Справа № 520/3045/22
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 р. № 520/3045/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ІСПОЛІН" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ІСПОЛІН" (вул. Новгородська, буд. 87, м. Харків, 61166) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 04.01.2022, яке прийнято Головним управління ДПС у Харківській області щодо ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ІСПОЛІН"" (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39925123);

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області на користь ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ІСПОЛІН"" (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39925123) судові витрати на сплату судового збору та витрати на надання правничої допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірністю рішення відповідача, з огляду на неправильне застосування останнім норм матеріального права та неврахування наданих позивачем документів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження.

Представником Головного управління ДПС у Харківській області відзив на адміністративний позов, в якому проти задоволення заявлених позовних вимог заперечував.

Представник позивача надіслав до суду заперечення, щодо позиції відповідача.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя у період з 12.12.2022 по 27.12.2022 та з 02.01.2023 по 08.01.2023 знаходився у відпустці.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ІСПОЛІН»» (далі ТОВ «БК «ІСПОЛІН»», позивач, платник податку) , зареєстроване як юридична особа, дані про яке містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та є платником податку на додану вартість.

Основним видом діяльності позивача є купівля та продаж власного нерухомого майна (КВЕД 68.10).

Позивач є власником індивідуально визначеного об`єкта нерухомого майна: 101 за адресою Харківська область, м. Харків, вул. Новгородська, буд. 87 до якого входять нежитлові будівлі: літ. «А 2» заг.пл. 242,6 кв.м; літ. «Б 2» заг.пл. 348,6 кв.м; літ «В 1» заг.пл.168 кв.м; літ. «Г 1» заг.пл. 240,1 кв.м; літ. «Д 1» заг.пл. 246,7 кв.м; літ. «Е 1» заг.пл. 111,2 кв.м; літ. «Ж 1» заг.пл. 264,3 кв.м; літ «З 1» заг.пл. 48,9 кв.м; літ. «И 1» заг.пл. 48,5 кв.м; літ. «К 1» заг.пл. 91,6 кв.м; літ. «Л 1» заг.пл. 43,3 кв.м; літ «М 1» заг.пл. 491,8 кв.м; літ. «Н 1» заг.пл. 56,3 кв.м (далі нежитлові будівлі).

Рішенням Харківської міської ради 36 сесії 7 скликання від 24.06.2020 №2143 позивачу було надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва жилого комплексу по вул. Новгородська, буд. 87 з урахуванням попереднього знесення нежитлових будівель.

Позивач отримав технічний звіт від 29.11.20 про стан будівельних конструкцій та можливість їх подальшого використання, згідно з яким стан будівельних конструкцій, які розташовані по вул. Новгородська, буд. 87, непридатний до подальшої експлуатації та не забезпечує їх подальше надійне та безпечне обслуговування. Зальний висновок, щодо нежитлових приміщень експлуатація конструкцій у їх поточному стані технічно неможлива.

ТОВ «БК «ІСПОЛІН»» (замовник) та ТОВ «СТРОЙБІЗ» (підрядник) уклали договір №41 від 26.05.21 про виконання демонтажних робіт нежитлових приміщень та вивезення будівельного сміття.

За результатами виконання умов договору сторонами складено акт виконаних робіт №1 від 23.11.21. Проведено остаточні розрахунки.

Позивачем було складено та подано до ГУ ДПС у Харківській області податкові накладні №1 від 02.06.21 та №3 від 02.07.21, щодо наданих ТОВ «СТРОЙБІЗ» (підрядник) та оплачених ТОВ «БК «ІСПОЛІН»» (замовник), послуг зі здійснення демонтажних робіт нежитлових приміщень.

Відповідачем були надіслані квитанції про прийняття податкових накладних № та № відповідно.

ТОВ «БК «ІСПОЛІН»» подав 19.10.21 податкову декларацію з ПДВ № за вересень 2021 року з нарахованим від`ємним значенням податку у розмірі 2 704 151 грн.

ГУ ДПС у Харківській області відповідно до внутрішнього наказу від 08.11.21 призначило документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «БК «ІСПОЛІН»». Директору ТОВ «БК «ІСПОЛІН»» 17.11.21 вручено лист №49740/6/2-40-07-06-16 від 09.11.21 щодо допуску до проведення інвентаризації у присутності фахівців ГУ ДПС у Харківській області.

Позивач надав дозвіл та допустив інспекторів відповідача до проведення інвентаризації основних засобів та придбаних матеріально-технічних цінностей, на підставі наказу від 18.11.21 №18/11/2021 ГУ ДПС у Харківській області.

ГУ ДПС у Харківській області 23.11.21 звернулось до позивача зі запитом про надання до перевірки документів, щодо бухгалтерського та податкового обліку нежитлових приміщень як «Основних засобів», їх амортизації та демонтажних робіт.

Позивачем надано відповідь та додані відповідні документи (серед яких акт списання основних засобів (часткової ліквідації) від 23.11.21).

ТОВ «БК «ІСПОЛІН»» 06.12.21 отримано Акт документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення ПДВ від 30.11.21 (далі Акт перевірки). Перевіркою встановлено порушення п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 ПКУ у результаті чого занижено ПДВ на загальну суму 614 491 грн за вересень 2021 року.

ГУ ДПС у Харківській області в акті перевірки посилався на: фізичну відсутність нежитлових приміщень, що за його даними перебувають на балансі платника податку; відсутність первинних документів на підтвердження проведення демонтажних робіт та відсутності відповідних податкових накладних з номенклатурою демонтажних робіт, вивозу сміття тощо. На думку контролюючого органу були відсутні реальні операції відображені у податковій звітності платника податку.

ТОВ «БК «ІСПОЛІН»» 17.12.21 направив до контролюючого органу заперечення та пакет документів на підтвердження своєї позиції.

Відповідач призначив розгляд на 29.12.21. Позивач на розгляд заперечень не з`явився. У позові послався на неналежне повідомлення його контролюючим органом про дату та час розгляду.

За результатом розгляду заперечень ГУ ДПС у Харківській області прийняло податкове повідомлення-рішення №6 від 04.01.22 про завищення ТОВ «БК «ІСПОЛІН»» від`ємного значення ПДВ на загальну суму 614 491 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до підпунктів 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпунктів «а», «б» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 189.1. ст. 189 Податкового кодексу України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Пунктом 189.9 статті 189 ПК України передбачено, що у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Згідно з узагальнюючою податковою консультацією затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 03.08.2018 № 673 щодо документального підтвердження знищення або зруйнування основних виробничих або невиробничих засобів, згідно із підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. Постачанням товарів також вважаються, зокрема: будь-яка із зазначених дій платника податку щодо матеріальних активів, якщо платник податку мав право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі придбання зазначеного майна чи його частини (безоплатна передача майна іншій особі; передача майна у межах балансу платника податку, що використовується у господарській діяльності платника податку для його подальшого використання з метою, не пов`язаною із господарською діяльністю такого платника податку; передача у межах балансу платника податку майна, що планувалося для використання в оподатковуваних операціях, для його використання в операціях, що звільняються від оподаткування або не підлягають оподаткуванню); ліквідація платником податку за власним бажанням необоротних активів, які перебувають у такого платника.

Не є постачанням товарів випадки, коли основні виробничі засоби або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, а також в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення необоротних активів, або коли платник податку надає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення необоротних активів в інший спосіб, внаслідок чого необоротний актив не може використовуватися за первісним призначенням.

Норма 189.9 статті 189 Кодексу не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства, або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

Відповідно до пунктів 41-43 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30 вересня 2003 № 561 (зі змінами), для визначення непридатності основних засобів до використання, можливості їх використання іншими підприємствами, організаціями та установами, неефективності або недоцільності їх поліпшення (ремонту, модернізації тощо) та оформлення відповідних первинних документів керівником підприємства створюється постійно діюча комісія.

Така комісія: здійснює безпосередній огляд об`єкта, що підлягає списанню; установлює причини невідповідності критеріям активу; визначає осіб, з вини яких сталося передчасне вибуття основних засобів з експлуатації, вносить пропозиції щодо їх відповідальності; визначає можливість продажу (передачі) об`єкта іншим підприємствам, організаціям та установам або використання окремих вузлів, деталей, матеріалів, що можуть бути отримані при демонтажі, розбиранні (ліквідації) основних засобів, установлює їх кількість і вартість; складає і підписує акти на списання основних засобів.

У випадку ліквідації основних засобів у зв`язку з їх розібранням або перетворенням у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням, платник податку не нараховує податкові зобов`язання з податку на додану вартість (в тому числі, відповідно до норм пункту 198.5 статті 198 Кодексу) у випадку подання контролюючому органу належним чином оформленого акта на списання основних засобів за формою, встановленою наказом Міністерства статистики України "Про затвердження типових форм первинного обліку" від 29 грудня 1995 № 352, або за довільною формою, за умови, що такий документ міститиме всю необхідну інформацію, яка дозволяє ідентифікувати операцію, та матиме належні реквізити первинного документа. Незалежно від форми складання документа на списання основних засобів такий документ має підтверджувати факт знищення, розібрання або перетворення основних засобів в інший спосіб, внаслідок чого основний засіб не може використовуватися за первісним призначенням.

При цьому Кодексом не визначено механізму подання платником податку контролюючому органу документів про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів. У зв`язку із цим платник податку може подати такі документи (копії документів) контролюючому органу у загальновстановленому порядку за власною ініціативою або на запит контролюючого органу (або особисто платником податків, або уповноваженою на це особою, або поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення, або засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

За приписами частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з абз.6 підп. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 ПК України, не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на: (…) ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Так, згідно п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

За приписами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (підпункт «а»)

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За змістом п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до положень Наказу Мінфіну від 20.08.2015 № 727 Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки, а в разі відсутності порушень - довідка документальної перевірки. Акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податкове, валютне та інше законодавство, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи). В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів. Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.

Відповідно до пп.2 п. 1 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 31 грудня 2020 року № 846), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 р. за № 124/28254, контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, і складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо - дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, податкового кредиту, суми бюджетного відшкодування та/або завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, що заявлені у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пп 44.4, 44.6 та 44.7 ст.44 Податкового кодексу України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Відповідно до пункту 86.7 статті 86 Кодексу у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу (п. п. 86.7.1. 86.7 ст. 86 Кодексу).

У разі отримання від платника податків у визначеному цим пунктом порядку заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень, контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про місце і час проведення розгляду матеріалів перевірки. Таке повідомлення надсилається платнику податків протягом двох робочих днів з дня отримання від нього заперечень та/або додаткових документів і пояснень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду (п.п.86.7.2. п.86.7 ст.86 Кодексу).

Платник податків має право брати участь у процесі розгляду матеріалів перевірки особисто або через свого представника. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податку має право надавати письмові та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду.

Відсутність платника податку або його представника, повідомленого в передбаченому цією статтею порядку про час і місце розгляду матеріалів перевірки, не є перешкодою для розгляду матеріалів перевірки (п.п. 86.7.3 п.86.7 ст.86 Кодексу).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «БК «ІСПОЛІН»» неодноразово надавало первинні документи до контролюючого органу на підтвердження реальності часткової ліквідації основних засобів, що зафіксовано і в самому Акті перевірки.

Зокрема, позивач подав, а відповідач прийняв та зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних накладні №1 від 02.06.21 та №3 від 02.07.21, щодо наданих ТОВ «СТРОЙБІЗ» (підрядник) та оплачених ТОВ «БК «ІСПОЛІН»» (замовник), послуг зі здійснення демонтажних робіт нежитлових приміщень із зазначенням відповідної номенклатури.

Відтак посилання відповідача, на відсутність відповідних накладних безпідставна.

Також безпідставним є твердження відповідача щодо відсутності інформації про підстави проведення демонтажу нежитлових приміщень та підрядника, що безпосередньо виконував демонтажні роботи, оскільки дана інформація разом з первинними документами надавалась ГУ ДПС у Харківській області позивачем, про свідчать безпосередньо матеріали справи.

Щодо оформлення списання основних засобів, то суд встановив, що позивачем складено Технічний звіт та Акт списання основних активів, щодо непридатності до подальшої експлуатації та часткової ліквідації основних засобів нежитлових приміщень.

Зі змісту Акту перевірки ГУ ДПС у Харківській області вбачається, що позивачем були внесені до рахунку 13 «Знос та амортизація необоротних активів» відповідне майно нежитлові приміщення.

Також відповідач за результатами перевірки та інвентаризації підтверджує фактичну відсутність нежитлових приміщень, що у сукупності з наданими позивачем документами дає підстави стверджувати про реальність виконання господарських операцій з демонтажу будівельних конструкцій.

Окрім того, суд звертає увагу, що підставою до проведення відповідних робіт став дозвіл на розроблення проекту землеустрою та подальше будівництво житлового комплексу наданий Харківською міською радою. Документ чітко вказує, що така діяльність має проводитись позивачем з урахуванням попереднього демонтажу нежитлових будівель. Даний дозвіл також надавався для ознайомлення разом з поясненнями та запереченнями відповідачу.

Факт надсилання позивачем заперечення та документів до нього, а також отримання їх контролюючим органом, в межах розгляду податкової справи, не оскаржується.

За таких обставин твердження контролюючого органу про відсутність у позивача первинних документів на підтвердження здійснення останнім відповідних господарських операцій необґрунтована.

Принцип змагальності сторін є одним із найбільш вагомих принципів в адміністративному судочинстві. Зазначений принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (Постанова КАС ВС від 07.12.2022 у справі № 200/6156/20-а).

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (Постанова КАС ВС від 14.09.2022 у справі № 320/6338/19).

Таким чином, позивачем спростовано доводи ГУ ДПС у Харківській області щодо недотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2021 року від`ємного значення ПДВ, посилаючись на декларування неіснуючих господарських операцій та умисного ухилення від виконання податкових обов`язків, що покладено у основу податкового повідомлення рішення №6 від 04.01.2022 про завищення ТОВ «БК «ІСПОЛІН»» від`ємного значення ПДВ на загальну суму 614 491 грн.

Тому, суд, керуючись вищевикладеним, дійшов висновку про достатність підтвердження реальності господарської операції зі списання (часткової ліквідації) основних засобів позивачем. ГУ ДПС України при прийнятті податкового повідомлення рішення не в повній мірі дослідило та не врахувало надані платником податку документи та пояснення, що призвело до помилкових висновків контролюючого органу, щодо вини позивача.

За таких обставин, податкове повідомлення - рішення №6 від 04.01.2022 є протиправним підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «БК «ІСПОЛІН»».

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 243, 246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ІСПОЛІН" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, задовольнити.

Винати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення "6 від 04.01.2022, яке прийнято Головним управління ДПС у Харківській області щодо ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ІСПОЛІН"" ().

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ІСПОЛІН"() судовий збір у розмірі 9217 (дев`ять тисяч двісті сімнадцять гривень) 37 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов