Справа № 160/20644/22
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.12.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області , в якій позивач просить:
Позивач вважає, що оскільки податкова перевірка, за результатами якої було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, була проведена відповідачем без його повідомлення та без його присутності та участі, а також без будь-якого повідомлення, його як платника податків, про її призначення чи проведення, без попереднього вручення йому чи його законному представнику копії наказу про призначення такої податкової перевірки, а так само без ознайомлення з направленнями на податкову перевірку і без врученням акту за результатами такої податкової перевірки, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому, позивач додаткового зазначив, що відповідачем було грубо порушено вимоги статей 76, 77, 78, 80 та 81 ПК України в частині порушення визначеного порядку проведення податкових перевірок, а також порушенням визначеного порядку допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення податкових перевірок.
Ухвалою суду від 16.01.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
09.02.2023 року на адресу суду від відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що в ході проведення перевірки продавцем ОСОБА_2 , проведено розрахункову операцію з продажу електронної сигарети «ELF BAR 1500», яка не була маркована акцизною маркою встановленого зразка - на суму 240,00 грн., без видачі (роздрукування) відповідного розрахункового документу (чека РРО) чим порушено вимоги п. 1, 2, ст. З Закону №265/95.
Крім того, перевіркою встановлено порушення вимог абз. 3. ч.4 ст. 11 та ч.21 ст.15 Закону України №481/95-ВР, за що передбачена відповідальність абз.20 ч. 2 ст. 17 та абз. 7 ч.2 ст.17 зазначеного Закону України, а саме - виробництво, зберігання, транспортування, реалізація фальсифікованих тютюнових виробів, тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, та роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявної ліцензії -загальна сума виявлених тютюнових виробів згідно опису (додається у додатках) складає 211 135,00 грн.
14.02.2023 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про зміну підстав, якою фактично позивачем змінено підстави позову, наведені в позовній заяві та зазначено, що наказ на проведення перевірки було оформлено з грубим порушенням вимог пункту 81.1 статті 81 ПК України.
Так, відповідно до пункту 75.1.3 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України повинні бути зазначені прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється.
Однак, всупереч вимогам пункту 81.1 статті 81 ПК України у Наказі взагалі відсутнє прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється, а лише наявна адреса і найменування об`єкта, перевірка якого проводиться - це господарська одиниця з продажу тютюну, тютюнових виробів та електронних сигарет за адресою: АДРЕСА_2 , яка дійсно повинна вказуватися додатково до прізвища, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється, у разі проведення перевірки в іншому місці.
Таким чином, за відсутності вищезазначених відомостей, з наказу неможливо встановити суб`єкта фактичної перевірки, тобто фактичну перевірку якої конкретно фізичної чи юридичної особи - платника податків ним доручено провести.
Як вказує позивач, у самому наказі відсутні як прізвища, ім`я, по батькові фізичної особи, так і найменування юридичної особи, перевірку якої доручено провести, а також відсутні реквізити код ЄДРПОУ чи РНОКПП, що дають змогу її ідентифікувати, тобто не визначений сам суб`єкт - платник податків, що має перевірятися і який особисто чи через свою посадову (службову) особу має право та обов`язок допустити чи не допустити до проведення перевірки.
Тому і особи які мали б здійснювати допуск до проведення перевірки за наказом від імені певного платника податків, навіть теоретично не могли б здійснити такий допуск за наказом, у якому взагалі відсутні дані передбачені пунктом 81.1 статті 81 ПК України про платника податків, який перевіряється.
17.02.2023 року на адресу суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано позицію, викладену в адміністративному позові та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Ухвалою суду від 21.02.2023 року прийнято до розгляду заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зміну підстав позову.
Встановлено відповідачу десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали суду для подання пояснень щодо заяви про зміну предмета позову.
В задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.
24.02.2023 року на адресу суду від контролюючого органу надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній проти задоволення позовних вимог заперечував, та підтримав позицію, викладену у письмовому відзиві на позовну заяву, та зазначено, що міркування позивача ґрунтуються виключно на формальних запереченнях щодо встановлених порушень.
03.03.2023 року на адресу суду від контролюючого органу надійшли пояснення з урахуванням заяви про зміни підстав позову, в яких останній проти задоволення позовних вимог заперечував, та підтримав позицію, викладену у письмовому відзиві на позовну заяву, та зазначено, що здійснення функцій, витрачених законодавством у сфері виробництва і г обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
Як зазначає відповідач, в даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
03.03.2023 року на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких було підтримано позицію, викладену в адміністративному позові та зазначено, що, оскільки перевірку ФОП ОСОБА_1 було розпочато без наявності достатніх правових підстав та без дотримання процедури допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення податкової перевірки, а вказані в акті порушення та висновки належним чином документально чи іншими доказами не підтверджені і висновки акту фактичної перевірки не відповідають дійсності, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню.
15.03.2023 року на адресу суду від контролюючого органу надійшли письмові заперечення, в яких останній проти задоволення позовних вимог заперечував, та підтримав позицію, викладену у письмовому відзиві на позовну заяву.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, керуючись вимогами пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5, 80.2.2, п. 80.2. ст. 80 ПК України, на підставі наказу № 547-п від 28.01.2022 року та направлень №404, №405 від 28.01.2022 року, проведено фактичну перевірку господарської одиниці з продажу тютюну, тютюнових виробів та електронних сигарет за адресою: АДРЕСА_2 .
За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки №441/04/36/07/09/РРО/ НОМЕР_1 від 10.02.2022 року, в якому встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 , а саме:
- п.1,2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) (далі - Закон №265), в частині проведення розрахункових операцій із застосуванням реєстратора розрахункових операцій, без роздрукування та видачі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових;
- абз. 3. п.3 ст. 11 та ч.25 ст.15 Закону України №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями) в частині ведення господарської діяльності без наявності відповідної ліцензії та зберігання, транспортування, реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка;
- п.85.2 ст.85 ПК України, в частинні не надання у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки;
- ст.2,21,22,23,24 Кодексу законів про працю України, в частині допуску до роботи працівника без належного оформлення.
Отже, правомірність винесеного ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкового повідомлення-рішення є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).
Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема (1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, (2) а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;
- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
Суд вказує, що у постанові від 11 червня 2019 року у справі №1440/2045/18, Верховний Суд зауважив, що для зазначення підстави для проведення перевірки недостатньо вказати номер підпункту статті ПК України, особливо, якщо вказаний підпункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.
Також, у постанові від 19 листопада 2020 року у справі №160/7971/19, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для направлення справи на новий розгляд, оскільки суди попередніх інстанцій не з`ясували, яке саме порушення допустив позивач, яке могло бути підставою для проведення перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, та не встановили, чи наявні у спірному наказі посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють.
Отже, Верховним Судом уточнено і розширено підхід щодо застосування підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, як підстави для призначення фактичної перевірки. При здійсненні такого призначення контролюючий орган повинен зазначити одну із підстав, визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, й у разі, якщо такою підставою є наявність та/або отримання інформації про порушення платником податків вимог законодавства, конкретизувати останню.
Таким чином, суд дослідивши зміст наказу № 547-п від 28.01.2022 року на підставі якого проведено фактичну перевірку, вказує, що останній прийнятий без зазначення підстав визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а також не зазначено інформацію, що стала підставою для призначення фактичної перевірки щодо порушення платником податків вимог законодавства із конкретизацією такої інформації, що свідчить про його безпідставність та необґрунтованість.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити і про таке.
Як встановлено судом, наказом № 547-п від 28.01.2022 року призначено фактичну перевірку господарської одиниці з продажу тютюну, тютюнових виробів та електронних сигарет за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Будівельників, 27-А, ТЦ «Терра».
Вказані обставини не спростовуються контролюючим органом.
Враховуючи вказане, суд зауважує на наступному.
Згідно з підпунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Отже, у посадової особи контролюючого органу виникає право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення та за умови пред`явлення направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення, оформлених відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України. При цьому одним із обов`язкових реквізитів наказу є зазначення суб`єкта господарювання, щодо якого призначається перевірка.
Як встановив суд, що ГУ ДПС у наказі № 547-п від 28.01.2022 року та направленнях №404, №405 від 28.01.2022 року не вказали, як найменування позивача, так і відомості щодо належного йому коду (РНОКПП).
Враховуючи викладене, суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 березня 2021 року у справі №803/1171/17, згідно з яким відсутність можливості ідентифікувати суб`єкта підприємницької діяльності, який повинен бути інспектований, має наслідком скасування наказу про призначення такої перевірки.
Відтак, суд зауважує на наступному.
У постанові від 08 вересня 2021 року (справа №816/228/17) Велика Палата Верховного Суду сформулювала наступний правовий висновок: «У разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.
Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.
При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення».
Таким чином, головним критерієм, покладеним в основу визнання правових актів органу державної влади незаконними з процедурних підстав, є порушення адміністративних процедур, покликаних забезпечувати платникам податків реалізацію й захист їх прав.
Як уже було вказано вище, у наказі на проведення перевірки реквізити суб`єкта господарювання, щодо якого призначено контрольний захід, належать до обов`язкових.
Неможливість ідентифікації такого суб`єкта господарювання має наслідком незаконність наказу про проведення такої перевірки через допущення істотних недоліків при його оформленні, а, відповідно, і податкового повідомлення-рішення, прийнятого за наслідками такої перевірки.
При цьому, судом також встановлено, що наказ № 547-п від 28.01.2022 року, на підставі якого проведено фактичну перевірку, прийнятий без зазначення підстав визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а також в ньому не зазначено інформацію, що стала підставою для призначення фактичної перевірки щодо порушення платником податків вимог законодавства із конкретизацією такої інформації, що додатково свідчить про його безпідставність та необґрунтованість.
Зазначені порушення процедури проведення перевірки є самостійними підставами для визнання висновків такої перевірки необґрунтованими, не перевіряючи їх по суті виявлених порушень, що тягне за собою скасування прийнятих актів індивідуальної дії.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 01.06.2022 року у справі №520/7331/21.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський