Справа № 367/9643/19
Суддя: Мерзлий Л. В.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/9643/19
Провадження по справі № 2-а/367/104/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року Ірпінським міським судом Київської області у складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участі секретаря судових засідань Валюх В.І.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Мартинова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Ірпінського МВ ЦМУ УДМС у місті Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є громадянином Арабської Республіки Єгипет та маючи цілком обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань у країні походження за політичними мотивам, перебуває в Україні. 21 листопада 2019 року позивач звернувся із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області. У протиріччя вимогам діючого законодавства, позивача не прийняли в цей день, а призначили дату прийму - 9 січня 2019 року. 25 листопада 2019 року, після отримання правової допомоги, позивач сповістив міграційну службу про те, що він звернувся із заявою про визнання його біженцем. Крім цього, 29 жовтня 2019 року у м. Києві в районі станції метро Житомирська, позивача було затримано працівниками міграційної служби і доставлено в Ірпінський MB ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області. Позивач вказує про те, що розмовляє лише арабською мовою, тому не зрозумів, чому його було затримано, перекладачем його забезпечено не було, разом з тим, позивача попросили підписати якісь документи, пояснивши, що після цього його підпустять. Позивач підписав документи, не розуміючи їхнього змісту. 25 листопада 2019 року, отримавши правову допомогу, позивач зрозумів, що відносно нього було складено рішення про примусове повернення і він мав покинути територію України ще до початку листопада. У рішенні про примусове повернення неправильно зазначено переклад імені позивач, а саме там вказано ОСОБА_2 , хоча правильне прізвище ОСОБА_3 , ім`я ОСОБА_4 , по-батькові ОСОБА_5 .

Позивач вважає, що рішення про примусове повернення з України від 29 жовтня 2019 року прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення передчасного і неправомірного рішення, яке порушує його права.

Позивач вказує про те, що примітка до статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначає, що дія цієї статті не поширюється на випадки, коли іноземці чи особи без громадянства прибули до України з наміром отримати притулок чи бути визнаними біженцями. Під час складання документів 29 жовтня 2019 року позивач не мав можливості пояснити рідною мовою, що є біженцем в Україні.

Щодо позивача взагалі не вивчено наявність обставин, передбачених п. 8 «Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», що затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби України та Служби безпеки України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року та статті 31 Закону України «Про біженців та осіб, що потребують додаткового захисту» щодо обставин, які забороняють примусове повернення. При цьому, унаслідок незнання позивачем відповідних положень національного законодавства та порядку його застосування, а також мови, якою здійснюється діловодство. Позивач не зміг належним чином обґрунтувати недопустимість прийняття рішення про примусове повернення. Можливість скористатися правовою допомогою, а також допомогою перекладача співробітниками міграційної служби йому роз`яснені не були

Посилаючись на норми чинного законодавства, позивач зазначає, що перед прийняттям рішення, яке радикально впливає на долю людини, орган влади, наділений відповідними повноваженнями, зобов`язаний ознайомитися з ситуацією в країні, куди за його рішенням буде примусово повернуто особу, щодо якої таке рішення стосується. З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач навіть поверхово не ознайомився з ситуацією в Арабській Республіці Єгипет і не враховував, що позивача переслідують політичну позицію та вказує інформацію про країну походження .

Таким чином, позивач вважає, що рішення про примусове повернення з України від 29 жовтня 2019 року прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення передчасного і неправомірного рішення, яке порушує права позивача. Звертає увагу суду на той факт, що позивачу не були роз`ясненні права, взагалі не було вивчено обставин, позивач не міг скористатись правовою допомого, а також послугами перекладача.

Просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Ірпінського МВ Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 29 жовтня 2019 року про примусове повернення з України громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_2 .

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків.

Відповідно до копії рішення № 28 від 29 жовтня 2019 року про примусове повернення з України громадянина Єгипту ОСОБА_2 29 жовтня 2019 року з приміщенні Ірпінського МВ було виявлено громадянина Єгипту ОСОБА_2 . В ході перевірки встановлено, то вказаний громадянин прибув в Україну у 2018 року та, з його слів, постійного місця проживання не мав. Гр. ОСОБА_6 заходів щодо легалізації свого перебування на території України не вжив, після закінчення терміну перебування територію Укpaїни не залишив, чим порушив правила перебування в Україні та транзитного проїзду через територію України та перебуває в Україні з порушенням вимог міграційного законодавства. Таким чином, законних підстав для подальшого перебування в Україні громадянина ОСОБА_6 не має. Враховуючи вищевикладене з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інтересів національної безпеки України чи охорони громадського порядку на підставі положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», вирішено примусово повернути з України громадянина Єгипту ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 14.03.2015 дійсний до 13.03.2022 та зобов`язати його покинути територію України до 01.11.2019. Заборонити гр. ОСОБА_6 в`їзд в Україну терміном на три роки.

З протоколу про адміністративне правопорушення, серії ПРМКО 000121 від 29.10.2019, вбачається, що 29 жовтня 2019 року о 19 год. 30 хв. за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 2-є, було виявлено громадянина Єгипту ОСОБА_2 , який проживав в Україні без документів на право проживання в Україні.

На підставі вказаного протоколу, 29.10.2019 було винесено постанову, серія та номер ПН МКО 000121, про накладення адміністративного стягнення на громадянина ОСОБА_6 у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн.

До матеріалів справи, стороною позивача було долучено копію анкети-заяви ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 21.11.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Також, згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідно до п. 1 ст. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1,3 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності та адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо, зокрема, примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до ч.7 ст.5 КАС України, іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Згідно із ч.1 ст. 43 КАС України, здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави. У положеннях статті 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Згідно із п. п. 14, 25 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України. Третя країна - країна, яка не є країною походження іноземця або особи без громадянства.

Підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначено статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав). Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/271/150 визначає порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів (далі - органи ДМС), органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України (далі - СБУ) під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Інструкції рішення про примусове повернення оголошується іноземцю протягом 72 годин з дати його ухвалення, за винятком випадків, коли місцезнаходження іноземця не встановлено, в присутності перекладача та/або законного представника (на вимогу особи) під підпис та обліковується посадовою особою органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства (додаток 3).

Аналіз законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства дає підстави для висновку, що правовий статус іноземця передбачає обов`язок суб`єктів владних повноважень забезпечити йому реальну можливість реалізувати свої права, зокрема право на перекладача та законного представника фахівця у галузі права, оскільки від цього безпосередньо залежить наявність у нього чіткої практичної можливості оскаржити дії, які становлять втручання в його права. Право іноземця на послуги перекладача регламентовано не тільки внутрішніми нормативно-правовими актами України, а й пунктом 1 статті 5 Декларації про права людини у відношенні осіб, що не є громадянами країни, в якій вони проживають, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 13 грудня 1985 року на виконання Міжнародних пактів про права людини, що ратифіковані Україною. Також Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував на важливості забезпечення права особи на перекладача.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що уповноваженими особами відповідача було порушено право позивача на перекладача під час прийняття рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства. Під час прийняття рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни стосовно Егіхасан Мустафа головним спеціалістом відділу ДМС не був залучений перекладач, що підтверджується відсутністю відповідної відмітки у вказаному рішенні. У даному випадку, за відсутності залученого під час винесення рішення перекладача, у суду відсутні підстави вважати, що позивач розумів та міг скористатись своїми правами. Наведене свідчить про неправомірність Рішення про примусове повернення з України громадянина Єгипту ОСОБА_2 , оскільки не були дотримані процедурні питання, що позбавило позивача можливості скористатись правовою допомогою, подати свої докази, заявляти клопотання тощо. При цьому, суд враховує, що рішення про примусове повернення з України винесено стосовно ОСОБА_2 , в той час, коли відповідно до копії паспорту прізвище позивача ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Ірпінського МВ ЦМУ УДМС у місті Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 13, 17, 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 203 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 6-10, 241-246, 250, 251, 255, 288, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ірпінського МВ ЦМУ УДМС у місті Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни,- задовольнити.

Скасувати рішення Ірпінського МВ Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 29 жовтня 2019 року № 28 про примусове повернення з України громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 14.03.2015 дійсний до 13.03.2022.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.В. Мерзлий