Справа № 420/7044/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7044/19
16 березня 2023 року м.Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Юхтенко Л.Р.,
До Одеського окружного адміністративного суду 17.02.2023 року надійшла заява представника позивача про визнання протиправною бездіяльність Головного управління щодо невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 року в адміністративній справі, в якій він просить:
Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року прийнято до провадження в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України.
На обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у справі № 420/7044/19, яке набрало законної сили 25.02.2020, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії за період з травня 2018 року по серпень 2019 року в сумі 44 939,51 грн та зобов`язано Головне управління ПФУ в Одеській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з травня 2018 року по серпень 2019 року у розмірі 44 939,51 грн.
Зазначене рішення суду було направлено для добровільного виконання до Головного управління ПФУ в Одеській області, проте заборгованість Боржником так і не була виплачена.
У зв`язку з цим позивач отримав виконавчий лист на підставі рішення, який ним був пред`явлений до виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
У свою чергу постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.04.2020 відкрито виконавче провадження № 61793387 на підставі виданого виконавчого листа.
Поруч з цим, відповідно до положень статті 382 КАС України ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у справі № 420/7044/19.
За результатами розгляду вищевказаної заяви Одеським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу від 06.01.2021 про зобов`язання Головного управління ПФУ в Одеській області подати в 30-денний строк з дати отримання копії цієї ухвали до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у справ № 420/7044/19.
Повторно Одеським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу від 11.02.2021 про зобов`язання Головного управління ПФУ в Одеській області подати протягом трьох місяців з дати отримання копії цієї ухвали до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у справ № 420/7044/19.
Повторно Одеським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу від 17.05.2021 про зобов`язання Головного управління ПФУ в Одеській області подати протягом трьох місяців з дати отримання копії цієї ухвали до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у справі № 420/7044/19.
Також постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2021 у справі № 420/7044/19 зобов`язано Головне управління ПФУ в Одеській області у строк протягом 30 днів з моменту отримання цієї постанови подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.012020 у справі № 420/7044/19.
У свою чергу повторно Одеським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу від 23.12.2021 щодо зобов`язання головного управління ПФУ в Одеській області протягом 30 днів з моменту отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у справі № 420/7044/19.
У свою чергу повторно Одеським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу від 14.02.2022 щодо зобов`язання Головного управління ПФУ в Одеській області в тримісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у справі № 420/7044/19.
У свою чергу повторно Одеським окружним адміністративним судом постановлено таку ухвалу від 20.05.2022 щодо зобов`язання Головного управління ПФУ в Одеській області в тримісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у справі № 420/7044/19.
У свою чергу повторно Одеським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу від 09.09.2022 щодо зобов`язання Головного управління ПФУ в Одеській області в шестимісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у справі № 420/7044/19.
Незважаючи на ухвали Одеського окружного адміністративного суду та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду щодо виплати заборгованості пенсії позивачу, рішення суду залишається невиконаним.
Також, представник заявника звертає увагу, що 01.02.2023 року позивач отримав листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.01.2023 року № 03.01-1423, відповідно до якого рішення суду щодо виплати заборгованості залишається невиконаним.
Відповідно до обставин встановлено, що існує фактична відмова Відповідача від виконання рішення суду, відверте ігнорування рішення суду та його тривале невиконання всупереч вимогам статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень, що, крім іншого, підриває авторитет судової влади, у тому числі в частині обов`язковості виконання судових рішень, що вже неодноразово ставало предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Не виконуючи рішення суду, відповідач ставить під сумнів саму сутність існування судової влади.
Згідно зі ст. 11 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті першої Першого протоколу.
Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.
Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини невиконання остаточного рішення суду, що набрало законної сили, порушує гарантії, надані позивачу статтею 6 Конвенції.
До суду 23 лютого 2023 року (вхід. № ЕП/5800/23) від відповідача надійшли заперечення на заяву, відповідно до яких відповідач просив відмовити у задоволенні заяви, з огляду на таке.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2022 по справі №420/7044/19 встановлено Головному управлінню новий шестимісячний строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020.
Відповідно до норм ст. 242 КАС України вважаємо, що ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2022 по справі №420/7044/19 є законною, обґрунтованою, повністю встановлені фактичні обставини справи та належним чином дана правова оцінка доказам по справі.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №637 суми пенсій, які не виплачено за період з місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.
У відповідь на запити Пенсійний фонду України вказав, що оскільки рішення Кабінету Міністрів України відповідно до положень частини 1 ст. 4 Бюджетного Кодексу України є частиною бюджетного законодавства, Головне управління зобов`язано дотримуватись положень Порядку №637.
На момент прийняття судом звіту відсутня фінансова можливість виплатити вказані суми пенсії, адже проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема Головного управління, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску. Такі виплати проводяться лише за наявності на це відповідних бюджетних асигнувань, а виділення коштів із державного бюджету на фінансування бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України. Згідно з ч. 2 ст. 73 Закону № 1058 забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.
Однак, 10.01.2023 листом №2800-030202-9/1341 Пенсійний фонд України вкотре звертає увагу на те, що запитуємий період підлягає виплаті ОСОБА_1 на умовах Порядку №1165.
З огляду на викладене, проведення виплат відповідно до Порядку № 1165 не може бути здійснено за рахунок власних коштів, а отже, Головним управлінням були вжиті всі можливі заходи за для виплати нарахованої доплати та активні дії Головного управління, в своїй сукупності свідчать, що невиплата в повному обсязі перерахованої доплати за рішенням суду зумовлена не бездіяльністю Головного управління чи невиконання зумовлено неповажними причинами, а власне змінами у правовому регулюванні порядку фінансування на виплату виниклої доплати, та у діях Головного управління відсутні ознаки вини, умислу чи ухилення від її виплати.
Також 13 березня 2023 року від відповідача надійшла «Інформація щодо виконання ухвали суду» від 28 лютого 2023 року аналогічного змісту, зокрема з посиланням, що Головним управлінням вживаються всі необхідні заходи виконання рішення суду, та водночас повідомлено, бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік на сьогодні не затверджено.
Розглянувши подану заяву та заперечення відповідача, суд доходить такого висновку.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Зазначені у ст. 383 КАС України правові норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з травня 2018 року по серпень 2019 року у розмірі 44 939,51 грн.
Оцінюючи надані докази, суд вважає такі дії відповідача є протиправними, з огляду на те, що відповідачем виконано рішення суду частково, а саме: здійснено нарахування заборгованості, проте не надано докази її повної сплати та не зазначено розумних та чітких строків щодо виконання рішення суду.
Суд погоджується з думкою представника позивача, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За практикою Європейського суду з прав людини заборгованість за рішенням суду, яке набрало законної сили є законним очікуванням, яке заявник має право отримати та відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, ухваленого на його користь, дійсно становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті першої Першого протоколу до Європейської конвенції.
Оцінюючи дії відповідача щодо виконання рішення суду, суд виходить із критеріїв оцінки пропорційності втручання у право позивача на мирне володіння своїм майном коштами, які йому належать згідно з рішення суду по справі № 420/7044/19, зокрема щодо послідовності та узгодженості дій відповідача, можливості застосування інших заходів обмеження, які є менш обтяжуваними для особи.
Тому здійснивши оцінку дій відповідача щодо виконання рішення суду за наведеними критеріями, суд доходить висновку, що відповідне втручання у право позивача на мирне володіння своїм майном є непропорційним, адже рішення суду не виконано протягом трьох років, відповідачем не наведено конкретних строків виконання рішення суду, його дії не є узгодженими та послідовними, що спонукає позивача буди у невизначеному становищі.
За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідачем допущені протиправні дії щодо не виплати позивачу заборгованості на виконання рішення суду по справі № 420/7044/19.
Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання (ч. 4, 5 ст. 249 КАС України).
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тому, виплата пенсії є соціальною гарантією держави.
Згідно з ст. ст. 46, 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем допущено порушення ст. 46 Конституції України та ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з невиплатою нарахованої заборгованості по виплаті пенсії.
За таких встановлених судом обставин суд доходить висновку, що заява представника позивача в порядку ст. 383 КАС України належить задоволенню частково.
На підставі викладеного, керуючись ст. 249, 383 КАС України, суд, -
Заяву представника позивача про визнання протиправною бездіяльність Головного управління щодо невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 року в адміністративній справі,- задовольнити частково.
В іншій частині заяви, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки передбачені статтями 295, 297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 Розділу УІ Прикінцеві положення КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко