податкової звітності зазначених платників податків (звіти 20-ОПП), хоча така податкова звітність цих контрагентів Відповідачем до суду не подавалась;

- придбання контрагентами ФГ «ЗОЛОТО НИВИ», ТОВ «ЯКОВ АГРО» кукурудзи по ланцюгу постачання у інших контрагентів, які не мали легальних джерел походження такого товару. Такі висновки ґрунтуються на даних Єдиного реєстру податкових накладних, хоча Відповідачем не подавалось до суду цієї інформації, як і будь-якої іншої інформації щодо вжиття заходів податкового контролю щодо контрагентів, з якої б вбачались взаємозв`язки контрагентів;

- наявності ухвали Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року у кримінальному провадженні від 17 жовтня 2017 року №0001297, в якій є лише згадування найменування контрагента ДП з II «ДЖЕНЕРАЛ РІЧ КОМПАНІ», однак без урахування того, що зазначене кримінальне провадження здійснюється не щодо вказаного контрагента або його посадових осіб, як і того, що це судове рішення не містить жодного факту відносно діяльності ДП з II «ДЖЕНЕРАЛ РІЧ КОМПАНІ», а також в ньому не аналізуються господарські взаємозв`язки з Позивачем;

- недостатності трудових ресурсів у контрагентів ФГ «АГРО СВІТ» (5 осіб), ФГ «Ігошиної О.С.» (4 особи), ФОП ОСОБА_1 (16 осіб);

- порушення податкової дисципліни контрагентами ФГ «ЗОЛОТО НИВИ», ФГ «АГРО СВІТ», ФГ «Ігошиної О.С.» щодо подання податкової звітності з неправильними відомостями та неподання (несвоєчасне подання) звітності з податку на нерухоме мано, плати за землю.

Позивач наголошує, що судами обох інстанцій, роблячи формальні висновки, не здійснено безпосереднього дослідження та оцінки доказів, наданих Позивачем на підтвердження проведення господарських операцій придбання зерна кукурудзи та насіння соняшника, зокрема, доказів щодо транспортування товару, визначення його якості, контролю приймання стівідорними компаніями (морськими елеваторами), державного обліку придбаного зерна, подальшої реалізації придбаного зерна на експорт тощо, не надано їм жодної оцінки з метою встановлення фактичних обставин проведення спірних господарських операцій та мотивування рішень про відмову в позові у цій частині спірних правовідносин.

3.2. Доводи Відповідача у відзиві на касаційну скаргу Позивача

Відповідач просить Суд залишити касаційну скаргу Позивача без задоволення й наводить доводи на спростування встановлених у ході судового розгляду у суді апеляційної інстанції обставин на підтвердження реальності постачання сільгоспродукції від ФГ «РУБІН ДВОРЕЦЬКОЇ» та ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС», аналогічно викладеному у поданій Відповідачем касаційній скарзі без викладення контраргументів на доводи касаційної скарги Позивача.

3.3. Доводи Відповідача у поданій ним касаційній скарзі

Відповідач у касаційній скарзі стверджує про необґрунтованість оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог, оскільки судом не наведено достатніх мотивів відхилення доводів Відповідача.

Зокрема, по операціях Позивача з контрагентом ФГ «РУБІН ДВОРЕЦЬКОЇ» Відповідач наполягає на тому, що довідки ТОВ «М.В.Карго» датовані 7 липня 2021 року та 8 липня 2021 року, в той час як перевірка оформлена актом від 18 лютого 2021 року, що свідчить про неподання цих довідок під час перевірки, тому й суд, як вважає Відповідач, не мав їх брати до уваги. Також звертає увагу на виявлені під час перевірки та задокументовані у акті перевірки розбіжності у даних щодо транспортних засобів у товарно-транспортних накладних (надалі - ТТН), що доводить обґрунтованість висновків Відповідача щодо непідтвердження фактичного переміщення (постачання) продукції Позивачу.

Також Відповідач звертає увагу й на помилки у звітуванні та невідповідності об`єктивним даним задекларованих показників ФГ «РУБІН ДВОРЕЦЬКОЇ», що доводить, на думку Відповідача, недостовірність декларування, а враховуючи й непідтвердження придбання кукурудзи по ланцюгу постачання Відповідач вважає доведеним нездійснення фактичного постачання сільгосппродукції за спірними операціями з Позивачем.

Щодо контрагента ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС» також звертає увагу на невідповідність даних реєстру накладних на прийняте зерно інформації ТТН, відсутність у контрагента транспортних засобів та об`єктів нерухомого майна враховуючи постачання кукурудзи у кількості 37,38 т, а також недостатність трудових ресурсів (11 осіб) для ведення у задекларованих обсягах господарської діяльності. Також Відповідач зауважує й на невідповідності даних у звітах за формою №20-ОПП цього контрагента щодо наявності 661 земельної ділянки, які, як наводить Відповідач, належать іншим господарюючим суб`єктам й щодо яких контрагент не подає належну звітність, що свідчить, як стверджує Відповідач, про відсутність у ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС» в 2020 році земельних ділянок для промислового вирощування сільськогосподарської продукції, а недостатність трудових ресурсів (10 осіб) й непідтвердження ланцюга походження товару у сукупності з викладеним підтверджує неспроможність провадження ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС» фінансово-господарської діяльності.

Такі аргументи, як зауважує Відповідач, безпідставно не враховано апеляційним судом щодо наведених епізодів спірних відносин, водночас узято до уваги у ході дослідження обставин інших сумнівних операцій у межах цієї справи, які визнано обґрунтованими.

4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

4.1. Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційних скарг учасників справи, виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України (тут і надалі у редакції на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

У пункті 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За змістом пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об`єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.

Окремою підставою для висновку про відсутність у платника податків права на отримання податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, відображення у первинних документах недостовірних даних або даних, які неможливо віднести до операцій, що перевіряються.

Документи та інші дані, що підтверджують/спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

Тому, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість, суди попередніх інстанцій повинні були встановити зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок виконання поставок, обсяги і зміст, мету придбання, належним чином дослідити первинні бухгалтерські документи, складені щодо господарських операцій, з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій, та оцінити такі докази кожний окремо та у їх сукупності, а також у сукупності з іншими доказами у справі.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у цій справі покладено висновки контролюючого органу щодо завищення Позивачем суми податкового кредиту за листопад 2020 року за наслідком нереальних операцій з контрагентами ФГ «ЗОЛОТО НИВИ», ФГ «АГРО СВІТ», ФГ «РУБІН ДВОРЕЦЬКОЇ», ФГ «Ігошиної О.С.», ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС», ДП з II «ДЖЕНЕРАЛ РІЧ КОМПАНІ», ТОВ «ЯКОВ АГРО», ФОП ОСОБА_1 .

Вирішуючи цей спір суд першої інстанції дійшов висновку про нереальність здійснення постачання сільськогосподарської продукції (кукурудза, соняшник, пшениця, ячмінь) для ТОВ «Зерно-Агротрейд», з огляду на:

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, а саме відсутність у ФОП ОСОБА_1 , ФГ «ЗОЛОТО НИВИ» , ФГ «АГРО СВІТ», ТОВ «ЯКОВ АГРО», ФГ «РУБІН ДВОРЕЦЬКОЇ», ДП з ІІ «ДЖЕНЕРАЛ РІЧ КОМПАНІ», ФГ «ІГОШИНОЇ О.С.», ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС» та їх контрагентів-постачальників послуг оренди транспортних засобів та іншої техніки, транспортних послуг;

- відсутність (недостатня кількість) землі, необхідної для вирощування зернових культур у ФОП ОСОБА_1 , ФГ «ЗОЛОТО НИВИ» , ФГ «АГРО СВІТ», ТОВ «ЯКОВ АГРО», ФГ «РУБІН ДВОРЕЦЬКОЇ», ДП з ІІ «ДЖЕНЕРАЛ РІЧ КОМПАНІ», ФГ «ІГОШИНОЇ О.С.», ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС»;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі зазначеному платником податків в документах обліку, а саме: не встановлено джерела походження товару, реального виробника с/г культур; не встановлено виробників с/г культур через відсутність факту підтвердження реалізації (виробництва) по ланцюгу придбання між підприємствами-постачальниками.

Судом першої інстанції також зазначено про те, що ТОВ «Зерно-Агротрейд» не надано жодних заперечень та власних доводів стосовно неможливості вказаних контрагентів вести підприємницьку діяльність, наявності у них матеріальних та трудових ресурсів.

Суд апеляційної інстанції погодив такі висновки суду першої інстанції в частині спірних операцій Позивача з контрагентами ФГ «ЗОЛОТО НИВИ», ФГ «АГРО СВІТ», ФГ «Ігошиної О.С.», ДП з II «ДЖЕНЕРАЛ РІЧ КОМПАНІ», ТОВ «ЯКОВ АГРО», ФОП ОСОБА_1 зазначаючи, що Позивачем не спростовано висновок суду першої інстанції про те, що видаткові та податкові накладні, платіжні доручення, специфікації, товаро-транспортні накладні не мають силу первинних документів у зв`язку з відсутністю фактичного здійснення спірних господарських операцій у листопаді 2020 року.

Водночас, судом апеляційної інстанції визнано необґрунтованими висновки податкової перевірки щодо взаємовідносин ТОВ «Зерно-Агротрейд» з контрагентами ФГ «РУБІН ДВОРЕЦЬКОЇ» та ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС», а висновки суду першої інстанції у цій частині спору такими, що не відповідають фактичним обставинам спірних поставок, а тому апеляційним судом ухвалено рішення про часткове задоволення вимог Позивача та скасовано спірний індивідуальний акт в частині суми від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 1942628,25 грн.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах доводів касаційних скарг та у розрізі наведених скаржниками підстав касаційного оскарження судових рішень колегія суддів насамперед зауважує на тому, що Верховним Судом неодноразово висловлювалось про те, що розглядаючи таку категорію спорів, де під сумнів ставиться реальність господарських операцій платника податків та обґрунтованість отриманої податкової вигоди, суди повинні ретельно досліджувати первинні документи за спірними операціями й детально перевіряти фактичні обставини таких операцій у взаємозв`язку із наявними первинними документами платника податків, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Ні наявна у контролюючого органу податкова інформація, ні відсутність у контрагентів достатньої кількості основних засобів та трудових ресурсів самостійно дійсно не є достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій (постанова від 17 листопада 2021 року у справі №380/1083/20).

Мотиви судових рішень та обґрунтування позиції суду щодо спірних правовідносин не можуть обмежуватись констатацією факту виявленого за наслідком перевірки порушення. Відповідні обставини мають бути перевірені доказами та отримати належну юридичну оцінку, так як стосуються безпосередньо предмету доказування у межах спірних відносин і мають істотне значення для вирішення спору.

Принцип безпосереднього дослідження доказів судом вимагає проведення їх дослідження, аналізу й надання оцінки саме судом під час судового розгляду справи, отже мотивація суду щодо визнання нереальності господарських операцій не може обмежуватися формальним висновком щодо обґрунтованості встановлених у ході перевірки порушень на підставі викладених у акті перевірки обставин та опрацьованих контролюючим органом документів та інформації без безпосереднього дослідження, аналізу та перевірки первинних документів, якими опосередковуються спірні операції, судом.

Навівши перелік наданих Позивачем первинних документів на підтвердження реальності спірних операцій з ФГ «ЗОЛОТО НИВИ», ФГ «АГРО СВІТ», ФГ «Ігошиної О.С.», ДП з II «ДЖЕНЕРАЛ РІЧ КОМПАНІ», ТОВ «ЯКОВ АГРО», ФОП ОСОБА_1 , зокрема: видаткових та податкових накладних, платіжних доручень, специфікацій, ТТН, складських квитанцій та зробивши посилання на докази подальшої реалізації сільгосппродукції, судами попередніх інстанцій не проаналізовано та залишено без юридичної оцінки вказані документи, які безпосередньо стосуються суті та змісту спірних операцій. При цьому зроблено висновки виключно на основі інформації щодо контрагентів Позивача.

Так, у судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій в частині господарських операцій Позивача з ФГ «ЗОЛОТО НИВИ», ФГ «АГРО СВІТ», ФГ «Ігошиної О.С.», ДП з II «ДЖЕНЕРАЛ РІЧ КОМПАНІ», ТОВ «ЯКОВ АГРО», ФОП ОСОБА_1 відтворено зміст встановлених податковим органом під час перевірки обставин спірних операцій Позивача з цими контрагентами та процитовано висновки контролюючого органу, висловлені в акті перевірки, щодо нереальності таких господарських операцій, які зводяться до того, що у контрагентів недостатньо трудових та матеріальних ресурсів для здійснення господарської діяльності, що виключає можливість виконання господарських операцій, тому такі, як зазначено судами, спростовують обставини поставки товару.

Як свідчать обставини цієї справи, висновки про відсутність у зазначених контрагентів трудових та матеріальних ресурсів зроблено контролюючим органом на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, однак така податкова інформація носить виключно інформативний характер. Водночас судами залишилось не з`ясованим те, який саме обсяг трудових та матеріальних ресурсів необхідно мати цим підприємствам для здійснення відповідної господарської діяльності та чим це підтверджується в контексті постачання сільгосппродукції у межах спірних операцій у цій справі.

За усталеною позицією Верховного Суду (постанови від 27 квітня 2022 року у справі №540/2833/19, від 14 липня 2022 року у справі №808/2569/17) порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) податкової дисципліни.

У постановах від 18 грудня 2018 року у справі №816/1118/17, від 15 січня 2019 року у справі №809/2918/13-а Верховним Судом зроблено правові висновки, які зводяться до того, що порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків; чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів; так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Інформація з баз даних АІС Податковий блок та податкова інформація щодо контрагентів платника податків, на яку посилається контролюючий орган, не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів. Крім того, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку (постанови Верховного Суду від 6 лютого 2018 року у справі №816/166/15-а, від 27 березня 2018 року у справі №816/809/17).

Отже, зі змісту судових рішень судів обох інстанцій у цій частині неможливо перевірити обсяг досліджених безпосередньо судами документів на підтвердження факту реальності/нереальності спірних господарських операцій з контрагентами ФГ «ЗОЛОТО НИВИ», ФГ «АГРО СВІТ», ФГ «Ігошиної О.С.», ДП з II «ДЖЕНЕРАЛ РІЧ КОМПАНІ», ТОВ «ЯКОВ АГРО», ФОП ОСОБА_1 , як і визначити встановлені та перевірені судами обставини цих операцій.

Судами попередніх інстанцій також здійснено посилання на наявність кримінальних проваджень, а саме: по контрагенту-постачальнику ДП з II «ДЖЕНЕРАЛ РІЧ КОМПАНІ» на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 у справі №757/51603/19-к (кримінальне провадження від 17 жовтня 2017 року №0001297 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 212, частиною другою статті 364, частиною п`ятою статті 191 КК України) із зазначенням того, що у ході досудового розслідування встановлено, що невстановленими слідством особами були створені або придбані права ряду підприємств (у тому числі ДП з II «ДЖЕНЕРАЛ РІЧ КОМПАНІ»), які здійснювали придбання різноманітного товару (іграшок, тканини одяг, овочі, фрукти та ін.) у підприємств-імпортерів і в подальшому по ланцюгу постачання через ряд пов`язаних підприємств змінювали номенклатуру товару, який потім нібито реалізовувався підприємствам реального сектору економіки або експортувався за межі митної території України; по контрагенту-постачальнику ТОВ «ЯКОВ АГРО» на ухвалу Залізничного районного суд м. Львова від 21 січня 2021 року у справі №462/7976/20 (кримінальне провадження №0000068 від 30 листопада 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364, частиною третьою статті 191 КК України) з посиланням на те, що під час досудового розслідування встановлено, що на території Львівщини здійснює свою діяльність так званий «конвертаційний центр», який включає в себе суб`єкти підприємницької діяльності з ознаками «фіктивності» та «транзитності», серед яких є контрагент-постачальник ТОВ «Зерно-Агротрейд» - ТОВ «ЯКОВ АГРО».

У цьому аспекті Суд звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 7 липня 2022 року у справі №160/3364/19, у якій, зокрема, зазначено про те, що якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. З огляду на положення статті 90 КАС України відповідні обставини підлягають встановленню адміністративними судами під час розгляду відповідних спорів по суті на підставі всіх належних і допустимих доказів, причому жоден з доказів не має наперед установленої сили, у тому числі будь-які дані, отримані в межах кримінальних проваджень. Ці дані підлягають ретельній перевірці безпосередньо судом, що розглядає справу, в силу офіційності з`ясування обставин справи, а також якщо платник податків обґрунтовано заперечує достовірність відповідних даних.

У цій же постанові Великою Палатою Верховного Суду висловлено про те, що аналіз норми частини восьмої статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» дає підстави вважати, що відповідальність, зокрема, за недостовірність відображених у первинних документах даних покладена саме на ту особу, яка склала та підписала ці документи. Відтак кожен з учасників господарської операції відповідає лише за ті відомості, які до первинного документа вносив він сам.

Отже, посилаючись на акт перевірки та задокументовані у акті перевірки обставини, суд першої інстанції самостійно не з`ясував та не встановив суті та змісту спірних операцій Позивача з контрагентами ФГ «ЗОЛОТО НИВИ», ФГ «АГРО СВІТ», ФГ «Ігошиної О.С.», ДП з II «ДЖЕНЕРАЛ РІЧ КОМПАНІ», ТОВ «ЯКОВ АГРО», ФОП ОСОБА_1 з посиланням на конкретні докази, які мали бути досліджені безпосередньо під час судового розгляду, не надав жодної оцінки посиланням податкового органу на кримінальні провадження, відтворивши у судовому рішенні формальне посилання щодо наявності певних кримінальних проваджень з акта перевірки, як і не з`ясував щодо рішення судів у цих кримінальних провадженнях та чи стосуються вони спірних господарських операцій Позивача, а суд апеляційної інстанції цієї помилки не виправив.

Отже, судами обох інстанцій продемонстровано формальний підхід до з`ясування та перевірки обставин спірних господарських операцій Позивача, оцінки доказів у цій частині спору, тому є достатні підстави вважати, що судовий розгляд справи у цій частині відбувся з порушенням норм процесуального права.

Щодо господарських операцій Позивача з контрагентами ФГ «РУБІН ДВОРЕЦЬКОЇ» та ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС», то суд першої інстанції, роблячи висновок про нереальність постачання сільгосппродукції, зокрема від контрагента ФГ «РУБІН ДВОРЕЦЬКОЇ» виходив, з-поміж аналогічно наведеного й щодо інших контрагентів у цій справі, також і з того, що згідно з актом перевірки вибірковою перевіркою інформації, що наведена в ТТН, встановлено недостовірність даних щодо транспортних засобів, які повинні здійснювати перевезення, а саме: в ТТН №1997 від 13 листопада 2020 року вказано транспортний засіб з номером держреєстрації НОМЕР_1 , за яким з 29 січня 2020 року зареєстровано легковий автомобіль AUDI А8, аналогічно в ТТН №75628 від 18 листопада 2020 року - автомобіль з держномером НОМЕР_2 , за яким з 20 серпня 2020 року зареєстровано легковий автомобіль TOYOTA CAMRY; у ТТН №1241, №1997, №2342 від 13 листопада 2020 року, №647, №9451 від 16 листопада 2020 року, №4444 від 17 листопада 2020 року, №75628, №131729, №557312 від 18 листопада 2020 року вказано держномери напівпричепів-контейнеровозів, які не призначені для перевезення зернових, відтак такі ТТН містять недостовірну інформацію щодо перевезень та не можуть підтверджувати переміщення сільськогосподарської продукції від ФГ «РУБІН ДВОРЕЦЬКОЇ» в пункт призначення.

Визнаючи необґрунтованими такі висновки суд апеляційної інстанції зауважив на розбіжності у одній цифрі щодо номера транспортних засобів, вказаних у ТТН №1997 від 13 листопада 2020 року та у ТТН №75628 від 18 листопада 2020 року, що наведено у акті перевірки, звертаючи увагу на те, що номер державної реєстрації автомобіля у цих ТТН повторюється у картках аналізу зерна, складених лабораторією ТОВ «М.В .Карго», яке виступало морським зерновим складом та приймало на зберігання зерно для ТОВ «Зерно-Агротрейд» до моменту його завантаження на морські судна, довідками ТОВ «М.В .Карго» (т.5 а.с. 6 (п.14), т.5 а.с. 5 (п.25)), а також інформацією Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київські області в матеріалах справи, якою підтверджено відповідність значення державних номерів автомобілів МАН ТОХ 18.480, які й вказані у цих ТТН, тому судом апеляційної інстанції визнано необґрунтованим заперечення Відповідачем реального постачання зерна кукурудзи контрагентом ФГ «РУБІН ДВОРЕЦЬКОЇ» з таких підстав.

Щодо операції постачання зерна кукурудзи від контрагента ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС» суд першої інстанції, визнаючи таку операцію нереальною, з-поміж іншого, зазначив про те, що згідно з актом перевірки інформація, що міститься у Розділі 1 «Інформація з товарно-транспортних документів (ТТН) Реєстру №ЗАТ19200742 накладних на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку (форма ЗХС-З) за 1 листопада 2020 року не відповідає наданій до перевірки ТТН №6 від 22 жовтня 2020 року, а також за даними ЄРПН на операції із постачання 22 жовтня 2020 року кукурудзи в кількості 37,38 т за ціною 4867,46 грн/т (без врахування ПДВ) ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС» виписано податкову накладну №134 від 22 жовтня 2020 року на загальну суму 218334,78 грн (ПДВ 36389,13 грн).

Спростовуючи такий висновок суду першої інстанції щодо зазначеної операції суд апеляційної інстанції виходив з того, що наведена на сторінці 41 акта перевірки інформація про те, що за даними ЄРПН ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС» 22 жовтня 2020 року виписано податкову накладну №134 на суму 218334,78 грн (ПДВ 36389,13 грн) не має відношення до цієї операції, оскільки товар отримано 1 листопада 2020 року, що підтверджується оформленою та зареєстрованою в ЄРПН податковою накладною №1 від 1 листопада 2020 року. Також апеляційним судом встановлено, що транспортування товару за умовами укладеного договору поставки за цією господарською операцією здійснено засобами та за рахунок контрагента до зернового складу Позивача - «Семенівський елеватор» (Полтавська обл., с. Семенівка). Тобто Позивач не був учасником логістичного процесу, але здійснював приймання товару на своєму зерновому складі, а для транспортування ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС» залучено перевізника та оформлено товарно-транспортну накладну №640008 від 31 жовтня 2020 року, згідно з якою транспортування кукурудзи здійснювалось автомобілем Камаз державний № НОМЕР_3 з причіпом № НОМЕР_4 . Апеляційним судом також встановлено й те, що інформація щодо державного номеру автомобіля, яким здійснено транспортування кукурудзи до елеватора Позивача, занесена працівниками елеватора в Реєстр №ЗАТ19200742 від 1 листопада 2020 року накладних на прийняте зерно з визначенням якості по середньому зразку.

Таким чином, висновки суду апеляційної інстанції у цій частині спірних правовідносин ґрунтуються на оцінці доводів сторін й зроблені за результатом дослідження доказів в матеріалах справи й аналізу обставин, які їх підтверджують або ж спростовують і є результатом оцінки доказів у цій справі.

Натомість доводи Відповідача у його касаційній скарзі щодо нереальності операцій постачання сільгоспродукції контрагентами ФГ «РУБІН ДВОРЕЦЬКОЇ» та ФГ «ГАЛОАГРО БІЗНЕС» аналогічні тим, що надавались у судах попередніх інстанцій, є безпідставними, оскільки вони оцінені судами обох інстанцій й спростовані під час апеляційного перегляду справи.

В частині посилань Відповідача на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду у постановах від 21 жовтня 2021року у справі №802/1464/17-а та від 16 березня 2020 року по справі №160/2636/19, колегія суддів зазначає про нерелевантність висновків у наведених судових рішеннях до спірних правовідносин.

Так, у постанові від 21 жовтня 2021року у справі №802/1464/17-а Верховний Суд виходив з того, що Позивачем до матеріалів справи не надано документів на підтвердження придбання палива, які можливо було б співставити з господарською операцією у рамках якої паливо придбавалось та використовувалось. Також позивачем до матеріалів тієї справи не надано первинних документів, у розумінні Закону №996-XIV, в яких було б належним чином відображено обсяги витрачених паливно-мастильних матеріалів, операції по яким такі паливно-мастильні матеріали витрачені, а також не надано первинних документів, якими б підтверджувались обсяги наданих послуг відповідно до кількості придбаних паливно-мастильних матеріалів. Позивачем також не спростовано та матеріалами справи підтверджується, що зазначені документи, під час перевірки не подавалися.

У постанові від 16 березня 2020 року по справі №160/2636/19 Верховним Судом визнано обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій з огляду на те, що встановивши, зокрема відсутність можливості у контрагента позивача здійснити господарські операції з постачання товарів внаслідок відсутності у нього транспортних засобів для транспортування будівельних матеріалів, машин та механізмів на об`єкт; не підтвердження факту придбання контрагентом такої послуги із залученням третіх осіб; ненадання доказів позивачем щодо реального виконання робіт зазначеним в акті перевірки контрагентом; не спростування доводів податкового органу стосовно відсутності у контрагента необхідних ресурсів для здійснення господарської діяльності в обсягах задекларованих показників, суди дійшли правильного висновку, що первинні документи, надані позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій із зазначеним вище контрагентом, є формально складеними, а господарські операції між позивачем та цим підприємством не є реальними.

Отже, аналіз висновків у наведених Відповідачем рішеннях суду касаційної інстанції свідчить про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах цих справ, результати розгляду яких залежать від їх характеру, повноти, юридичного значення та пов`язані виключно з критеріями оцінки доказів та дослідження обставин окремої справи.

За наведеного відсутні підстави вважати, що Верховним Судом у наведених Відповідачем справах №802/1464/17-а та №160/2636/19 сформульовано правовий висновок щодо застосування норми права у подібних з цією справою правовідносинах.

Таким чином, оскільки вимоги процесуального законодавства щодо безпосереднього дослідження доказів та всебічного, повного встановлення усіх обставин справи, що мають значення для вирішення спору в частині господарських операцій Позивача з контрагентами ФГ «ЗОЛОТО НИВИ», ФГ «АГРО СВІТ», ФГ «Ігошиної О.С.», ДП з II «Дженерал річ компані», ТОВ «ЯКОВ АГРО», ФОП ОСОБА_1 , судами попередніх інстанцій виконано не було, що і зумовило передчасні висновки у цій частині спору, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у позові не відповідають критеріям законності та обґрунтованості.

Суд касаційної інстанції позбавлений можливості перевірити юридичну оцінку, надану судами попередніх інстанцій наведеним обставинам у цій частині спору, оскільки положення статі 341 КАС України не наділяють суд касаційної інстанції повноваженнями встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведене утворює підстави для задоволення касаційної скарги Позивача та скасування судових рішень судів попередніх інстанцій в частині відмови в позові з направленням справи у цій частині на новий судовий розгляд. У іншій частині оскаржувані судові рішення слід залишити без змін, а касаційну скаргу Відповідача - без задоволення.

4.2. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною четвертою статті 328 КАС України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Верховний Суд вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій в частині відображених у податковому обліку Позивача наслідків господарських операцій з ФГ «ЗОЛОТО НИВИ», ФГ «АГРО СВІТ», ФГ «Ігошиної О.С.», ДП з II «Дженерал річ компані», ТОВ «ЯКОВ АГРО», ФОП ОСОБА_1 передчасними та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів по операціям Позивача із вказаними контрагентами здійснена без дотримання положень статті 90 КАС України, а відтак судові рішення у цій частині не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.

Суд визнає, що у цій частині судами попередніх інстанцій порушені норми процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин у справі, що мають значення для правильного вирішення справи внаслідок недослідження доказів у справі, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України є підставою для скасування судових рішень в частині відмови у позові і направлення справи у цій частині на новий розгляд.

Ці порушення допущені як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, а тому справа в частині відмови у позові направляється на новий розгляд до суду першої інстанції - до Київського окружного адміністративного суду (у зв`язку з набранням чинності Законом України від 13 грудня 2022 року №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду»).

В частині задоволених судами попередніх інстанцій позовних вимог суди першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень у цій частині не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень у цій частині.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

Керуючись статтями 340, 341, 349, 350, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно-Агротрейд» задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати й направити справу у цій частині на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №2 від 26 березня 2021 року щодо зменшення суми від`ємного значення з податку на додану вартість в розмірі 1942628,25 грн - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Н.Є. Блажівська

Судді О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх