Справа № 380/16204/22
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , , РНОКПП НОМЕР_1 ), до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України ( АДРЕСА_2 ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України, у якій просить суд:

- скасувати наказ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України від 01.11.2022 за № 261-рс в частині відрядження військовослужбовця ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що згідно наказу Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 року «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» ст. 20.3 п. Г, одночасно з постановою BJIK в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, - непридатні до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах. Згідно статті 22.12 зазначеного Положення, Постанови ВЛК щодо військовослужбовців, які визнані непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатними до військової служби у мирний час, обмежено придатними у воєнний час, повинні бути реалізовані негайно. Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно. Враховуючи той факт, що військова частина не забезпечила виконання статті 22.12. вказаного положення, позивач і далі, будучи обмежено придатним, продовжує займати бойову посаду у військовій частині, що в свою чергу є грубим порушенням ст. 20 п. Г зазначеного положення. 08.11.2022 року позивача було проінформовано про наказ КВ (Ж Захід від 01.11.2022 року за № 261-PC, що, не зважаючи не той факт, що він визнаний обмежено придатним за станом здоров`я до військової служби, відповідним наказом він буде відряджений до виконання бойових завдань на Схід України. Вказаний наказ про переведення позивача на бойову посаду в зону бойових дій, виходячи із стану здоров`я позивача є необгрунтованим та таким, що порушує чинне Законодавство України.

Ухвалою судді від 11.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позов. На обґрунтування заперечення зазначає, що порядок видачі наказів командира військової частини по особовому складу, регламентується вимогами Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333. На адресу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за підписом командира військової частини НОМЕР_2 , надійшов План переміщення осіб рядового та сержантського складу військової частини НОМЕР_2 у 2022 році від 31.10.2022 №2113кп/вих. На підставі вищезазначеного Плану переміщення та згідно наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 261-PC від 01.11.2022 року солдата ОСОБА_1 , механіка-водія механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, було призначено водієм взводу охорони роту охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відтак, солдата ОСОБА_1 , з урахуванням стану здоров`я, було призначено, а не відряджено, як помилково позивач зазначає у своєму позові, з бойової військової частини НОМЕР_2 (окремої механізованої бригади, яка залучена до участі в бойових діях) до ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не залучений до участі в бойових діях (з бойової військової частини у не бойову військову частину (установу)).

Третя особа правом подання пояснень на позовну заяву не скористався, у зв`язку з чим судом вирішено проводити розгляд справи в силу вимог ч.6 ст. 162 КАС України.

Всебічно дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив наступне.

Військовослужбовець ОСОБА_1 , який проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_2 у відповідності до висновку військово-лікарської комісії визнаний обмежено придатним до військової служби.

Згідно з наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 01.11.2022 №261-РС відповідно до пунктів 82,257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованих осіб рядового, сержантського складу' НОМЕР_4 окремої механізованої бригади увільнити від займаних посад і призначити: Солдата ОСОБА_1 , механіка-водія механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, водієм взводу охорони роти ІНФОРМАЦІЯ_2 , ВОС 790037А.

Позивач, вважаючи протиправні дії відповідача щодо винесення наказ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України від 01.11.2022 за № 261-рс в частині відрядження військовослужбовця ОСОБА_1 , звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

Пунктом 3 вказаного вище Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною 1 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

В подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався та триває й досі.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до статті 1 вищезазначеного Закону встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно частини 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає, зокрема, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу.

Відповідно до Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:

- наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;

- наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;

- забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Таким чином, військовослужбовці призначаються на посади та звільняються з посад наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.

Порядок видачі наказів командира військової частини по особовому складу, регламентується вимогами Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333 (далі - Інструкція №333).

Згідно пункту 1.1 ця Інструкція №333 визначає: порядок видання, обліку, зберігання, розсилки наказів по особовому складу і облікових документів.

Згідно пункту 11.1. Інструкції №333 накази по особовому складу є основними документами, які визначають службове становище офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (зі змінами) (далі - Положення), і наказами Міністерства оборони надано право присвоєння військових звань, призначення на посади, укладення і продовження строку контракту, звільнення з військової служби.

Згідно пункту 11.2. Інструкції №333 наказами по особовому складу оформлюються такі зміни в службовому становищі офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу:

- укладення контракту, продовження строку контракту;

- присвоєння і поновлення у військовому званні;

- призначення на посади (у тому числі у разі зміни назви посади, військово- облікової спеціальності, військового звання за штатом), переміщення по службі, зарахування в розпорядження, продовження строків перебування на посадах;

- направлення за кордон у відрядження з увільненням від займаних посад;

- направлення до інших військових формувань з виключенням їх зі списків особового складу Збройних Сил;

- відрядження до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на військовій службі;

- залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі;

- звільнення з військової служби;

- прийняття до Збройних Сил із зарахуванням їх до списків особового складу Збройних Сил з інших військових формувань, присвоєння особистих номерів;

- прийняття (призов) на військову службу;

- зарахування слухачами військових навчальних закладів, ад`юнктами, докторантами, закінчення військових навчальних закладів, ад`юнктури, докторантури;

- виключення зі списків особового складу Збройних Сил (померлих, загиблих і позбавлених військового звання);

- присвоєння особистих номерів.

Правила складання наказів по особовому складу також визначені пунктом 12 Інструкції №333.

Відповідно до підпункту 3 пункту 82 Положення №1153 призначення військовослужбовців на посади здійснюються: на нижчі посади за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово - лікарської комісії.

Згідно пункту 257 Положення №1153 для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85,87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, зазначених пунктом 112 цього Положення.

Окрім Положення №1153, порядок проходження військової служби в Збройних Силах України регламентується Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009 (далі - Інструкція № 170).

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 170 військовослужбовці Збройних Сил України призначаються на військові посади, передбачені штатами (штатними розписами) військових частин. Призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі здійснюються за результатами оцінювання на підставі Резерву кандидатів для просування по службі, Плану переміщення по службі з числа військовослужбовців, подань, службових документів, визначених підпунктом 5 пункту 1.5, пунктом 1.6 розділу І цієї Інструкції посадових осіб, а також рішень колегіальних органів, утворених відповідно до чинного законодавства України.

Суд встановив, що до управління оперативного командування «Захід», за підписом командира військової частини НОМЕР_2 , надійшов План переміщення осіб рядового та сержантського складу військової частини НОМЕР_2 у 2022 році від 31.10.2022 №2113 кп/вих.

На підставі вищезазначеного Плану переміщення та згідно наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 261-PC від 01.11.2022 року солдата ОСОБА_1 , механіка-водія механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, було призначено водієм взводу охорони роту охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також суд звертає увагу, що солдата ОСОБА_1 , з урахуванням стану здоров`я, було призначено, а не відряджено, як помилково позивач зазначає у своєму позові, з бойової військової частини НОМЕР_2 (окремої механізованої бригади, яка залучена до участі в бойових діях) до ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не залучений до участі в бойових діях (з бойової військової частини у не бойову військову частину (установу)).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , , РНОКПП НОМЕР_1 ), до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України ( АДРЕСА_2 ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про скасування наказу відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М. Брильовський