Справа № 400/1890/23
Суддя: Фульга А. П.
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 р. № 400/1890/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Фульги А.П., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056,

про:визнання протиправними та скасування постанов від 23.02.2023 ВП №№ 69168269, 69168074, 69148862, 69243157, 69229226,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просить визнати протиправними та скасувати постанови Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення виконавчого збору ВП № 69168269 від 23.02.2023 року, ВП № 69168074 від 23.02.2023року, ВП №69148862 від 23.02.2023 року, ВП №69243157 від 23.02.2023 року, ВП № 69229226 від 23.02.2023року.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що відсутні правові підстави щодо стягнення виконавчого збору, оскільки фактичного стягнення суми на користь стягувача з боржника не здійснено.

Відповідач надав відзив на позов в якому проти задоволення позову заперечував.

Вивчивши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 з 16.05.2013 року обіймає посаду виконавчого директора ТОВ "Миколаївський завод залізобетонних виробів" (далі - ТОВ МЗЗВ). У власності ТОВ наявні спеціалізовані вантажні бетонозмішувачі, в тому числі транспортний засіб КАМАЗ 6520, державний номерний знак НОМЕР_1 .

В червні 2022 року позивачка довідалась про те, що на примусовому виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувають постанови BM №00006039 від 06.01.2022р., BM №00009670, від 09.02.2022р., ВМ №00009689, від 10.02.2022р., ВМ №00009698 від 11.02.2022р. та BM №00009712 від 11.02.2022р. винесені Державною службою України з безпеки на транспорті у справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, якими позивача, як керівника ТОВ "МЗЗВ";, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Дані постанови було винесено в зв`язку з тим, що в різні години та дні було зафіксовано що транспортний засіб, що належить підприємству на якому позивачка обіймає посаду виконавчого директора, рухався по автомобільній дорозі з перевищенням нормативних параметрів, визначених п.22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 41,1% (10,892 тон).

Не погоджуючись із вказаними Постановами про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2 звернулась до Центрального районного суду м.Миколаєва з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання їх протиправними.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2022 року по справі 490/2183/22 позов задоволено. Скасовано постанови ВМ №00006039 від 06.01.2022p.,BM №00009670, від 09.02.2022р., ВМ №0000968 від 10.02.2022р., BM №000009698 від 11.02.2022р. та BM №00009712 від 11.02.2022р. про притягнення

ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП та накладення на неї адміністративних стягнень у вигляді штрафу.

Постановою П?ятого апеляційний адміністративного суду від 24 січня 2023року апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задоволено.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2022 року скасовано. В задоволенні позову відмовлено.

У зв`язку зі скасуванням рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2022 року, позивачка в добровільному порядку сплатила суми штрафів за вказаними постановами: платіжним дорученням №8347 від 30.01.2023 року сплачено суму штрафу згідно постанови серії ВМ №00009698 від 11.02.2022р. у розмірі 51000,00 гривень; платіжним дорученням №8349 від 30.01.2023 року сплачено суму штрафу згідно постанови серії BM №00009670від 09.02.2022р. у розмірі 34000,00 гривень; платіжним дорученням №8350 від 30.01.2023 року сплачено суму штрафу згідно постанови серії ВМ №00009712 від 07.02.2022р. у розмірі 34000,00 гривень; платіжним дорученням № 8351 від 30.01.2023 року сплачено суму штрафу згідно постанови серії BM №00009689 від 10.02.2022р. у розмірі 51000,00 гривень; платіжним дорученням № 8352 від 30.01.2023 року сплачено суму штрафу згідно постанови серії ВМ №600006039 від 06.01.2022р. у розмірі 34000,00 гривень.

В цей час в Інгульському відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вже було відкрито виконавчі провадження №69148862 від 02.06.2022; №69168074 від 07.06.2022; № 69243157 від 15.06.2022; №69229226 від 15.06.2022; №69168269 від 07.06.2022. на виконання вищезазначених постанов Державної служби України з безпеки на транспорті. 01.02.2023р. позивачка повідомила відповідача про сплату штрафів в добровільному порядку. Відповідач виніс постанови про закінчення виконавчих проваджень та оскаржувані в даній справі постанови про стягнення виконавчого збору.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України,Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404- VIII (надалі - Закон № 1404-VIII).Закон № 1404-VIII визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до законупідлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 1 Закону № 1404-VII закріплено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Як було встановлено судом згідно матеріалів справи, постанови які перебували на виконанні у відповідача, про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності ВМ №600006039 від 06.01.2022р., BM №00009670 від 09.02.2022р., BM №600009689 від 10.02.2022р., BM №00009698 від 11.02.2022р. та BM №00009712 від 11.02.2022р. на адресу позивачки зазначену в Єдиному державному демографічному реєстрі не направлялись.

Відповідно до п.1, 10 ч.4 ст.4 Закону "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред?явлення: якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Аргументом позивача серед інших було те, що оскільки зазначені постанови Державної служби України з безпеки на транспорті не набули законної сили в зв`язку з неналежним направленням цих постанов ОСОБА_2., їх було передчасно всупереч нормам діючого законодавства передано на примусове виконання, а Інгульський відділ ДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) розпочав примусове стягнення за постановами, що не набули законної сили та протиправно виніс постанови про стягнення виконавчого збору.

Такі доводи позивачки в даній справі судом не приймаються до уваги, так як вони можуть ставити під сумнів лише законність постанов про відкриття виконавчого провадження Інгульського відділу ДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса) №69148862 від 02.06.2022; № 69168074 від 07.06.2022; № 69243157 від 15.06.2022; №69229226 від 15.06.2022 ; № 69168269 від 07.06.2022., а таке питання не вирішувалось ні в даній справі ні в інших провадженнях, постанови є чинними.

Позивачкою дійсно вчасно було сплачено штраф після набрання законної сили постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду, але виконавче провадження було вже відкрито до оскарження в судовому порядку постанов про притягнення до адміністративної відповідальності. Стаття 300-2 КУпАП в даному випадку застосуванню не підлягає.

Виконавчі провадження відповідачем було закінчено за п.9 ч.1 ст.39 Закону в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII, в зв`язку з тим, що позивачкою було погашено суму боргу перед стягувачем, відповідачем було винесено постанову про

закінчення виконавчих проваджень згідно п.9 ч.1 ст.39 Закону № 1404- VIII.

Згідно п.8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку , визначеному ст. 27 Закону № 1404-VIII.

Згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Згідно ч.2 ст.27 виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

При цьому норми статті 27 Закону № 1404-VIII містять вичерпний перелік підстав та умов, за якими виконавчий збір не стягується, зокрема визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В нашому випадку рішення позивачкою було виконано після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом не приймається посилання позивачки на ч.7 ст. 27 ЗУ № 1404-VIII, так як дане положення передбачає що виконавчий збір не стягується у випадку закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі скасуванням рішення, що підлягало виконанню.

Зважаючи на вищевикладене, на думку суду, оскаржувані в даній справі постанови Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення виконавчого

збору ВП №69168269 від 23.02.2023 року, ВП № 69168074 від 23.02.2023 року, ВП №69148862 від 23.02.2023 року, ВП № 69243157 від 23.02.2023 року, ВП № 69229226 від 23.02.2023 року було винесено згідно діючого законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу .

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинстватУкраїни передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суді дійшов висновку про відмову в задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056 код) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя А. П. Фульга