Справа № 420/19335/22
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ЕСКАДОР» (вул. Генуезька, 1-а, м. Одеса, 65009, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ЕСКАДОР» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати видане ГУ ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення № 9743/15-32-04-06.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним державним інспектором Одеського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області Вишневською Ольгою Миколаївною проведено перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, дата виписки яких припадає на листопад 2021 року.

За результатами проведеної перевірки вказаним інспектором було складено Акт від 24.10.2022 року № 9875/15-32-04-06/33658839, на підставі якого 23.11.2022 року відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № 9743/15-32-04-06.

З Акту вбачається, що Позивачем було порушено граничні терміни реєстрації податкових накладних (за переліком зазначеним у Акті) в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених п. п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) і тому до Позивача повинні бути застосовані передбачені ПКУ штрафні санкції.

Позивач зазначає, що мораторій на податкові штрафи був введений Законом України від 17.03.2020 року № 533-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

На цей час карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) триває і продовжує свою дію норма пункту 521 підрозділу 10 розділу XX ПКУ щодо мораторію на застосування штрафних санкцій.

Таким чином станом на листопад 2021 року, податковий період, у якому повинні були бути зареєстровані податкові накладні Позивачем, були встановлені обмеження щодо застосування штрафних санкцій за порушення строків реєстрації податкових накладних.

Позивач зазначає, що зміни внесені Законом України від 12 травня 2022 року № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» до абз. 3 п. 69.1. розділу XX «Перехідні положення» ПКУ стосуються реєстрації податкових накладних за період лютий - травень 2022 року та саме на ці податкові накладні та на камеральні перевірки, проведенні за цими податковими накладними розповсюджується дія п. 69.2 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ щодо незастосування мораторію.

Що стосується інших податкових накладних, які виписано до лютого 2022 року - на думку позивача, мораторій розповсюджує свою дію, оскільки до цього часу не є скасованим.

Крім того, позивач посилається на п. 56.21. ПКУ, де зазначено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відтак, на переконання позивача, висновки Акту камеральної перевірки про порушення вимог законодавства, на думку Позивача, є необґрунтованими та безпідставними. З огляду на вказане, податкове повідомлення-рішення Відповідача щодо застосування штрафних санкцій є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 02.01.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі, вирішено розглядати справу в порядку загального провадження, а також призначено підготовче засідання на 01.02.2023 року.

19.01.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши наступне.

Відповідач звертає увагу, що позивач в даній судовій справі не оскаржує сам факт несвоєчасної реєстрації податкових накладних, які були предметом перевірки по акту від 24.10.2022 року № 9875/15-32-04-06/33658839, тобто визнає порушення визначення п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України.

ГУ ДПС в Одеській області зазначає, що позивач посилається на абз. 3 п. 69.1 розділу XX Перехідні положення ПКУ встановлених законом України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022 року № 2260-ІХ, однак звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних може бути застосовано виключно для тих платників податків, які реєструють накладні строк реєстрації яких припадає з 24.02.2022 року за умови реєстрації таким платником податкових накладних та розрахунків коригування в ЄРПН до 15.07.2022 року. Однак накладні, які є предметом розгляду даної справу зареєстровані в серпні місяці, а тому не звільняють позивача від відповідальності.

Також позивач не може користуватись для звільнення від відповідальності на вказаною нормою, адже актом від 24.10.2022 року № 9875/15-32-04-06/33658839 виявлено порушення по несвоєчасно зареєстрованим податковим накладним з датою виписки - листопад 2021 року тому, норми на які посилається позивач не застосовуються.

Крім того, відповідач звертає увагу на п. 69.2 підрозділу 10 розділу XX ПКУ затвердженні законом України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022 року № 2260-ІХ, де зазначено, що «у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірки до платників податків застосовується відповідальність згідно цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктами 112.8.9 пункту 112.8 ст. 112 цього Кодексу що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію застосування штрафних санкцій на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширення короновірусної хвороби не застосовуються».

У зв`язку з вищевикладеним, на думку відповідача, у платника податків немає правових підстав щодо звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

Ухвалою суду від 01.02.2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.02.2023 о 11 годині 30 хвилин.

Судове засідання призначене на 15.02.2023 року було відкладено за клопотанням представника позивача.

07.03.2023 року представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, та у зв`язку з відсутністю потреби у заслуховуванні експерта та свідків, керуючись приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, враховуючи заяву представника позивача від 07.03.2023 року, ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 07.03.2023 року, продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ЕСКАДОР», зареєстроване 16.08.2005 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та з 01.09. 2005 року перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області. Основним видом діяльності є: 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н.в.і.у.

Головним державним інспектором Одеського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області на підставі пункту 20.1.4 статті 20 Податкового кодексу України, в порядку статті 76 розділу II Податкового кодексу України та п.п. 75.1.1 п.75.1 ст. 75 проведено перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, дата виписки яких припадає на листопад 2011 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ЕСКАДОР».

За результатами перевірки 24.10.2022 року Головним управлінням ДПС в Одеській області складено акт № 9875/15-32-04-06/33658839 «Про результати перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до такої податкової накладної ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕСКАДОР» код 33658839».

Питання, що підлягали перевірці:

дотримання платником податків вимог п.п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) та підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ з урахуванням змін, внесених Законом України від 12.05.2022 року № 2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» в частині - своєчасність реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних в ЄРПН, дата складання яких припадає на листопад 2021 року;

дотримання вимог Постанови Кабінету Міністрів України, від 29.12.2010, № 1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (із змінами та доповненнями).

В ході перевірки було встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних та розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених п.п. 201.10 ст. 201 ПК України (із змінами та доповненнями).

Як вбачається з акту перевірки від 24.10.2022 року, позивачем реєстрація 135 податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних в ЄРПН, дата складання яких припадає на листопад 2021 року, проведена з порушенням граничних термінів їх реєстрації (75-94 дні).

Інформація щодо наявності пом`якшуючих обставин (стаття 112-1 ПКУ) або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податку (стаття 112 ПКУ) станом на момент складання акту камеральної перевірки відсутня.

На підставі акту перевірки від 24.10.2022 року № 9875/15-32-04-06/33658839 Головне управління ДПС в Одеській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 23.11.2022 року № 9743/15-32-04-06 на суму 3 664 960 грн. 81 коп. за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних.

Згідно розрахунку штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, доданого до податкового повідомлення-рішення від 23.11.2022 року № 9743/15-32-04-06, до позивача застосована штрафна санкція за ставкою 40% суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових.

Не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі ПК України).

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім НБУ), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні".

Пунктом 76.1 статті 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (п. 76.2 статті 76 ПК України).

Так, згідно п. 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Як встановлено судом, в результаті проведення камеральної перевірки ТОВ Будівельна компанія Ескадор встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних та розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, дата складання яких припадає на листопад 2021 року, встановлених ст. 201 ПК України (із змінами та доповненнями), на яких відповідно до вимог ст. ст. 192, 201 ПКУ покладено обов`язок щодо такої реєстрації.

За приписами пункту 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 11 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень ПК України передбачено, що з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 1 пункту 201.10 ст. 201 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно з п. 1201.1 ст. 120 ПК України - порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/ розрахунках коригування, у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних - днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

З акту перевірки від 24.10.2022 року № 9875/15-32-04-06/33658839 вбачається, що позивачем порушено строк реєстрації 135 податкових накладних, дата складання яких припадає на листопад 2021 року, на 75-94 дні.

З огляду на зазначене податковим повідомленням-рішенням № 9743/15-32-04-06 від 23.11.2022 року до позивача застосована санкція у розмірі 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних, на загальну суму 3 664 960,81 грн.

Разом з цим, позивач не оскаржує сам факт несвоєчасної реєстрації податкових накладних, які були предметом перевірки по акту від 24.10.2022 року № 9875/15-32-04-06/33658839.

Спірним у даній справі є правомірність накладення штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації податкових накладних.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 533-IX внесено зміни у Податковий кодекс України, зокрема, підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-1 такого змісту "за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року, штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за:

порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії;

відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу;

порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах, що застосовуються на загальних підставах;

порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Цей закон набрав чинності 18.03.2020 року.

В подальшому Законом України від 13.05.2020 р. № 591-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 29.05.2020 р., були внесені зміни в абзац п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а саме: слова та цифри "по 31 травня 2020 року" замінити цифрами та словами "2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Суд зазначає, що на час винесення оскаржуваного повідомлення-рішення, а також на час розгляду справи, карантин встановлений Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), триває. Постановою КМУ від 23.12.2022 р.№ 1423 були внесені зміни до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та продовжено строк дії карантину до 30.04.2023 року.

Разом з цим, Законом України від 12.05.2022 р. № 2260-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану", який набрав чинності 27.05.2022 р., внесено зміни до підпункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, установлено особливості для справляння податків і зборів.

