Справа № 140/8643/22
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року ЛуцькСправа № 140/8643/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ковельської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Підприємство теплових мереж Ковельтепло, Акціонерне товариство оператор газорозподільчої системи Волиньгаз про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до Виконавчого комітету Ковельської міської ради (далі - відповідач, Виконавчий комітет), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Підприємство теплових мереж Ковельтепло (далі третя особа 1, ПТМ «Ковельтепло»), Акціонерне товариство оператор газорозподільчої системи Волиньгаз (далі третя особа 2, АТ ОГС «Волиньгаз») про зобов`язання розглянути на засідання постійної діючої комісії по розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення і ГПВ при Виконавчому комітеті Ковельської міської ради звернення ОСОБА_1 дозволу на узаконення відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі централізованого опалення і облаштування автономної системи опалення та надати рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 та є споживачем послуг ПТМ ІНФОРМАЦІЯ_1 . Якість послуг, які надаються даною третьою особою її не влаштовувала, у зв`язку з чим вона неодноразово зверталась із заявами до відповідача про надання дозволу на відключення квартири від мережі централізованого теплозабезпечення. 03.07.2022 отримала відповідь від Ковельської міської ради про те, що оскільки в будинку по АДРЕСА_2 в якому знаходиться її квартира 1% відключено від мережі центрального опалення, то її звернення щодо надання дозволу на відключення від ЦО залишається без розгляду по суті та не передається на розгляд комісії.

Позивач не погоджується із цим та вважає, що такі дії не відповідають нормам чинного законодавства. Зокрема вказує на те, що її квартира вже давно відключена від центрального опалення та зазначає про наявну технічну можливість на від`єднання її квартири від загальної мережі теплопостачання. З цих підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та вказав на те, що позивач неодноразово із 2011 року зверталась до комісії з приводу відключення від ЦО і ГПВ на що отримувала мотивовані відмови з належним роз`ясненням та посиланням на відповідні норми законодавства.

Вказує на те, що наявність у позивача діючих угод на постачання теплової енергії від 01.08.2008 із ПТМ «Ковельтепло» про додаткову оплату на втрати тепла існуючим трубопроводом, жодним чином не легалізує дії позивача із самовільного відключення її квартири від мережі централізованого теплопостачання.

Питання відключення від мереж централізованого опалення в період з 21.07.2005 по 01.05.2022 регулювались Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України №630 від 21.07.2005 (далі Правила №630), якими заборонялось самовільне відключення від мереж централізованого опалення.

Крім того, при прийнятті рішень комісія керувалась Законом України Про житлово-комунальні послуги та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва архітектури та житлово комунального господарства України 22.11.2005 №4 (далі Порядок №4, був чинним із 22.11.2005 по 17.09.2019) та Законами України «Про житлово-комунальні послуги», а в подальшому Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 №169, якими встановлено механізм відключення житлових приміщень від загальних мереж теплопостачання. У відповідності до даних нормативних актів постійно діючою комісією з питань відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення неодноразово розглядались заяви позивача про відключення її квартири від централізованого опалення. За наслідками розгляду якої прийнято протоколи про відмову у відключені. Вважає, що вказана відмова ґрунтується на вимогах вказаних нормативних актів, так як ними не передбачено відключення від мережі окремих квартир багатоквартирних будинків. Зазначає, що за наслідками розгляду заяв комісія приймає не окремі рішення, а протокол, що і було зроблено в даному випадку. Враховуючи викладене просить в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ПТМ «Ковельтепло» в поданому суду поясненні позовні вимоги заперечила та вказала на те, що нормами чинного законодавства встановлено чіткий порядок відключення квартир в багатоквартирних будинках від централізованого постачання, а саме у разі якщо на день набрання чинності Законом України Про житлово-комунальні послуги не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від центрального опалення та влаштована система індивідуального теплопостачання, чого у випадку квартири позивачки немає. Вважає, що за наслідками розгляду заяви комісією правомірно відмовлено позивачу у відключенні її квартири від централізованого опалення.

АТ «Волиньгаз» у своєму поясненні зазначила, що позивач самовільно встановила у своїй квартирі газовий котел, хоча згідно проекту газифікації передбачено встановлення газової плитки. Щодо порядку встановлення індивідуального опалення, ОСОБА_1 неодноразово було роз`яснено про необхідність написання заяви на реконструкцію системи газопостачання.

У відповіді на відзив позивач ще раз підтримала доводи позову.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).

01.08.2008 між позивачем та ПТМ Ковельтепло укладено договір про відпуск теплової енергії даної квартири (а.с. 17).

Постійно діючою комісією по розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від ЦО і ГВП протоколом від 01.08.2011 (а.с.19), протоколом № 3 у листопаді 2017 року (а.с.3), протоколами 3/1 від 28.01.2019 (а.с.24), № 9/1 від 03.2019 (а.с.26) позивачу було відмовлено в надані дозволу на відключення квартири АДРЕСА_3 від мереж централізованого опалення та облаштування автономної систем опалення.

Підстави відмови визначені п.2.2.2. та п.2.1 Порядків № 4 та №169.

Про прийняті рішення позивача повідомлено листами (а.с.18, 20, 21, 23, 25).

08.12.2021 актом №157 зафіксовано відключення від систем газопостачання даної квартири (а.с.27).

03.07.2022 за вих П-514 відповідач повідомив позивача, що її звернення щодо надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення у вказаній квартирі розглянуто.

З посиланням на Порядок № 169 роз`яснено за яких умов можливе від`єднання квартири від централізованого палення.

Зазначено, що у даному будинку 1% від загальної кількості квартир відключено від мереж централізованого опалення. Тому звернення щодо надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення залишається без розгляду по суті та не передається для розгляду постійно діючій комісії з питань щодо відключення споживачів від ЦО та ГВП.

Одночасно роз`яснено, за дотримання яких умов таке відключення є можливим (а.с.40).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 24 Закону України від 02.06.2005 № 2633-IV Про теплопостачання споживач теплової енергії має право, зокрема, на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Преамбулою Закону України Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII) визначено, що він регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Частиною 1 статті 2 даного закону визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Абзацом 1 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189-VIII визначено, що у багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності цим Законом не менш як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж (систем), не зобов`язані, але мають право виключно за власним рішенням у встановленому порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії (далі Правила).

Пунктом 14 Правил визначено, що відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) здійснюється за рішенням співвласників багатоквартирного будинку у порядку, встановленому Мінрегіоном. Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку визначається система подальшого забезпечення такого будинку теплопостачанням з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Рішення співвласників багатоквартирного будинку приймається відповідно до вимог Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

У багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності Законом України "Про житлово-комунальні послуги" не менш як половина квартир та нежитлових приміщень була відокремлена (відключена) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право в установленому Мінрегіоном порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 №169, який зареєстровано в Міністерстві

юстиції України 27.08.2019 за № 982/33953, затверджено Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води ( далі Порядок №169).

Пунктом 1 Розділу 1 даного Порядку визначено, що він визначає процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 169 орган місцевого самоврядування створює своїм рішенням та затверджує склад постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (далі - Комісія) згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Орган місцевого самоврядування розглядає звернення про відключення від ЦО та/або ГВП у строк, визначений Законом України Про звернення громадян.

Комісія є консультативно-дорадчим органом органу місцевого самоврядування, основним завданням якого є розгляд питань щодо відключення споживачів від ЦО та/або ГВП.

Засідання Комісії відбуваються не рідше ніж один раз на місяць.

Рішення Комісії оформлюється протоколом протягом п`яти робочих днів із дня проведення засідання Комісії та має рекомендаційний характер.

Рішення Комісії оприлюднюються на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних.

Відповідно до пункту 1 Розділу III Порядку №169 власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України Про житлово-комунальні послуги не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Згідно з пунктом 2 Розділу III Порядку №169 інформація про перелік багатоквартирних будинків, у яких не менше ніж половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, розміщується на офіційних веб-сайтах органів місцевого самоврядування, виконавців відповідних комунальних послуг.

Пунктами 3-5 Розділу III Порядку №169 визначено, що для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.

Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії.

Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника.

Пунктом 6 Розділу III Порядку №169 передбачено, що комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проектної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів.

Предметом спірних правовідносин в даній справі є розгляд заяви позивача про відключення її від централізованого опалення та повернення її відповідачем без розгляду комісією.

Аналізуючи норми чинного законодавства та зібрані у справі докази, суд зазнає наступне.

Нормами Закону № 2189-VIII, Правил та Порядку № 169 чітко визначено алгоритм дій щодо порядку розгляду заяв про відключення від мереж централізованого опалення та умови, за яких таке відключення можливе.

Як вбачається із матеріалів справи позивач неодноразово зверталась до відповідача із аналогічними заявами, починаючи з 2011 року по яких Комісією були прийняті відповідні рішення у формі протоколів.

