Справа № 160/17386/22
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мед-Сервіс Харків" про стягнення штрафу,-
Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області через систему «Електронний суд» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Сервіс Харків», в якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю МЕД-СЕРВІС ХАРКІВ на позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що позивач жодним чином не довів обставини, на які посилається в своєму позові, оскільки в діях Товариства з обмеженою відповідальністю МЕД-СЕРВІС ХАРКІВ відсутні ознаки порушення вимог Закону України Про рекламу.
Крім того, у відзиві відповідач зазначає, що позивачем на його адресу направлялася лише позовна заява, будь-яких додатків вони не отримували.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Сервіс Харків» про стягнення коштів - залишено без руху. Зобов`язано позивача надати до суду докази надіслання відповідачу додатків до позовної заяви (оригіналу (або засвідченої копії) квитанції про сплату послуг поштового зв`язку, та опису вкладення до цінного листа, складеного працівником відділу поштового зв`язку).
На виконання вимог ухвали суду позивачем надано докази надіслання відповідачу позовної заяви з всіма доданими додатками, що підтверджується квитанцією про сплату послуг поштового зв`язку із описом вкладення до цінного листа (за переліком 21 найменувань вкладень).
Позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній просив відхилити доводи відповідача, зазначені у відзиві та задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, відповідно до п.46 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету міністрів України Харківською міською радою було подано інформацію про невиконання вимоги усунення порушень у визначений строк. Згідно з Рішенням від 08.09.2021 №723 про демонтаж спеціальних конструкцій, які розміщені на території міста Харкова з порушенням законодавства про рекламу, виявлено розміщенні зовнішньої реклами щити на фасаді з інформаційними полями: «АПТЕКА МЕД-СЕРВІС ХАРКІВ» «АПТЕКА....» за адресою: пр. Перемоги, 50е, пр. Перемоги, 73в, пр. Науки, 39, вул. Ак. Проскури, 3в у м. Харкові, з ознаками порушення ч.1 ст.16 Закону України «Про рекламу», а саме: без наявності дозволу на розміщення зовнішньої реклами.
На юридичну адресу ТОВ «Мед-сервіс Харків» було надано вимоги від 28.10.2021 №7.4-4691НС-21 (надіслана засобами поштового зв`язку фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 02.11.2021р.) та від 17.12.2021 №7.4-7204НС21 (отримана директором особисто під підпис 28.12.2021р.) про надання документів, усних та/або письмових пояснень, необхідних для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, а також інформації щодо вартості реклами.
Головним управлінням було складено протоколи про порушення законодавства про рекламу від 15.11.2021 № 431, № 433, № 434, а також прийняті рішення про початок розгляду справ про порушення законодавства про рекламу від 14.12.2021 №447, №449, №450.
Листом (Вимога) від 17.12.2021 вих. № 7.4-7204НС-21 Головним управлінням було повідомлено відповідача про засідання щодо розгляду справи порушення законодавства про рекламу 18.01.2022 о 10 год. 00 хв., лист отримано особисто під підпис директором Товариства 28.12.2021, клопотань про перенесення дати засідання про розгляд справи до Головного управління не надходило.
ТОВ МЕД-СЕРВІС ХАРКІВ на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області направило лист №55 від 18.01.22р. з поясненнями, в якому зазначили, про відсутність документації на вивіски, що знаходять за адресами м.Харків, пр. Перемоги, 50е, пр. Перемоги, 73в, пр. Науки, 39, вул. Ак. Проскури, 3в, що пов`язано з тим, що вказані вивіски були встановлені понад 10 років тому.
Листом від 20.01.2022 №7.4/1181/22 Головним управлінням було повідомлено відповідача про те, що засідання стосовно розгляду справ про порушення Закону України «Про рекламу» відбулось 18.01.2022 о 10 год. 00 хв. в приміщенні Управління захисту споживачів Головного управління за адресою: м.Харків, вул.Сумська, 45.
Головним управлінням відповідачу надіслано примірники рішень про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 18.01.2022р. №31, №32, №33, №34, примірники приписів від 18.01.2022р. №30, №31, №32, №33, та примірники протоколів засідання від 18.01.2022р. №31, №32, №33, №34, про що свідчить лист Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 20.01.2022р. №7.4/1181/22.
Зважаючи на те, що відповідачем штрафи у добровільному порядку не сплачені та в судовому порядку рішення про накладення штрафів не оскаржувались, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Законом України Про рекламу № 270/96-ВР від 03.07.1996 р. визначено засади рекламної діяльності в Україні, врегульовано відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.
Відповідно до статті 1 Закону №270/96-ВР, реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами;
Зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.
Приписами частини 1 статті 16 Закону №270/96-ВР визначено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Зовнішня реклама на територіях, будинках та спорудах розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб).
Відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами, регулюють Типові правила розміщення зовнішньої реклами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року №2067 (далі - Типові правила №2067).
У пункті 2 Типових правил №2067 зазначено, що місце розташування рекламного засобу - площа зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту, що надаються розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особою); спеціальні конструкції - тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та неназемні (повітряні), плоскі та об`ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами.
Згідно пункту 3 Типових правил №2067 зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.
Відповідно до частини 8 статті 8 Закону №270/96-ВР розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.
Вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою (ч. 6 ст. 9 Закону №270/96-ВР).
За визначенням, наведеним у пункті 2 Типових правил №2067, вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.
Пунктом 48 Типових правил №2067 визначено, що вивіски чи таблички: - повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов`язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються; - не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків; - не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об`єктах незавершеного будівництва; - площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів.
Забороняється вимагати від суб`єктів господарювання будь-які документи для розміщення вивісок чи табличок, не передбачені законодавством.
Статтею 26 Закону №270/96-ВР визначено, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами. На вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.
Згідно статті 27 Закону №270/96-ВР, особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону. Норми цієї статті не поширюються на порушення, зазначені у статті 24 -1 цього Закону (частина перша).
Частиною 2 статті 27 Закону № 270/96-ВР передбачено, що за порушення законодавства про рекламу несуть: 1) рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно; 2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами; 3) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.
Відповідно до частини 7 статті 27 Закону № 270/96-ВР у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) регулює Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693 (далі - Порядок № 693).
Відповідно до пункту 11 Порядку № 693 накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.
Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду (п. 12 Порядку № 693).
Пунктом 9 Порядку № 693 встановлено, що підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою.
Згідно з пунктом 16 Порядку № 693 справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до пункту 18 Порядку №693 за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.
Згідно з пунктом 19 Порядку №693 рішення у справі може бути оскаржено в установленому порядку.
Пунктом 20 Порядку №693 передбачено, що сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.
Штрафні санкції до порушників законодавства про рекламу застосовуються на підставі рішення Держпродспоживслужби, яке приймається за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, підставою для початку розгляду якої, у свою чергу, є протокол про порушення законодавства про рекламу.
Сума штрафної санкції, визначена за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, після закінчення строку на оскарження відповідного рішення, якщо його не було оскаржено, набуває статусу узгодженого грошового зобов`язання та підлягає сплаті до державного бюджету.
Не сплачені у добровільному порядку узгоджені штрафні санкції за правопорушення законодавства про рекламу підлягають стягненню з винних осіб у судовому порядку.
Суд звертає увагу, що вимогою заявленого позову є стягнення заборгованості зі сплати штрафних санкцій за правопорушення законодавства про рекламу, у зв`язку з чим предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення відповідної заборгованості в судовому порядку: дотримання суб`єктом владних повноважень встановленої процедури прийняття рішення про застосування штрафних санкцій; узгодження визначеного у рішенні грошового зобов`язання; сплата узгоджених грошових зобов`язань у встановлений законом строк.
Заперечуючи проти позову, відповідач фактично висловлює незгоду з рішеннями позивача, на підставі яких застосовано штраф, заперечує наявність порушень, визначених у цих рішеннях. Вважає, що ним не порушено Закону України Про рекламу.
Проте, питання правомірності визначених суб`єктом владних повноважень застосування штрафних санкцій у відповідних рішеннях не охоплюється предметом цього позову, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Оскільки рішення позивача про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 18.01.2022 №31, №32, №33, №34 відповідачем не оскаржені, штраф у добровільному порядку не сплачено, то відповідно факт вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.27 Закону України Про рекламу, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Відповідач під час розгляду справи обставин наявності у нього спірної заборгованості, не сплаченої у встановлені законом строки, що є предметом розгляду даної адміністративної справи, не спростував.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, на підставі викладеного, враховуючи те, що заявлену до сплати суму штрафу у встановлені строки відповідач не сплатив, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова