Справа № 300/398/23
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2023 р. справа № 300/398/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Главач І.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ), 06.02.2023 звернулася в суд із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (надалі, також - відповідач 2, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просить:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 07.10.2022 № 36 щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону № 1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу періоди роботи в колгоспі "Україна", с/с "Україна" та с/г ТОВ "Україна" по трудовій книжці НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву позивача від 03.10.2022 про призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону № 1058-IV.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем 2 протиправно, в порушення норм чинного законодавства, прийнято рішення від 07.10.2022 за № 36 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, з підстав відсутності у останньої необхідного стажу (29 років), та із не зарахуванням (виключенням) із страхового стажу позивача періодів роботи по трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки записи на титульній сторінці внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (наказ № 58 від 29.07.1993), а саме: відсутня дата заповнення трудової книжки. За доводами позивача, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця. З наведених підстав просила позов задовольнити повністю.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 13.02.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін за наявними матеріалами.

Відповідач 1 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 24.02.2023 за № 0900-0903-9/8245, який 28.02.2023 зареєстрований в суді. ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не погоджується з доводами ОСОБА_1 викладеними у позовній заяві, та вказує на їх безпідставність і необґрунтованість з огляду на наступні обставини. 03.10.2022 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком. ГУ ПФУ в Сумській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 36 від 07.10.2022, оскільки згідно з наданими документами страховий стаж позивача становить 27 років 06 місяців 25 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Листом відповідача 1 № 0900-0206-8/34992 повідомлено про результати розгляду заяви. Не зараховано періоди роботи в трудовій книжці НОМЕР_1 , так як записи на титульній сторінці внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме відсутня дата заповнення трудової книжки. Покликався на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. В свою чергу, позивачем не надано жодних документів на підтвердження звернення з відповідними заявами до роботодавців. Додатково звернуто увагу, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи в с/с "Україна" з 02.06.1991 по 02.10.1991, з 03.10.1994 по 30.06.1995 та з 01.11.1999 по 09.04.2022, які зазначені в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 , оскільки записи внесені з порушеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок громадян, а саме не титульній сторінці відсутня дата заповнення трудової книжки, а згідно довідки № Н-562/04-01 від 02.07.2019 відсутня інформація щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму фактичної участі у громадському господарстві та відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу. У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або у разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ.

28.02.2023 ГУ ПФУ в Сумській області направив суду клопотання про долучення доказів, де зазначено, що надати матеріали пенсійної справи позивача немає можливості, позаяк пенсіонер не перебуває на обліку в Сумській області.

Правом подання відзиву на позов відповідач 2 не скористався.

На виконання вимог пункту 5 ухвали суду від 13.02.2023 відповідач 1 скерував 07.03.2023 пояснення та копії документів пенсійної справи.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.

03.10.2022 ОСОБА_1 , досягнувши пенсійного віку, звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Головне управління Пенсійного фонду в Сумській області рішенням про відмову у призначенні пенсії від 07.10.2022 № 36, відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Необхідний страховий стаж - 29 років. Страховий стаж позивача - 27 років 6 місяців 25 днів. До страхового стажу не зараховані періоди роботи по трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки запис на титульній сторінці внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (наказ № 58 від 29.07.1993), а саме: відсутня дата заповнення трудової книжки. Страховий стаж зарахований по довідках та індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 0900-0206-8/34992 від 11.10.2022 надіслано оспорювано рішення позивачу.

Згодом позивач звернулась із зверненням щодо пенсійного забезпечення до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, яке листом від 24.01.2023 повідомило, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи в с/с "Україна" з 02.06.1991 по 02.10.1991, з 03.10.1994 по 30.06.1995 та з 01.11.1999 по 09.04.2002, які зазначені в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 , оскільки записи внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок громадян, а саме: на титульній сторінці відсутня дата заповнення трудової книжки, а в довідці № Н-562/04-01 від 02.07.20019 відсутня інформація щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму фактичної участі у громадському господарстві та відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу.

Не погоджуючись із відмовою в призначенні пенсії за віком, з метою захисту свого права позивач звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

За положеннями частини четвертої статті 26 Закону № 1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону № 1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004 року), зокрема, у статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

За змістом положень статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Водночас, відповідно до пункту 1 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року № 310, основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, яка ведеться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).

Згідно пункту 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Якщо колгоспник не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві з причин, визнаних правлінням чи загальними зборами колгоспників поважними, адміністрація колгоспу вносила відповідні записи до трудової книжки.

В разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в календарному обчисленні.

Якщо в колективному господарстві облік трудової участі провадився в людиногодинах, для обчислення страхового стажу за фактичною тривалістю людиногодини переводяться в дні. Переведення відпрацьованих працівником людиногодин у вихододні (трудодні) розглядається з урахуванням інформації щодо тривалості робочого дня в колгоспі, де працювала особа. У разі зберігання документів в архівній установі - на підставі інформації, наданої архівом.

У випадку представлення документів про трудову участь в колгоспі, виданих архівною установою, в яких зазначено тільки кількість відпрацьованих днів без зазначення інформації про встановлений мінімум трудової діяльності, особи, які звернулися за призначенням/ перерахунком пенсії повинні бути повідомлені про надання таких відомостей. При чому інформація щодо встановленого мінімуму трудової участі в господарстві повинна бути зазначена стосовно конкретної особи, яка звертається за пенсією. В іншому випадку стаж роботи в колгоспі обчислюється за фактичною тривалістю пропорційно відпрацьованому часу.

Як встановлено судом, згідно записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 23.09.1962 копія якої долучена до матеріалів справи позивач, зокрема серед іншого:

17.03.1983 - прийнята в члени колгоспу і на роботу - тваринником в колгосп "Україна" на підставі рішення правління від 17.03.1983 № 2 (запис № 1);

09.04.2022 - звільнена з роботи в сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю "Україна" згідно поданої заяви за згодою сторін ст. 36 п. 1 КЗпП України на підставі наказу № 4 від 09.04.2002 (запис № 3).

Відповідно доповнення до історичної довідки колгоспу "Україна" підтверджується, що розпорядженням Представника Президента в Галицькому районі від 30.11.1992 № 299 колгосп "Україна" зареєстровано як сільськогосподарська спілка селян "Україна". В 1997 році перереєстровано у спілку селян-власників "Україна". Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 28.03.2000 № 100 зареєстровано статус сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна". Товариство є правонаступником спілки селян-власників.

Згідно архівної довідки Архівного відділу Галицької районної державної адміністрації від 02.07.2019 № Н-562/04-01 ОСОБА_1 працювала дояркою з січня по травень 1983 року по жовтень 1999 року і її стаж роботи становив: при встановленому мінімумі 120, зокрема, 1991 року вироблено 103 людиноднів; 1994 року зазначено "-"; 1995 року - 301; 1999 року - 186; 2000, 2001, 2022 років зазначено "-".

В свою чергу, архівною довідкою від 07.07.2019 № Н-563-566/04-01 підтверджується виплата заробітної плати ОСОБА_1 в тому числі й за не враховані періоди, за винятком відсутніх відомостей за серпень, жовтень, листопад 1991 року, 1992-1994 роки

Суд зазначає, що позивач не може нести негативні наслідки у зв`язку із неправильним заповненням роботодавцем першої сторінки трудової книжки.

Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 в справі № 490/12392/16-а прийшов до висновку про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім того, суд бере до уваги і висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 06.03.2018 року у справі №754/14898/15-а про те, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Такі повноваження Пенсійного фонду повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, відповідач таким правом не скористався.

Верховний Суд у постанові від 06 березня 2018 року в справі № 127/9055/17 не заперечуючи проти права органів, що призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, зазначив, що таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за № 22-1(надалі - Порядок № 22-1).

Крім того, відповідачу слід врахувати, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав усі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Наявність сумнівів щодо записів в трудовій книжці може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу. Відсутність, не може нівелювати відомості трудової книжки, оформлені належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Таким чином, суд встановив, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи (скріплені підписами вповноважених осіб роботодавця та відповідними печатками) та підтверджує роботу позивача в оскаржені періоди. При цьому, суд не встановив жодних виправлень чи інших змін у трудовій книжці ОСОБА_1 . Тобто, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться відповідні записи про спірні періоди роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці відповідачем суду не надано. При цьому, відповідачем не заперечується їх достовірність, а тому відсутність додаткових відомостей, а саме довідки про кількість відпрацьованих вихододнів (трудоднів) не може бути підставою для не зарахування даного періоду в страховий стаж позивача.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21 червня 2019 року у справі №727/384/17.

При цьому, суд звертає увагу, що документи, які б свідчили про невиконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі в колгоспах з поважних чи не поважних причин відповідачем не надані та в матеріалах справи також відсутні.

Щодо посилань ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на відсутність інформації щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму фактичної участі у громадському господарстві у довідці № Н-562/04-01 від 02.07.2019, суд зазначає, що по-перше, в оспорюваному рішенні № 36 від 07.10.2022 відсутні будь-які зауваження щодо наданої довідки, а по-друге, як уже зазначалося судом, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

На підставі наведеного суд вважає, що дії відповідачів щодо відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду її роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 є протиправними, а заявлені вимоги у цій частині та у частині зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу роботи вказані періоди роботи в колгоспі "Україна", с/с "Україна", с/г ТОВ "Україна" підлягають до задоволення.

Щодо покликання на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 300/4865/22, то суд до уваги не бере, позаяк рішення судів першої інстанції, на відміну від суду касаційної інстанції не є судом права, тобто тією судовою інституцією, завданням якої є формулювання висновків щодо правильного застосування норм матеріального та процесуального права. Більше того, у справі № 300/4865/22 суд першої інстанції надав оцінку запису про звільнення у трудовій книжці, який не завірено печаткою підприємства.

Стосовно правового висновку Верховного Суду у постанові № 938/792/21 від 08.02.2023, то такий стосується відмінних правовідносин (не звернення позивача за останнім місцем роботи з проханням усунути недоліки трудової книжки для встановлення факту приналежності останньої).

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції за прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (пункт 4.1 Порядку № 22-1).

Тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

За таких обставин, з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача суд вважає необхідним зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.10.2022 про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення по суті заяви із урахуванням висновків суду.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідачі не діяли на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Наявною в матеріалах справи квитанцією № 156091732 від 02.02.2023 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1 073,60 грн (а. с. 1).

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача підлягає солідарному та пропорційному стягненню сплачений судовий збір у загальному розмірі 1 073,60 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 07.10.2022 № 36 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_3 ) до страхового стажу періоди роботи в колгоспі "Україна", с/с "Україна", с/г ТОВ "Україна" згідно трудової книжки НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву від 03.10.2022 про призначення пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_3 ) частину сплаченого судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40030, код ЄДРПОУ - 21108013) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_3 ) частину сплаченого судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідачам рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_3 );

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088);

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40030, код ЄДРПОУ - 21108013).

Суддя Главач І.А.