Зокрема, за наслідками розгляду заяв позивача із посиланням на норми чинного законодавства (що були чинними на момент подання та розгляду заяви) ОСОБА_1 було відмовлено у відключенні її квартири від ЦО.

Рішення Комісії за 2011-2021 роки позивачем не були оскаржені у встановленому порядку та є чинними на даний час.

Враховуючи характер спірних правовідносин у даній справі суд не дає їм правової оцінки, оскільки вони не є предметом оскарження.

Слід зауважити, що за цей проміжок часу фактичні обставини, які були предметом розгляду Комісії під час вирішення заяв позивача, що стали підставою для відмови їй у відключенні від ЦО, не змінилися.

Подаючи у 2022 році нову заяву до відповідача про відключення її квартири від централізованого опалення, про вказані обставини позивачу було достеменно відомо.

Зважаючи на це відповідачем 03.07.2022, подану заяву, було повернуто без розгляду.

Позивач у поданому до суду позові не ставить питання про протиправність рішень відповідача по прийнятих рішенням, протиправності дій чи бездіяльності щодо повернення її заяви без розгляду, а лише з посиланням на порушення її прав просить зобов`язати розглянути її заяву на комісії.

Суд звертає увагу на те, що Порядком №169 не передбачено, як саме повинен діяти відповідач коли надходить нова заява з того самого предмету і по якому Комісією прийнято відповідне рішення, яке є чинним.

Однак, зважаючи на такі обставини суд вважає, що повернувши вказану заяву позивачу відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та із дотриманням вимог чинного законодавства.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені його права, свободи або законні інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Крім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Відповідно до висновку, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 у справі № 800/301/16, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення .

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Аналогічний висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 802/2474/17-а.

При цьому порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З цього приводу суд звертає увагу, що з`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується. Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення.

Предметом спірних правовідносин в даній справі є дії відповідача щодо повернення відповідачем заяви позивача.

Позивач не навів жодних доказів щодо існування реального негативного впливу безпосередньо на її права та, що відповідач своїми рішенням, дією чи бездіяльністю порушив її права, свободи чи інтереси, оскільки він повернув заяву позивача з того питання, яке вже вирішено і по якому прийнято відповідне рішення та, що у позивача виникло право на звернення до суду за їх захистом.

У даному випадку в позивача відсутнє порушення прав чи обов`язків у зв`язку із поверненням заяви позивачу, а відтак це не породжує для особи і права на судовий захист.

На даний час будь-яких рішень, дій чи бездіяльності, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача, що потребують судового захисту, відповідачем не приймалося та не вчинялося.

В даному випадку, позивач звернулася за захистом прав, які жодним чином відповідачем не порушені.

Отже, суд зазначає, що в разі якщо фактично спору між сторонами не існує, то спірні правовідносини не виникають, а відтак, і право на звернення до суду не може бути реалізоване.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що навіть при можливому задоволенні позовних вимог, права позивача не буть захищені, оскільки зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача Комісією з питання по якому прийнято відповідні рішення, які є чинними, буде суперечити вимогам чинного законодавства та основним принципам діяльності суб`єкта владних повноважень таким, як діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Вказане фактично нівелює мету судового захисту та завдання адміністративного судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зауважує, що позивачем не наведено жодного доказу того, яку норму чинного законодавства при поверненні заяви ОСОБА_2 відповідачем порушено.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Вказане свідчить, що повертаючи заяву позивача без розгляду від 03.07.2022, зважаючи на те, що це питання вже було предметом розгляду Комісії та за наслідками яких прийнято рішення, яке у встановленому порядку не було оскаржено та є чинними, відповідач діяв в межах норм чинного законодавства.

Також суд зауважує, що підставою для задоволення позовної вимоги суб`єкта владних повноважень про зобов`язання відповідача розглянути по суті заяву про надання дозволу на відключення квартири АДРЕСА_1 і облаштування автономної системи опалення та надати рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання є констатація перед цим наявності в його діях, бездіяльності чи прийнятих рішеннях ознак протиправності, чого в даному випадку немає.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Всі інші аргументи наведені позивачем, відповідачем не спростовують висновків суду, зроблених в даному судовому розгляді та не потребують дачі відповіді судом на кожне з них.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ковельської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Підприємство теплових мереж Ковельтепло, Акціонерне товариство оператор газорозподільчої системи Волиньгаз про зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк