Справа № 280/1903/22
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2023 року м. Дніпросправа № 280/1903/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року

в адміністративній справі №280/1903/22 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року у справі №280/1903/22 в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі не врахував, що в даному випадку було проведено габаритно-ваговий контроль, а не рейдову перевірку, а тому акт від 15.11.2021 №308659 повинен підписуватись двома посадовими особами, відповідно і габаритний контроль має проводитись двома посадовими особами. Крім того, на думку позивача, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що позивачем не вчинялось порушення транспортного законодавства, яке зазначено в акті від 15.11.2021 №308659 та як наслідок у постанові від 14.01.2022 №308430 про застосування адміністративно-господарського штрафу, оскільки перевізником було ТОВ «Мактраст-Запоріжжя», що підтверджується договором найму (оренди) транспортного засобу від 13.04.2018, актом приймання-передачі від 13.03.2018 та рахунком-фактурою №СФ-00054 від 30.11.2021. Позивач наголосив на тому, що в даному випадку він є лише фізичною особою-підприємцем та власником транспортних засобів, а не автомобільним перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт». Позивач також вважає, що висновок суду першої інстанції про не надання водієм під час проведення перевірки товарно-транспортної накладної від 15.11.2021 №53 є безпідставним та таким, що ґрунтується виключно на доводах відповідача, зазначених у відзиві на позовну заяву, однак не підтверджених жодним доказом, у тому числі відсутня відеофіксація процесу перевірки. Більш того, на думку позивача, якби водієм під час перевірки не було надано товарно-транспортну накладну від 15.11.2021 №53, інспектор повинен був скласти ще один акт проведення перевірки або у акті від 15.11.2021 №308659 вказати на відсутність на момент перевірки документів, передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме товарно-транспортної накладної, що є порушенням абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки такий вид документу як квитанція про зважування чинним законодавством взагалі не передбачена. Окрім того, у п. 6 акта від 15.11.2021 №308659 найменування та вид вантажу вказано: шлак доменний, у той час як у квитанції про зважування такі відомості відсутні. Поряд із зазначеним, позивач звертає увагу на те, що відповідачем не доведено порушення позивачем ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки акт від 15.11.2021 №308659 не містить посилань на порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», за які ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначає відповідальність. Аналіз норм Порядку №1567 дає підстави для висновку, що на орган державного контролю покладено обов`язок повідомити уповноважену особу суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення законодавства одним із способів: під розписку або рекомендованим листом із повідомленням. Справа розглядається за участю уповноваженої особи суб`єкта господарювання, за виключенням випадку, коли уповноважена особа, яка належним чином повідомлена про дату і час розгляду справи, не з`явилася. При цьому, за приписами Порядку №1567 встановлено обов`язок саме щодо повідомлення особи, стосовно якої розглядається справа, а не направлення на її адресу листа.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок 15.11.2021 ним на 227 км а/д Н-23 проводилась рейдова перевірка, в результаті якої був зупинений транспортний засіб сідловий тягач марки DAF, модель XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки FLIEGL, модель SDS 390, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Водночас відповідач наголошує на тому, що відповідно до ч. 19 ст. 6 Закону №2344-ІІІ під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, зокрема мають право здійснювати габаритно- ваговий контроль транспортних засобів, що свідчить про безпідставність доводів позивача про те, що фактично проводився габаритно-ваговий контроль, а не рейдова перевірка. Відповідач також наголосив на тому, що на момент проведення перевірки водій взагалі не пред`являв контролюючим особам товарно-транспортну накладну № 53 від 15.11.2021, а пред`явив, в якості документів на вантаж, лише квитанцію про зважування, що підтверджується письмовим поясненням водія в акті проведення перевірки від 15.11.2021 №308659. Щодо свідчень позивача про те, що він не має ніякого відношення до перевезення так як на момент здійснення перевірки між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мактраст-Запоріжжя» було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, який перевірявся, відповідач зазначає, що оскільки на момент проведення перевірки контролюючим особам документи, які б підтверджували вищезазначені факти контролюючим особам пред`явлені не були у зв`язку, з чим в розумінні статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» належним автомобільним перевізником був саме позивач. Щодо доводів позивача, що відповідачем порушено процедуру щодо належного та своєчасного інформування позивача про час і місце розгляду справи вказує, що за вхідним № 109440/3.1/24-21 від 29.12.2021 позивачу було відправлено запрошення на розгляд справи про порушення транспортного законодавства, що підтверджується реєстром відправлення рекомендованих листів із штампом Укрпошти від 30.12.2021, списком № 15625 згрупованих поштових відправлень листів, фіскальним чеком від 30.12.2021 та згідно з роздруківкою трекінгу відправлень з офіційного сайту Укрпошти відправлення було вручено позивачу «особисто» 05.02.2022. Відповідач наголошує на тому, що відправлення з 04.01.2022 перебувало на поштовому відділенні, яке обслуговує позивача, але з незрозумілих причин протягом місяця не отримувалось позивачем.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 15.11.2006, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 0028196, основним видом діяльності якого є 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с. 17).

На підставі направлення на рейдову перевірку від 11.11.2021 №014441 та графіку проведення рейдових перевірок Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки у період з 15.11.2021 по 21.11.2021 (а.с. 49), службовими особами відповідача 15.11.2021 на 227 км а/д Н-23 здійснено перевірку транспортного засобу марки DAF, модель XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки FLIEGL, модель SDS 390, номерний знак НОМЕР_2 , які відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 належать позивачу (а.с. 10).

За наслідками перевірки посадовими особами відповідача 15.11.2021 складено акт №308659 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому встановлено здійснення перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм на 24,6%, фактична вага транспортного засобу складає 49,825 т, чим порушено вимоги пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідальність за які передбачена абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 7).

Також, 15.11.2021 при здійсненні габаритно-вагового контролю транспортного засобу складено акт №039615 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким встановлено фактичну повну масу транспортного засобу 49,825 т (35,74 т маса вантажу + 7,385 т маса DAF + 6,7 т маса напівпричепа FLIEGL), при нормативно допустимій 40 т (а.с. 6).

Повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства, розгляд якої було призначено на 14.01.2022, направлено позивачу поштою 30.12.2021, 04.01.2022 поштове відправлення знаходилось у точці видачі, однак позивач отримав поштове відправлення лише 05.02.2022 (а.с. 53-55).

За результатами розгляду даної справи, 14.01.2022 Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області стосовно позивача винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308430. Вказаною постановою на підставі абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34 000,00 грн (а.с. 8).

Правомірність постанови відповідача від 14.01.2022 №308430 є предметом судового розгляду у даній справі.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про дорожній рух» (далі - Закон № 3353-ХІІ), Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-ІІІ), Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про дорожній рух», до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком № 1567, відповідно до пунктів 2, 3, 4 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Частинами 14, 17, 18, 19 статті 6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

За визначенням, наведеним в абзаці 54 статті 1 Закону № 2344-III, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Частиною 4 статті 48 Закону № 2344-III встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

За приписами частини 2 статті 29 Закону №3353 з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінетів Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №422 затверджено Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів (далі Порядок № 422).

Як передбачено пунктами 3, 4 Порядку № 422, зупинення транспортного засобу здійснюється для проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадовою особою в будь-який час на маршруті руху.

Водій транспортного засобу зобов`язаний надавати на час перевірки посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені законодавством, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи. Перевірка одного транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години.

З матеріалів справи слідує, що на виконання вимог ст.ст. 48, 49 Закону № 2344-ІІІ та пункту 4 Порядку №422, водій транспортного засобу ОСОБА_2 надав для перевірки наступні документи: посвідчення водія серії НОМЕР_5 , видане 26.06.2019, свідоцтво про реєстрацію сідлового тягача марки DAF, модель XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію напівпричепа марки FLIEGL, модель SDS 390, номерний знак НОМЕР_2 , серії НОМЕР_4 та квитанцію про зважування від 15.11.2021, видану ПАТ «Запоріжсталь», на підставі яких посадовою особою відповідача було здійснено рейдову перевірку вищезазначених транспортних засобів, шляхом проведення документально габаритно-вагового контролю (а.с. 50).

З наявних в матеріалах справи актів та постанови випливає, що позивача притягнуто до відповідальності відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» шляхом накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за перевезення подільного вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм на 24,6%, фактична вага транспортного засобу складає 49,825 т.

Стосовно посилання позивача на те, що в даному випадку було проведено габаритно-ваговий контроль, а не рейдову перевірку, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як зазначено вище, частиною 19 статті 6 Закону № 2344-III встановлено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право, зокрема, здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

Водночас пунктом 21 Порядку №1567 передбачено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що і було здійснено посадовою особою відповідача.

З матеріалів справи слідує, що на підставі направлення на рейдову перевірку від 11.11.2021 №014441 та графіку проведення рейдових перевірок Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки у період з 15.11.2021 по 21.11.2021 (а.с. 49), службовими особами відповідача 15.11.2021 на 227 км а/д Н-23 здійснено перевірку транспортного засобу марки DAF, модель XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки FLIEGL, модель SDS 390, номерний знак НОМЕР_2 , які відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 належать позивачу (а.с. 10).

Отже, посадовою особою відповідача проведено рейдову перевірку в межах якої здійснено габаритно-ваговий контроль, що у повній мірі відповідає положенням Закону №2344-III та Порядку №1567.

Щодо доводів позивача про те, що у спірному випадку він не є автомобільним перевізником, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

В розумінні вимог частини 18 статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах (стаття 33 Закону № 2344-ІІІ).

Таким чином, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажів.

З матеріалів справи встановлео, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є власником сідлового тягача марки DAF, модель XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепа марки FLIEGL, модель SDS 390, номерний знак НОМЕР_2 (а.с.50).

Позивач під час розгляду справи судом першої інстанції долучив до матеріалів справи договір, укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКТРАСТ-ЗАПОРІЖЖЯ» про найм (оренду) транспортного засобу, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Гармашовим Г.М. та зареєстрований в реєстрі за № 850.

Відповідно до пункту 1 вказаного договору позивач надає Товариству з обмеженою відповідальністю «МАКТРАСТ-ЗАПОРІЖЖЯ» у тимчасове платне користування транспортні засоби, зокрема, марки DAF, з номерним знаком НОМЕР_1 (а. с. 11-14).

Як видно з акта прийому-передачі від 13.04.2018, Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКТРАСТ-ЗАПОРІЖЖЯ» прийняло в оренду транспортний засіб марки DAF, з номерним знаком НОМЕР_1 та відповідно до рахунку-фактури № СФ-00054 від 30.11.2021 сплатило орендну плату у розмірі 8370,00 грн. (а.с. 15-16).

Водночас судом першої інстанції правильно встановлено, шо як під час перевірки, так і при розгляді матеріалів та винесенні постанови посадовими особами відповідача, позивачем та/або водієм ОСОБА_2 документальних доказів оренди ТОВ «МАКТРАСТ-ЗАПОРІЖЖЯ» транспортного засобу марки DAF, з номерним знаком НОМЕР_1 надано не було, у той час як відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, є обов`язковим документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для автоперевізника.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з пояснень водія, наданих під час проведення перевірки слідує, що водій транспортного засобу не повідомляв посадову особа відповідача про наявність будь-яких договорів: найму (оренди) транспортного засобу, експедиції або іншого договору, що встановлює правові підстави для користування і (або) розпорядження транспортним засобом марки DAF, з номерним знаком НОМЕР_1 .

При цьому, формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія під час перевірки, тобто саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи на підставі яких здійснюється перевезення та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем події, встановлюються фактичні обставини, зокрема, щодо перевізника.

З огляду на вказане, надані позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції документи не спростовують факт наявності встановленого порушення саме позивачем, оскільки обов`язок пред`являти такі документи під час перевірки уповноваженим посадовими особами чітко встановлений статтею 49 Закону №2344-ІІІ.

Більш того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно з пунктом 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998№ 1388 (далі - Порядок № 1388 у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Відповідно до пункту 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 № 379, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 27.01.2011 за № 123/18861 (далі - Інструкція № 379 у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій здійснюючи перевезення вантажів зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах використовується транспортний засіб (договір оренди та тимчасовий реєстраційний талон).

Правова позиція щодо необхідності оформлення тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб, який передано в тимчасове законне користування іншим особам, висловлена Верховним Судом у постанові від 20.12.2018 року по справі № 804/8740/16.

Таким чином, в даному випадку саме позивач, який є власником спірного транспортного засобу є перевізником в розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт» і, відповідно, несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів, оскільки факт перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів не спростовується матеріалами справи, що, насамперед, зумовлює накладення штрафу за таке порушення.

Щодо посилань позивача на товарно-транспортну накладну №53 від 15.11.2021, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Так, в матеріалах справи міститься товарно-транспортна накладна від 15.11.2021 № 53, з якої можна встановити, що водієм ОСОБА_2 здійснювалось перевезення товару, а саме 21,340 т шлаку 0-10, маса брутто якого складає 35,740 т (14,400 (тара) + 21,340 (нетто)), замовником якого виступало Товариство з обмеженою відповідальністю «АДАЛІД-ГРАН», а вантажовідправником Товариство з обмеженою відповідальністю «МКС ХОЛДИНГ» (а.с. 9).

Однак, з наданої водієм підчас перевірки квитанції про зважування від 15.11.2021 випливає, що ПАТ «Запоріжсталь» за замовленням ТОВ «РЕСАЙКЛІНГ СОЛЮШИНС» виготовив 35,740 т шлаку 0-10, отримувачем якого виступає Товариство з обмеженою відповідальністю «МКС ХОЛДИНГ» (а.с. 10), що свідчить про наявність суперечностей між документом, наданим водієм під час перевірки (квитанції про зважування), та товарно-транспортною накладною, долученою позивачем до матеріалів справи під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції.

Крім того, водієм під час перевірки були надані пояснення, зафіксовані в акті №308659 від 15.11.2021 та з яких можна встановити, що ним здійснювалося перевезення шлаку, відправником якого був саме ПАТ «Запоріжсталь», а не Товариство з обмеженою відповідальністю «МКС ХОЛДИНГ».

Вказані обставини свідчать про те, що за умови не пред`явлення під час перевіри та/або при розгляді матеріалів та винесенні постанови посадовими особами відповідача належних доказів того, що автомобільним перевізником у спірному випадку був не позивач, та з огляду на наявність суперечностей між пред`явленою під час перевірки квитанцією про зважування та наданою під час розгляду справи товарно-транспортною накладною, відсутні підстави для висновку про неправомірність винесення відповідачем постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу відносно позивача.

Щодо посилання позивача на неповідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, чим останнього позбавлено можливості подання відповідних пояснень, суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 25 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

З матеріалів справи встановлено, що запрошенням №106440/3.1/24-21 від 29.12.2021 позивача було викликано для розгляду справи про порушення транспортного законодавства на 14.01.2022.

Згідно з інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному сайті «Укрпошта» копію запрошення направлено на адресу позивача 30.12.2021 та з 04.01.2022 відправлення перебувало у поштовому відділенні, яке обслуговує позивача, проте було вручено йому лише 05.02.2022.

Вказане свідчить, що запрошення було направлено позивачу завчасно та останній мав можливість отримати дане запрошення починаючи з 04.01.2022, проте вказаним правом не скористався.

Пунктом 27 Порядку № 1567 передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач належним чином повідомив позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а у зв`язку із неявкою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, правомірно розглянув справу без її участі.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.02.2020 у справі № 820/4624/17.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм матеріального права, тому останнє підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року у справі №280/1903/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов