Справа № 240/18967/22
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року м. Житомир

справа № 240/18967/22

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком з 23.07.2022 та зарахування страхового стажу за період роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 з 01.03.1990 по 01.11.2013;

- зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком та виплачувати з 23.07.2022 з врахуванням страхового стажу за період роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 з 01.03.1990 по 01.11.2013.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою про призначення пенсії за віком на умовах, визначених Законом України "Про загальнобов"язкове державне пенсійне страхування". Однак, відповідач листом від 11.08.2022 повідомив про відмову у призначенні пенсії у зв"язку з відсутністю необхідного страхового стажу, внаслідок відмови зарахувати період роботи позивача згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 з 01.03.1990 по 01.11.2013. Позивач зазначає, що вказаний період роботи підтверджуються належними та допустимими доказами, а саме, записами у трудовій книжці та архівними довідками.

Вважаючи, що має право на зарахування вказаного страхового стажу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем.

Відповідач у строк, встановлений ч.1ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№52539/22).

Зазначає, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" з тих підстав, що згідно з наданими документами його страховий стаж становить менше 29 років, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Позивачу до страхового стажу не зараховано період роботи: з 1991 по 1997 роки у колгоспі "Правда" с.Давидки Коростенського району відповідно до довідки №В/162 від 23.06.2016.

Саме тому, позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком.

03 листопада 2022 року позивач надіслав до суду відповідь на відзив на позовну заяву (за вх.№54866/22), у якій додатково вказує, що довідка №В/162 від 23.06.2016, на яку вказує відповідач, неодноразово ним перевірялась.

Ухвалою суду від 16.02.2023 залучено до участі у справі співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області.

08 березня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області надіслало до суду клопотання (за вх.№17446/23), у якому вказує, що оскільки позивачем подано заяву про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, то пенсійна справа знаходиться у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Житомирській області. В свою чергу, Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області за принципом екстериторіального розгляду заяви про призначення пенсії, приймало лише рішення про відмову.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28 липня 2022 року позивач звернувся до управління із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 60-63).

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області та 04 серпня 2022 року прийнято рішення №98 про відмову у призначенні пенсії (а.с. 56).

В зазначеному рішенні вказано, що стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 04 місяці 03 дні.

Вказано, що за доданими документами до страхового стажу не зараховані періоди роботи: 01.10.1984-31.07.1992 (між датою звільнення та датою наказу значна відмінність); період роботи в ПП "Креол", необхідно підтвердити довідкою, оскільки відсутній запис про звільнення та відсутня сплата внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов"язкового державного страхування.

Листом від 11.08.2022 Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області повідомило позивачу про прийняте рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Окрім того зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі "Правда" с.Давидки Коростенського району з 1991 по 1997 згідно з довідкою №В/162 від 23.06.2016, виданої Комунальною установою "Коростенський районний трудовий архів" Коростенської районної ради, оскільки довідка потребує перевірки (а.с.57-59).

Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідачів у призначенні пенсії за віком, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон України №1058) визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII(далі Закон України №1788-XII).

Відповідно до статті 26 Закону України №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Абзацами 1-2 п. 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Судом встановлено, що на момент внесення у трудові книжки позивача записів була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20 червня 1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162).

Відповідно до пункту 1 Постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС «Про трудові книжки робітників і службовців» від 06 вересня 1973 року № 656, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду його роботи, відповідачі вказують, що:

1) період роботи з 01.10.1984-31.07.1992 не зараховано тому, що між датою звільнення та датою наказу значна відмінність, також період роботи в ПП «Креол» необхідно підтвердити довідкою, оскільки відсутній запис про звільнення та відсутня сплата внесків (рішення про у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області №98 від 04.08.2022);

2) період роботи в колгоспі «Правда» с.Давидки Коростенського району з 1991 року по 1997 рік, згідно з довідкою №В/162 від 23.06.2016, виданою Комунальною установою «Коростенський районний трудовий архів» Коростенської районної ради не зараховано до трудового стажу, оскільки довідка потребує перевірки (лист Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області від 11.08.2022).

Матеріали справи свідчать, що згідно з записами у трудовій книжці колгоспника від 02.02.1978 та трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 22.12.1986, ОСОБА_1 у період з 1984 року по 1992 рік працював на різних посадах та в різних установах, водночас будь-якого запису датованого «01.10.1984» чи «31.07.1992», вищевказані документи не містять (а.с. 15, 17-18).

Окрім того, суд зауважує, що згідно з витягом з інформаційної підсистеми Пенсійного фонду України, періоди роботи позивача в різних установах з 20.05.1981 по 28.02.1990 зараховано до трудового стажу позивача, відповідно до записів у вищевказаній трудовій книжці колгоспника та трудовій книжці серії НОМЕР_3 (а.с.55).

Також суд вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо роботи ОСОБА_1 на ПП «Креол», як зазначено Головним управлінням Пенсійного фонду України у Сумській області в рішенні №98 від 04.08.2022 про відмову у призначенні пенсії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області №98 від 04.08.2022 про відмову у призначенні пенсії позивачу не відповідає записам у документах, що підтверджують трудовий стаж та періоди роботи ОСОБА_1 . Суд зауважує, що підстави відмови у зарахуванні стажу позивача, вказані Головним управлінням Пенсійного фонду України у Сумській області, не стосуються позивача, що у свою чергу, підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 в справі №815/1554/17 аналізуючи практику Європейського Суду з прав людини вказав на те, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України у Сумській області №98 від 04.08.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

При цьому суб`єктом владних повноважень в оскарженому рішенні вказані періоди роботи, які не зараховані до страхового стажу та підстави такого незарахування не стосуються позивача, окрім того рішення прийнято без наведення відповідних обґрунтувань для його прийняття.

Зазначені дії не відповідають загальному принципу правової визначеності.

Встановлені у справі обставини свідчить про те, що відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області, діяло недобросовісно та необґрунтовано, не врахувало усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, і, як наслідок, допустило неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняло незаконне і необґрунтоване рішення.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області №98 від 04.08.2022 є безпідставним та підлягає скасуванню.

Щодо доводів Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про незарахування періодів роботи позивача в колгоспі «Правда» с.Давидки Коростенського району з 1991 по 1997 роки, оскільки довідка потребує перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв`язку і в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

При цьому, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка.

Зазначеним нормам відповідає п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

До того ж, згідно пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Отже, законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено і Порядком № 637.

Відтак, виключно у випадку не підтвердження записами трудової книжки пільгового стажу особи виникає необхідність подання додаткових документів, та/або, у випадку необхідності звернення до даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Матеріали справи свідчать, що згідно із записами в копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.03.1990 ОСОБА_1 з 12.04.1991 по 15.02.1999 працював у колгоспі «Правда» с.Давидки Коростенського району Житомирської області (а.с. 32-32 зворот).

Окрім того, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.03.1990, у графі трудова участь у громадському господарстві, позивач відпрацював:

- 1991 р. фактично відпрацьовано вихододнів 330 (встановлений мінімум вихододнів - 260);

1992 р. фактично відпрацьовано вихододнів 327 (встановлений мінімум вихододнів - 260);

1993 р. фактично відпрацьовано вихододнів 333 (встановлений мінімум вихододнів - 260);

1994 р. фактично відпрацьовано вихододнів 282 (встановлений мінімум вихододнів - 260);

1995 р. фактично відпрацьовано вихододнів 283 (встановлений мінімум вихододнів - 260);

1996 р. фактично відпрацьовано вихододнів 316 (встановлений мінімум вихододнів - 260);

- 1997 р. фактично відпрацьовано вихододнів 307 (встановлений мінімум вихододнів - 260) (а.с. 34).

Водночас вищевказана кількість відпрацьованих позивачем вихододнів, за період з квітня 1991 року по грудень 1997 року, зазначена у довідці №В/162 від 23.06.2016, виданій Комунальною установою «Коростенський районний трудовий архів» Коростенської районної ради.

