Справа № 160/15496/22
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2023 року м. Дніпросправа № 160/15496/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Баранник Н.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року в адміністративній справі №160/15496/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
06 жовтня 2022р. позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахуванні пенсії виходячи з розміру 86% відповідних сум грошового забезпечення, які визначені у протоколах Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області за пенсійною справою № (Міноборони) та у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду 22.04.2019р. у справі №160/2388/19; зобов`язання Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області перерахувати та поновити виплату пенсії з 01.04.2019р. згідно з оновленою довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.11.2020 р. № ФД 111242 та з урахуванням рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справах №160/699/21 від 22.02.2021 р. та №160/2388/19 від 22.04.2019 р., без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням виплачених платежів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року позов задоволено.
Відповідачем на вказане рішення суду подано апеляційну скаргу, в якій зазначає на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що дії відповідача були вчинені у відповідності до норм законодавства, що регулюють дані правовідносини, а саме Закону № 2262-ХII, №1166-VII, Закону № 3668-VI.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач з січня 2011р. перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-XII.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 р. у справі №160/2388/19 позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено, а саме:
- визнано протиправними дії та рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо проведення перерахунку пенсії у її основному розмірі 70 відсотків замість 86 відсотків від суми грошового забезпечення;
- зобов`язано Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 у її основному розмірі - 86 відсотків від суми грошового забезпечення, з урахуванням відповідного підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р., з 01.01.2018 р.
У цьому рішенні встановлено, що позивачу призначена пенсія у розмірі 86%.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 р. у справі №160/699/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:
- визнано протиправними дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до наданої довідки від 12.11.2020 р. № ФД 111242 без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст.43 Закону №2262-ХІІ;
- зобов`язано Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до наданої довідки від 12.11.2020 р. №ФД 111242 (із врахуванням раніше виплачених сум) з 01.04.2019 р. без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст.43 Закону № 2262-ХІІ;
- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 р. у справі №160/699/21 Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 р. на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.11.2020 р. №ФД 111242 про грошове забезпечення для перерахунку пенсій, однак, при здійсненні цього перерахунку зменшило розмір відсоткового значення грошового забезпечення, що враховувалося при перерахунку пенсії позивача, з 86% до 70%.
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач 19.08.2022 р. та 23.08.2022 р. звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 р. у розмірі 86% відповідних сум грошового забезпечення, відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.11.2020 р. №ФД111242.
Листом Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 20.09.2022 р. №28539-21138/В-01/8-0400/22 повідомлено позивача, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2021р. у справі №160/699/21 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 р. у розмірі 70% від грошового забезпечення 35853,00 грн., яке зазначено у довідці від 12.11.2020 р. за №ФД111242, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_3 без обмеження максимальним розміром пенсії. Рішенням суду від 22.02.2021р. у справі № 160/699/21 не зобов`язано органи Пенсійного фонду України перерахувати пенсію виходячи з розміру 86% відповідних сум грошового забезпечення, тому позивачу проведено перерахунок пенсії за умовами статті 13 Закону № 2262, якими максимальний розмір призначених пенсій за вислугу років обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення. Крім того, зазначили, що оскільки розмір пенсії позивача, обчислений на виконання рішення суду, перевищував максимальний розмір, визначений статтею 43 Закону № 2262 (з 01.01.2022 р. - 19340.00 грн., з 01.07.2022 р. 20270.00 грн.), тому для підвищення пенсії позивачу на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 відповідно до Постанови № 118 підстави відсутні.
Не погоджуючись із діями суб`єкта владних повноважень при перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку, що відповідачем протиправно здійснено зміну відсоткового розміру пенсії від суми грошового забезпечення при здійсненні перерахунку такої, а також неправомірно обмежено її розмір максимальним розміром.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги доходить висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Спірним у справі є правомірність здійснення відповідачем при перерахунку пенсії зміни відсоткового розміру суми пенсії від грошового забезпечення, а також обмеження її розмір максимальним.
Щодо висновків суду про неправомірність відповідача при здійсненні перерахунку пенсії зміни відсоткового розміру, що не повинен перевищувати, за позицією відповідача 70% від грошового забезпечення.
Закон України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (далі Закон №2262-XII).
Відповідно до ч.ч.1-4 ст.63 Закону №2262, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подає додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Позивачу пенсія призначена у 2008 році за Законом № 2262-XII
Зміна максимального розміру пенсії за вислугу років, що призначається відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", відбулася вже після призначення пенсії позивача.
Зміни на які посилається відповідач, стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.
Враховуючи зазначені норми законодавства, є вірними висновки суду першої інстанції, що при перерахунку раніше призначеної пенсії на підставі статті 63 Закону №2262-ХІІ, її розмір має обчислюватися, виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію, і їх розмір не може бути зменшений наступними змінами в законодавстві.
Таким чином є вірними висновки суду першої інстанції, що застосування відповідачем максимального розміру 70% грошового забезпечення під час перерахунку пенсії позивача є протиправним, оскільки такий показник стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених.
Щодо застосування відповідачем обмеження позивачу пенсії максимальним розміром.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.
Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.
Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.
Таким чином, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
На момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.
Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів доходить висновку, що вони суперечать одна одній.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 та постанові від 22.01.2022р. справа №240/7087/20.
Враховуючи зазначене, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року в адміністративній справі №160/15496/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник