Справа № 420/1191/23
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1191/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Тимчасово виконуючого обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_1 полковнику ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Тимчасово виконуючого обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_1 полковнику ОСОБА_2 за результатом якого позивач просить:

визнати незаконними та протиправними бездіяльність щодо неналежного розгляду скарги Тимчасово виконуючим обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 ;

зобов`язати відповідача належним чином розглянути скаргу позивача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач звернулась зі скаргою до Уповноваженого з прав людини. Який в подальшому її скаргу надіслав на розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Суть скарги полягала в тому, що 30.08.2022 року позивач інвалід 2 групи, прийшла до ІНФОРМАЦІЯ_3 для надання письмової заяви й документів щодо її інвалідності й те що її єдиний син ОСОБА_3 здійснює за нею догляд. Однак її звернення не було зареєстровано та розглянуто. На вказану скаргу Тимчасово виконуючий обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 надав відповідь від 12.12.2022 року №943/12606, яка на думку позивача не відповідає дійсності.

Ухвалою суду від 27.01.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не подав.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що позивач звернулась зі скаргою до Уповноваженого з прав людини. Який в подальшому її скаргу надіслав на розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Суть скарги полягала в тому, що 30.08.2022 року позивач інвалід 2 групи, прийшла до ІНФОРМАЦІЯ_3 для надання письмової заяви й документів щодо її інвалідності й те що її єдиний син ОСОБА_3 здійснює за нею догляд. Однак її звернення не було зареєстровано та розглянуто.

На звернення позивача від 21.10.2022 до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини щодо можливих неправомірних дії зі сторони посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке надійшло для розгляду до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач повідомив наступне.

За викладеним у зверненні позивача обставинами ІНФОРМАЦІЯ_5 проведено перевірку.

Та зазначено, що відмова посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 у прийнятті у позивача матері військовозобов`язаного, документів щодо сімейного стану сина відповідають вимогам законодавства.

Позивач не погоджується з зазначеною відповіддю відповідача вважає її необґрунтованою та за захистом своїх прав звернулась до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про звернення громадян" № 393/96-ВР від 02 жовтня 1996 року (далі - Закону № 393/96-ВР) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Так, частиною першою статті 1 Закону № 393/96-ВР передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону № 393/96-ВР під зверненням громадян необхідно розуміти викладені в письмовій формі або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

У статті 18 Закону №393/96-ВР передбачено, що особа, яка звернулась із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви, бути присутньою при розгляді заяви чи скарги.

При цьому зазначені права відповідно до статті 19 Закону №393/96-ВР забезпечуються обов`язком органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, ЗМІ, їх керівників та інших посадових осіб на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

Відповідно до статті 19 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Як встановлено судом, 30.08.2022 року позивач інвалід 2 групи, прийшла до ІНФОРМАЦІЯ_3 для надання письмової заяви й документів щодо її інвалідності й те що її єдиний син ОСОБА_3 здійснює за нею догляд. Однак її звернення не було зареєстровано та розглянуто.

На підставі ч.1 ст.7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно з ч.ч.1,3 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

В свою чергу ІНФОРМАЦІЯ_6 не прийнято заяву позивача не надано обґрунтованої відповіді.

При розгляді скарги ОСОБА_1 Тимчасово виконуючим обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 на надано належної оцінки діям посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Роз`яснення надані у відповіді на скаргу містять посилання на порядок подання заяв військовозобов`язаними, що за своїм змістом відповідає відповіді на заяву позивачки 30.08.2022 року яку працівникам ІНФОРМАЦІЯ_3 слід було прийняти та на яку слід було надати належну відповідь.

Таким чином відповідь на скаргу позивача до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини з дослідженням обставин не прийняття заяви позивача посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 в розумінні Закону №393/96-ВР не надано.

Таким чином, скаргу позивача розглянуто не належним чином.

З огляду на викладене суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Тимчасово виконуючого обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_1 полковнику ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність Тимчасово виконуючого обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від 21.10.2022 до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини.

Зобов`язати Тимчасово виконуючого обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) належним чином розглянути скаргу ОСОБА_1 від 21.10.2022 до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини з урахуванням висновків суду.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.
Суддя К.С. Єфіменко