Однак, судом встановлено, що періоди роботи позивача з квітня 1991 року по грудень 1997 року в колгоспі «Правда» с.Давидки Коростенського району Житомирської області не зараховано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області до страхового стажу позивача, з тих підстав, що відомості зазначені у довідці №В/162 від 23.06.2016, виданій Комунальною установою «Коростенський районний трудовий архів» Коростенської районної ради, потребують підтвердження.

Суд вказує, що вказані доводи є безпідставними та необґрунтованими зважаючи на наступне.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1) органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі.

Згідно із пунктом 4.2 вказаного Порядку, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Таким чином, наведеними нормами права передбачено право пенсійного органу на перевірку наданих пенсіонером документів для їх підтвердження.

Однак, суду не надано належних і допустимих доказів того, що пенсійний фонд звертався до підприємств, у яких працював позивач або до архівної установи для підтвердження відомостей щодо спірних періодів роботи ОСОБА_1 .

У даному випадку, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі №175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі №242/65/17, від 27 лютого 2019 року у справі №423/3544/16-а та від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17 та від 31 березня 2020 року у справі №446/656/17.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку що позивач надав докази, які не спростовані жодним відповідачем, про те що періоди його роботи з квітня 1991 року по грудень 1997 року в колгоспі «Правда» с.Давидки Коростенського району Житомирської області підлягають зарахуванню до страхового стажу та мають бути враховані органом Пенсійного фонду України при призначенні пенсії за віком.

Щодо похідних позовних вимог про зобов`язання органу Пенсійного фонду України призначити позивачу пенсію, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом.

Суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача зарахувати спірні періоди з 1998 року по 01.11.2013, як просить позивач, до відповідного стажу та призначити позивачу пенсію за віком, оскільки відповідачем виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення: в оскарженому рішенні не досліджено всі періоди роботи позивача, зокрема з 1998 року по 01.11.2013, не зазначено, які саме періоди роботи зараховані до відповідного стажу (що унеможливлює визначення судом всіх не зарахованих періодів).

Отже, відповідачем виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Вчинення таких дій входить до безпосередньої компетенції органу Пенсійного фонду України.

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 року в справі №348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В той же час, оскільки права позивача порушені, і прийняття рішення на користь позивача, в тому числі зарахування періодів роботи до відповідного стажу належить до безпосередніх повноважень органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що решта позовних вимог підлягає задоволенню частково шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, який уповноважений вчиняти дії, спрямовані на відновлення порушених прав позивача, зарахувати до страхового стажу позивача період роботи в колгоспі «Правда» с.Давидки Коростенського району Житомирської області з квітня 1991 року по грудень 1997 року та повторно розглянути питання щодо якого звернувся позивач (тобто повторно розглянути заяву позивача від 28.07.2022 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні (п. 10 ч. 2 ст. 245, ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

При новому розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органу Пенсійного фонду України необхідно дослідити всі зазначені в трудовій книжці позивача періоди його роботи, прийняти та дослідити всі подані позивачем документи, та визначити наявність у позивача необхідних умов для призначення такої пенсії, з урахуванням таких документів та правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те що, відповідачами не надано суду доказів на підтвердження правомірності своєї відмови, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У силу приписів ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, Житомир,10003, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул.Пушкіна, 1, Суми, 40030, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області №98 від 04.08.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхованого стажу періоду роботи в колгоспі «Правда» с.Давидки Коростенського району Житомирської області з квітня 1991 року по грудень 1997 року.

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі «Правда» с.Давидки Коростенського району Житомирської області з квітня 1991 року по грудень 1997 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.07.2022 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 496 (чотириста дев"яносто шість) грн 20 (двадцять) коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 496 (чотириста дев"яносто шість) грн 20 (двадцять) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 17 березня 2023 року.

Суддя А.В. Горовенко