Справа № 420/1461/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1461/23
У Х В А Л А

16 березня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у ненаданні адміністративної послуги по заяві позивача від 22.12.2022 р.;

- визнати право ОСОБА_1 на отримання дозволу на тимчасове улаштування за адресою проживання/мешкання у АДРЕСА_1 металевого гаражу для зберігання власного автомобіля;

- зобов`язати Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради надати ОСОБА_1 дозвіл на тимчасове улаштування за адресою проживання/мешкання у АДРЕСА_2 металевого гаражу для зберігання власного автомобіля.

Ухвалою від 30.01.2023 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Позивач у встановлений суддею строк усунув недоліки позовної заяви і ухвалою від 14.02.2023 р. у справі відкрито спрощене провадження та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

15.03.2023 р. від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Клопотання мотивоване тим, що вирішення спірних правовідносин, які виникли між позивачем та Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради має досить важливе значення та вимагає повного та всебічного встановлення обставин справи. Приморська районна адміністрація Одеської міської ради має бажання надати усні пояснення в судовому засіданні по суті спору та додаткові пояснення та докази по справі. Прийняте рішення у даній справі може вплинути на права та інтереси територіальної громади в особі Одеської міської ради та Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. Враховуючи суспільну значимість цього спору для територіальної громади міста Одеси, вважає, що спрощене провадження не може в повній мірі забезпечити достатній розгляд справи та прийняття законного рішення.

При розгляді даного клопотання суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно ч.2 ст.12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

За приписами ч.4 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 4 статті 12 КАС України визначено виключний перелік справ, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження, а саме: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Відповідно до п.10 ч.6 ст.12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Положеннями ч.3 ст.257 КАС України встановлено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З аналізу даних правових норм слідує, що законодавцем визначено категорії справ, які мають розглядатися виключно в порядку загального позовного провадження, до яких не відносяться справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень стосовно ненадання адміністративної послуги.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі "Ахеn v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "Varela Assalino contre le Portugal", заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСІІЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд зазначає, що відповідачем у поданому клопотанні про розгляд справи за правилами загального позовного провадження не наведено належних обґрунтувань та доводів, з яких би вбачалася необхідність призначення підготовчого та судового засідання.

Передбачені п.п.2, 3 ч.3 ст.44 КАС України права учасників справи не обмежуються при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки, окрім іншого, сторони можуть висловлювати свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо предмета спору, подавати клопотання, надавати необхідні докази, формувати власну правову позицію, тощо письмово.

Оскільки дана справа відноситься до справ незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не потребує проведення підготовчого та судового засідання, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Керуючись ст.ст.243, 248 КАС України, суд -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.І. Бездрабко