Справа № 1340/5767/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
16 березня 2023 року ЛьвівСправа № 1340/5767/18 пров. № А/857/889/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Затолочного В.С.,
суддів: Большакової О.О., Качмара В.Я.,
з участю секретаря судового засідання Єршової Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «TFC GROUP» Єсіпова Ігоря Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у адміністративній справі № 1340/5767/18 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «TFC GROUP» про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «TFC GROUP» до Головного управління ДПС у Львівській області про зобов`язання до вчинення дій, -
23 лютого 2023 року Восьмим апеляційним адміністративним судом ухвалено постанови, якими апеляційні скарги Головного управління ДПС у Львівській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «TFC GROUP» залишено без задоволення, а рішення та додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року та від 17 січня 2023 року у справі № 1340/5767/18 - без змін.
В судовому засіданні заявник наполягав на задоволенні заяви, представник податкового органу заперечила проти задоволення заяви.
Крім того, представником ГУ ДПС у Львівській області подано заперечення на заяву представника ТОВ «TFC GROUP» про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат та про стягнення витрат на правову допомогу. Зокрема зазначено про відсутність детального опису робіт, а також необхідність дотримання критеріїв реальності витрат та розумності їхнього розміру.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали подану заяву, колегія суддів дійшла висновку про необхідність винесення додаткового судового рішення виходячи з наступних підстав.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Стаття 134 КАС України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частина 7 статті 139 КАС України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, про здійснення відшкодування витрат на правничу допомогу позивачем було заявлено у клопотанні про відшкодування витрат із доказами їх понесення.
Відповідно до статей 1, 30 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 26.03.2020, акт виконаних робіт № 2, розрахунок суми гонорару, загальний опис робіт, наданих адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З вищенаведених додатків до заяви встановлено, що адвокатським бюро були надані клієнту юридичні послуги згідно наступного переліку: написання відзиву на апеляційну скаргу позивача за первісним позовом на оскаржуване рішення, участь у судовому засіданні 16.02.2023 та 23.02.2023, написання апеляційної скарги на додаткове рішення суду першої інстанції.
При визначенні суми відшкодування колегія суддів, з урахуванням вимог заперечення на клопотання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Надані послуги повинні бути передбачені умовами договору про надання правової допомоги, заявлені витрати мають бути співмірними із складністю справи, а розмір заявлених витрат - обґрунтованим та пропорційним до предмету спору.
Аналізуючи викладене вище, враховуючи положення КАС України, а також ті обставини, що в задоволенні апеляційних скарг як ТОВ «TFC GROUP», так і податкового органу, відмовлено, надані адвокатом позивачу послуги в апеляційній інстанції базуються на попередніх послугах, зокрема, підготовленому позові та відзиві на позовну заяву, на базі рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що розмір витрат зазначений позивачем, не є пропорційний витраченому часу та суперечить принципу розумності, так як і час витрачений адвокатом на проведення відповідних робіт, а тому розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відшкодуванню підлягають судові витрати ТОВ «TFC GROUP» на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Отже, понесені позивачем витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань сторони у справі, яка є суб`єктом владних повноважень - Головного управління ДПС у Львівській області в розмірі 3000 грн.
З врахуванням наведеного вище колегія суддів дійшла висновку про необхідність прийняття додаткового судового рішення та часткового задоволення клопотання заявника.
Керуючись статтями 139, 229, 252, 310, 325 КАС України, суд -
Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «TFC GROUP» Єсіпова Ігоря Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у адміністративній справі № 1340/5767/18 задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «TFC GROUP» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) гривень.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді О. О. Большакова