Так, відповідно абзацу сімнадцятого п. 69.2 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України в редакції, чинній на момент винесення спірного податкового повідомлення-рішення, у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.

Відповідно до абзаців 1,3 підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.

З аналізу вказаних положень ПК України вбачається, що дана норма врегульовує порядок звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання обов`язків, зокрема, щодо реєстрації податкових накладних, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року. При цьому, дата набрання чинності вказаного Закону - 27.05.2022 року.

Тобто, відповідно п. 69.1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України реєстрація податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року як умова звільнення від відповідальності за їх несвоєчасну реєстрацію застосовується лише до тих платників податків, в кого граничний термін виконання податкових зобов`язань припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року по 26.05.2022 року.

Разом з цим, як слідує з встановлених обставин справи, до 27.05.2022 року застосовувався мораторій на застосування штрафних санкцій за порушення податкового законодавства, передбачений пунктом 52-1 Підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Виходячи з сукупного аналізу наведених норм, суд погоджується з твердженням позивача щодо того, що внесені зміни стосуються реєстрації податкових накладних за період лютий - травень 2022 року та саме на ці податкові накладні та на камеральні перевірки, проведенні за цими податковими накладними розповсюджується дія п. 69.2 розділу XX Перехідні положення ПКУ щодо незастосування мораторію.

Між тим суд зазначає, що фактично після 27.05.2022 року відсутній механізм, який визначає строки реєстрації податкових накладних, які не були своєчасно зареєстровані до початку воєнного стану у зв`язку з мораторієм встановленим Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 533-IX.

Крім того, як вбачається з абзаців 1-4 підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України в редакції дійсній на час реєстрації позивачем податкових накладних та винесення оскаржуваного рішення, застосування відповідальності та строків виконання податкових зобов`язань ставиться у залежність від можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема, щодо реєстрації податкових накладних.

Так, абзацом 8 підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України визначено, що порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Суд зазначає, що чинним законодавством, станом на час реєстрації позивачем податкових накладних, які були предметом перевірки, не було врегульовано питання щодо можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків.

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, та переліків документів на підтвердження, затверджений наказом Міністерства фінансів від 29.07.2022 № 225, набрав чинності 06.09.2022 року, тобто вже після реєстрації податковий накладних, що були предметом камеральної перевірки.

Отже, на думку суду, вищевказане правове регулювання позбавило позивача права, у разі необхідності, довести неможливість виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, станом на дату реєстрації спірних податкових накладних.

Таким чином суд дійшов висновку, що в умовах дії карантинних обмежень та введення воєнного стану, з огляду на діюче станом на час реєстрації податкових накладних законодавство, позивач опинився в ситуації правової невизначеності.

При цьому свій податковий обов`язок позивач виконав.

Суд враховує принципи податкового законодавства, а саме презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу ( п.4. 1.4. п. 4.1. ст. 4 ПК України) та п. 56.21 ПК України, який регламентує, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно- правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Сама юридична конструкція норми пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, обравши найвигідніший для себе з яких платник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду.

Більше того, наведеною нормою охоплюються не лише очікування платника, запровадженням у податковому законодавстві цієї презумпції як принципу (основної засади) накладається відповідний таким очікуванням обов`язок вибору визначеного нею варіанту поведінки і контролюючим органом, і судом.

При цьому тягар доведення хибності (відсутності правових підстав) обраного платником варіанту поведінки покладається законом на контролюючий орган.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 лютого 2021 року у справі №380/671/20.

З огляду на встановлені обставини справи та їх нормативне регулювання в сукупності, суд вважає, що застосування штрафних санкцій за несвоєчасність реєстрації податкових накладних в умовах правової невизначеності та обставин які склались покладає на позивача додатковий надмірний тягар, який, в умовах діючого на території України воєнного стану, може спричинити припинення роботи підприємства.

Відтак, висновки Акту камеральної перевірки від 24.10.2022 року № 9875/15-32-04-06/33658839 про порушення законодавства є необґрунтованими, а тому суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 9743/15-32-04-06 від 23.11.2022 року.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що за звернення до суду із вказаним позовом позивач сплатив 24 810,00 грн. судового збору і зазначена сума належить до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ЕСКАДОР» (вул. Генуезька, 1-а, м. Одеса, 65009, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати визнати протиправним та скасувати видане ГУ ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення № 9743/15-32-04-06 від 23.11.2022 року.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ЕСКАДОР» (вул. Генуезька, 1-а, м. Одеса, 65009, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 24 810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук