Справа № 160/4797/23
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 березня 2023 року Справа №160/4797/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 Богач Віти Іванівни про роз`яснення судового рішення у справі №160/4797/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13.03.2023 року представник ОСОБА_1 Богач Віта Іванівна звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 як не працюючому пенсіонеру в розмірах відповідно до чинного пенсійного законодавства України, починаючи з дати звернення - 27 липня 2022 року та виплачувати на визначений пенсіонером банківській рахунок за заявою поданою представником.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

15.03.2023 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника ОСОБА_1 Богач Віти Іванівни, в якій вона просить суд роз`яснити ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року по справі 160/4797/23.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що представнику позивача незрозумілим є зміст ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року по справі №160/4797/23 стосовно того, які відомості не зазначені в позовній заяві, що перешкоджають судовому розгляду та в який спосіб має бути подано довіреність при зверненні через систему «Електронний суд». З огляду на викладене, просить суд задовольнити вимоги, викладені у заяві.

Частиною 3 статті 254 КАС України визначено, що суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця.

Зважаючи на те, що ухвалу суду від 14.03.2023 року у даній справі винесено у письмовому провадженні, то і заяву про роз`яснення судового рішення суддя розглядає у письмовому провадженні.

Дослідивши зміст поданої заяви та матеріали позовної заяви, суддя зазначає наступне.

Суддею встановлено, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків шляхом надання до суду:

- доказів сплати судового збору у розмірі 858,88 грн.,

- позовної заяви, оформлену у відповідності до вимог, передбачених статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України із зазначенням у новій редакції позовної заяви уточненого змісту позовних вимог з урахуванням висновків суду, в примірниках відповідно до кількості учасників справи;

- доказів на підтвердження повноважень особи, яка підписала позовну заяву від імені позивача (оригінал апостилю, належним чином посвідчену довіреність на представництво інтересів в суді).

Вказана ухвала набрала законної сили у відповідності до ст. 256 КАС України -14.03.2023 року.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Норма ст. 254 КАС України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Незрозумілість судового рішення є оцінюючим поняттям, а доцільність роз`яснення судового рішення приймається на розсуд суду, який має відштовхуватись від раціональних критеріїв (здоровий глузд, зрозумілість для звичайної розумної людини без юридичної освіти).

Виходячи з системного тлумачення положень статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, роз`яснено може бути рішення, постанову чи ухвалу суду у разі, якщо без такого роз`яснення її важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тому, механізм, визначений цією статтею, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення, якщо таке право надане Кодексом адміністративного судочинства України.

Зі змісту заяви представника позивача вбачається, що остання звернулася до суду за роз`ясненням вищезазначеної ухвали суду від 14.03.2023 року з тих підстав, що їй незрозуміло які відомості не зазначені в позовній заяві, що перешкоджають судовому розгляду та в який спосіб має бути подано довіреність при зверненні через систему «Електронний суд». При цьому в розумінні необхідності сплати судового збору в представника позивача труднощів не виникло.

Щодо відомостей, які позивачу необхідно зазначити в позовній заяві, суддя зазначає наступне.

З мотивувальної частини ухвали суду від 14.03.2023 року вбачається, що суддею встановлено, що «Відповідно до ч.1 ст.160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. У позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п.4 ч.5 ст.160 КАС України).

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу згідно ч.1 ст.5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильно сформованого змісту позовних вимог залежить і ефективність судового захисту, позаяк суд розглядає адміністративні справи лише в межах позовних вимог.

Натомість, як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 заявлені останньою до суду позовні вимоги не конкретизовані, у зв`язку з чим, не відповідають визначеної у ч.1 ст.2 КАС України меті адміністративного судочинства у вигляді захисту ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, що також визначено у ч.2 ст.5 КАС України.

У вказаних позовних вимогах не конкретизовано з якої дати або в якому періоді відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не призначення пенсії за віком та не зазначено акту індивідуальної дії (рішення) пенсійного органу, в якого прослідковується така бездіяльність відповідача.

При цьому, слід наголосити, що вимоги позовної заяви повинні бути викладені чітко і зрозуміло, з урахуванням правил, встановлених процесуальним законодавством і узгоджуватись з наданими суду повноваженнями за наслідками розгляду справи, та мають бути спрямовані на захист конкретних прав, свобод та інтересів позивача з зазначенням способу їх захисту, який не допускає неоднозначного, довільного тлумачення змісту позовних вимог і дозволить суду максимально якісно здійснити правосуддя.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, 27.07.2022 року представник ОСОБА_1 за нотаріально засвідченою довіреністю - Богач В.І. звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою

призначити пенсію, як не працюючому пенсіонеру, здійснити запити відповідно до записів у трудовій книжці щодо отримання довідок по заробітній платі, що враховується для обчислення пенсії, довідок про перейменування (реорганізацію) підприємств, довідок про стаж, навчання, інших недостатніх для призначення пенсії документів, врахувати найвигідніший період по заробітній платі та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.08.2022 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

При цьому, в прохальній частині позову позивач просить, зокрема, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення пенсії за віком ОСОБА_1 .

Таким чином наявна розбіжність та неоднозначність між мотивувальною частиною позову та прохальною, а саме позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії за віком позивачу, тоді як в позовній заяві позивач посилається на лист відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії від 25.08.2022 року №25686-18792/Б-01/8-0400/22.

З огляду на викладене, виникла необхідність в конкретизації з якої дати або в якому періоді відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не призначення пенсії за віком та зазначення акту індивідуальної дії (рішення) пенсійного органу, в якого прослідковується така бездіяльність відповідача, тому ухвалою суду від 14.03.2023 року було зобов`язано позивача, зокрема, надати до суду позовну заяву, оформлену у відповідності до вимог, передбачених статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України із зазначенням у новій редакції позовної заяви уточненого змісту позовних вимог з урахуванням висновків суду, в примірниках відповідно до кількості учасників справи.

Вказану вимогу суду від 14.03.2023 року слід розуміти так, що позивачу необхідно надати до суду примірник позовної заяви для суду та відповідача із уточненням позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення пенсії за віком ОСОБА_1 шляхом зазначення з якої дати або в якому періоді відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не призначення пенсії за віком та зазначення акту індивідуальної дії (рішення) пенсійного органу, в якого прослідковується така бездіяльність відповідача.

Щодо нерозуміння представником позивача в який спосіб має бути подано довіреність при зверненні через систему «Електронний суд», суддя зазначає наступне.

З мотивувальної частини ухвали суду від 14.03.2023 року вбачається, що суддею встановлено, що «Відповідно до приписів частини другої статті 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.55 Кодексу адміністративного судочинства України, сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч.1 ст.237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Як вбачається зі змісту ч.1, ч.2 ст.57 КАС України - представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Згідно з ч.1, 2 ст.59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:

1) довіреністю фізичної або юридичної особи;

2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Згідно з ч. 3 ст. 244 Цивільного кодексу України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.34 Закону України Про нотаріат від 02.09.1993 року №3425 XII (далі Закон №3425 XII), нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо).

Консульські установи України вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо), крім іпотечних договорів, договорів про відчуження та заставу жилих будинків, квартир, дач, садових будинків, гаражів, земельних ділянок, іншого нерухомого майна, що знаходиться в Україні, а також крім договорів оренди, суборенди, емфітевзису земельних ділянок сільськогосподарського призначення (п.1 ч.1 ст.38 Закону №3425 XII).

Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву від імені ОСОБА_1 підписано та подано до суду ОСОБА_2 . На підтвердження повноважень діяти в інтересах позивача до позовної заяви долучено довіреність від 22.02.2022 року, складену в м. Тель-Авів, Держава Ізраїль.

З тексту довіреності, виданої позивачем, судом встановлено, що на підставі ст. 6 ЦК України, позивач уповноважує ОСОБА_2 в тому числі, представляти її інтереси та бути її представником в судових органах України будь якої інстанції та юрисдикції, вести від його імені будь які адміністративні, цивільні, господарські та інші справи з усіма правами, що надані законом позивачу, відповідачу, потерпілому, скаржнику, заявнику, захиснику, стягувачу та боржнику, третій особі, здійснювати від його імені всі передбачувані законом процесуальні дії, у тому числі сплачувати за нього судовий збір, підписувати від його імені та подавати позови, заяви, скарги, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, подавати заперечення, заявляти відводи, клопотання, знайомитись з матеріалами справи, знімати з них копії, отримувати копії судових рішень, постанов, ухвал, інших документів, оскаржувати їх, розписуватись в їх отриманні.

Довіреність видана з правом передоручення, строком на сім років та діє до 22.02.2029 року.

Зі змісту поданої до суду довіреності слідує, що справжність підпису ОСОБА_1 на вказаній довіреності засвідчений адвокатом - нотаріусом Лідією Тучинською (м.Тель-Авів, Ізраїль) та скріплений печаткою адвоката 22.02.2022 року.

Матеріали адміністративного позову містять також апостиль від 20.03.2022 року, засвідчений адвокатом Лідією Тучинською (підтверджено печаткою Мирового Суду м. Бат Ям).

Згідно зі ст. 13 Закону України Про міжнародне приватне право документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Для вчинення будь-яких нотаріальних дій, у тому числі, і для засвідчення вірності перекладу та вірності копій, документи, які складено за кордоном, повинні прийматися нотаріусами за умови їх легалізації або проставляння апостилю, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

Легалізація документів та/або проставлення апостилю - це процес підтвердження походження документів. Як апостиль, так і легалізація підтверджують справжність підпису особи, що засвідчила документ.

Апостиль ставиться для використання документів в країнах, які підписали Гаазьку конвенцію, яка була прийнята в 1961 році, згода на обов`язковість якої надана Законом України Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 10 січня 2002 р. та вступила в силу в Україні в 2003 році.

Згідно із ст.1 Гаазької конвенції (далі - Конвенція) ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.

Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Отже, у силу приписів пункту d ч.2 ст.1 Гаазької конвенції довіреність, видана особою приватного права, є офіційним документом та на неї поширюються вимоги цієї конвенції.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Відповідно до ст.4 Конвенції передбачений в ч.1 ст.3 цієї Конвенції апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Таким чином, для цілей прийняття документа, складеного в Державі Ізраїль та звільнення його від процедури консульської легалізації, цей документ повинен містити апостиль або бути скріпленим з апостилем.

Пунктом 13 Правил проставлення апостилю на офіційних документах, призначених для використання на території інших держав, затверджених Наказом Міністерства закордонних справ України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства юстиції України від 5 грудня 2003 р. №237/803/151/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2003 р. за № 1151/8472, апостиль проставляється у формі відбитка штампа, візуалізації на папері апостилю, сформованого за допомогою програмних засобів ведення Реєстру у формі електронного документа, або візуалізації на папері апостилю, сформованого за допомогою інформаційної системи. Розмноження та копіювання (фотокопіювання) апостилю не дозволяється.

У разі проставлення апостиля на окремому від документа аркуші документ і аркуш з апостилем скріплюються шляхом прошивання ниткою (стрічкою) білого або червоного кольору в спосіб, який унеможливлює їх роз`єднання без пошкодження аркуша, та засвідчуються підписом і печаткою посадової особи компетентного органу. Кількість скріплених аркушів підтверджується підписом посадової особи, яка проставляє апостиль.

На аркуші з апостилем проставляється печатка компетентного органу так, щоб одна її частина була на аркуші з апостилем, а інша на останній сторінці документа.

Зі змісту поданої представником позивача заяви про роз`яснення судового рішення вбачається, що їй незрозумілий висновок суду про те, що довіреність не апостильована в Україні та остання наполягає, що довіреність прошита разом із апостилем, скріплена червоною стрічкою з печаткою та кожен лист завірений печаткою.

Як убачається із змісту ухвали від 14.03.2023 року, суддя перевіряючи наявність належних повноважень у представника позивача на підписання цього позову установила, що позовна заява була подана представником позивача через підсистему «Електронний суд». До позовної заяви було долучено, зокрема, довіреність від 22.02.2022 року, складену в м. Тель-Авів, Держава Ізраїль, видану позивачем на ім`я ОСОБА_2 та апостиль від 20.03.2022 року, засвідчений адвокатом Лідією Тучинською (підтверджено печаткою Мирового Суду м. Бат Ям), який надано окремим аркушем.

Аналіз вищезазначених норм чинного законодавства свідчить про те, що оскільки в даному випадку апостиль проставлений на окремому від довіреності аркуші довіреність і аркуш з апостилем повинні скріплюватися шляхом прошивання ниткою (стрічкою) білого або червоного кольору в спосіб, який унеможливлює їх роз`єднання без пошкодження аркуша, та засвідчуються підписом і печаткою посадової особи компетентного органу. Кількість скріплених аркушів підтверджується підписом посадової особи, яка проставляє апостиль.

Натомість, в зазначених документах наданих представником позивача взагалі відсутні відомості щодо кількості скріплених аркушів, які повинні бути підтверджені підписом посадової особи, яка проставляє апостиль. Крім того, з огляду на те, що позовна заява подана представником позивача через підсистему «Електронний суд», а також ураховуючи, що відскановані документи не дають змоги пересвідчитись у тому, що довіреність від 22.02.2022 року та апостиль від 20.03.2022 року скріплені шляхом прошивання стрічкою у спосіб, який унеможливлює їх роз`єднання без пошкодження аркуша, суддя дійшла висновку, що позивачу необхідно надати до суду докази на підтвердження повноважень особи, яка підписала позовну заяву від імені позивача (оригінал апостилю, належним чином посвідчену довіреність на представництво інтересів в суді).

При цьому, судді незрозумілі посилання у заяві представника позивача щодо неможливості надання оригіналів вказаних документів з мотивів того, що такі оригінали суд не повертає. Вказані доводи не відповідають дійсності, оскільки згідно з частинами 5, 6 статті 59 КАС України, відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді. Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Більш того, вказана довіреність видана на ім`я ОСОБА_2 , тому один з примірників повинен бути в неї, відтак для надання представником позивача оригіналу такої довіреності та апостилю до суду для засвідчення копій суддя не вбачає перешкод.

Тобто, недоліки зазначені в ухвалі суду від 14.03.2023 року щодо надання до суду доказів на підтвердження повноважень особи, яка підписала позовну заяву від імені позивача (оригінал апостилю, належним чином посвідчену довіреність на представництво інтересів в суді) слід розуміти так, що позивачу необхідно надати до суду оригінал довіреності скріплений апостилем для засвідчення підписом судді копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригінал яких судом буде повернуто за клопотанням представника позивача.

З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_1 Богач Віти Іванівни про роз`яснення судового рішення у справі №160/4797/23 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-243, 248, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 Богач Віти Іванівни про роз`яснення судового рішення у справі №160/4797/23 задовольнити.

Роз`яснити, що недоліки зазначені в ухвалі суду від 14.03.2023 року щодо надання до суду позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог, передбачених статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України із зазначенням у новій редакції позовної заяви уточненого змісту позовних вимог з урахуванням висновків суду, в примірниках відповідно до кількості учасників справи слід розуміти так, що позивачу необхідно надати до суду примірник позовної заяви для суду та відповідача із уточненням позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення пенсії за віком ОСОБА_1 шляхом зазначення з якої дати або в якому періоді відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не призначення пенсії за віком та зазначення акту індивідуальної дії (рішення) пенсійного органу, в якого прослідковується така бездіяльність відповідача.

Роз`яснити, що недоліки зазначені в ухвалі суду від 14.03.2023 року щодо надання до суду доказів на підтвердження повноважень особи, яка підписала позовну заяву від імені позивача (оригінал апостилю, належним чином посвідчену довіреність на представництво інтересів в суді) слід розуміти так, що позивачу необхідно надати до суду оригінал довіреності скріплений апостилем для засвідчення підписом судді копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригінал яких судом буде повернуто за клопотанням представника позивача.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна