Справа № 120/1797/23
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

16 березня 2023 р. Справа № 120/1797/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши в письмовому провадженні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправні дії відповідача щодо невиконання рішення Європейського Суду з прав людини у справі №70777/12 від 13.01.2022 у повному обсязі. Зазначає, що відповідачем не дотримано трьохмісячного строку сплати позивачеві суми справедливої сатисфакції у сумі 1000 євро, а отже позивачеві має бути нараховано простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, що діяв на період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти, як передбачено резолютивною частиною рішення Європейського Суду з прав людини у справі №70777/12 від 13.01.2022.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

09.03.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву та витребувані судом ухвалою про відкриття провадження у справі копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 68744993. У відзиві відповідач, зокрема зазначає про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху з огляду на таке.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 1 ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, які беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Зазначена позиція суду також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права та свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини зазначив, що роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Встановлення строків звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічна правова позиція із цього приводу неодноразово була висловлена Верховним Судом в ухвалах від 02.03.2020 у справі № 420/4352/19, від 13.04.2020 у справі №520/11334/18, від 17.09.2020 у справі № 186/1881/19, від 06.11.2020 у справі №826/14116/18.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен дізнатися", що містяться в ч. 2 ст. 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. При визначенні початку перебігу строку звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Саме про такі інші строки звернення до адміністративного суду йдеться у статті 287 КАС України, якою врегульовано особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Так, частиною 1 цієї статті передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При цьому у частині 2 статті 287 КАС України визначено, що таку позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, до спірних правовідносин застосовним є десятиденний строк звернення до адміністративного суду, обраховувати який необхідно з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відтак ключовим у питанні визначення строку звернення до адміністративного суду є встановлення моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Визначаючись із тим, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав, суд враховує, що платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 18.07.2022 №8574 грошові кошти в сумі 30784,70 грн перераховані ОСОБА_2 . Відповідно до банківської довідки АТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" справедлива сатисфакція, яка встановлена рішенням Європейського суду з прав людини від 13.01.2022 у справі № 70777/12 у сумі 30784,70 грн зарахована на картковий рахунок, який належить ОСОБА_2 04.10.2022. У зв`язку з перерахуванням грошових коштів в сумі 30784,70 грн ОСОБА_2 постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 02.12.2022 № 98744993 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" закінчено виконавче провадження з виконання рішення Європейського суду з прав людини №70777/12 від 13.01.2022.

Постанову про закінчення виконавчого провадження № 68744993 від 02.12.2022 позивач ОСОБА_1 отримав 16.12.2022, що підтверджується матеріалами справи.

Відтак, після отримання постанови про закінчення виконавчого провадження №68744993 від 02.12.2022 позивач дізнався про невиконання рішення Європейського Суду з прав людини у справі №70777/12 від 13.01.2022 у повному обсязі та порушення свого права на нарахування та виплату пені як наслідок несвоєчасної виплати справедливої сатисфакції на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2022 у справі № 70777/12 у справі "Василенко проти України". При цьому позов поданий до суду 27.02.2023 тобто з пропущенням десятиденного строку звернення до суду.

Заперечуючи факт пропуску позивачем строку звернення до суду, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 ще 08.10.2022 в порядку ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" звернувся зі скаргою до Міністерства юстиції України на дії державного виконавця в якій зазначив, що рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2022 у справі № 70777/12 виконано невчасно та не в повному обсязі. Разом з тим, по суті своєї скарги відповіді від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України позивач не отримав, а отримав постанову від 02.12.2022, в якій зазначено, що виконавче провадження за № 68744993 закінчено. Рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2022 у справі № 70777/12 у справі "Василенко проти України" в частині виплати присудженої судом справедливої сатисфакції у розмірі 1000 (однієї тисячі) євро виконано. Грошові кошти перераховані платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 18.07.2022 у розмірі 30784,70 грн (еквівалент 1000 євро) довіреній особі стягувача Василенко Т.І.

Вже після отримання вказаної, відповіді, як зазначає представник позивача, позивач звернувся до Вінницького міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з заявою про надання допомоги щодо визнання протиправним дій Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині виконання рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2022 у справі № 70777/12.

Аналізуючи такі доводи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 4 статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, правила, визначені частиною 4 статті 122 КАС України застосовні у разі, якщо позивач скористався досудовим порядком вирішення спору або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення того чи іншого спору. В такому випадку строк звернення до суду визначається з урахуванням результатів розгляду такої скарги.

Статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено особливості оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити:

1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;

5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Відтак наведеними приписами передбачено можливість оскарження стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, рішення, дій або бездіяльності державного виконавця шляхом подання скарги, яка має відповідати встановленим вимогам.

Водночас розділом ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція), що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), врегульовано порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження.

Абзацом 8 пункту 1 цього розділу Інструкції визначено, що перевірити законність виконавчого провадження має право зокрема й начальник відділу державної виконавчої служби стосовно виконавчого провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Відповідно до пункту 2 вказаного розділу Інструкції посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

Посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому, пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника).

Отже, Інструкцією передбачено можливість проведення перевірки законності виконавчого провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні відділу, начальником цього відділу державної виконавчої служби або за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), або за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби, або з власної ініціативи самого начальника такого відділу.

З матеріалів справи суд встановив, що 08.10.2022 ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Міністерства юстиції України, в якій просив роз`яснити причини невиконання в повному обсязі (в частині здійснення оплати справедливої компенсації за курсом НБУ на день здійснення платежу), винесеного щодо нього рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2022 у справі №70777/12 від 13.01.2022 у справі "Василенко проти України". Однак суд зазначає, що така скарга не є скаргою в розумінні Закону України "Про виконавче провадження". Разом із тим позивач не звертався зі скаргою, встановленої форми, до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України чи директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця (в тому числі на постанову про закриття виконавчого провадження від 02.12.2022), що виключає можливість застосування до розгляду такої заяви правил, що визначені частиною 4 статті 122 КАС України.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що позивач пропустив десятиденний строк звернення до суду з цим позовом, однак не додав до позовної заяви клопотання (заяву) про його поновлення та докази поважності причин його пропуску, як це передбачено вимогами ч. 6 ст. 161 КАС України.

Частиною першою статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що вирішення судом питання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропущення строку звернення до адміністративного суду можливе лише за результатами розгляду клопотання позивача про поновлення такого строку (або у випадку, якщо позивач не заявить такого клопотання) і виключно в тому разі, якщо суд дійде висновку, що зазначені позивачем причин пропуску строку звернення до суду не є поважними.

На це додатково вказують положення п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, якими встановлено повноваження суду щодо залишення позовної заяви без розгляду саме з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України.

Відповідно до частин тринадцятої - чотирнадцятої статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Таким чином, оскільки невідповідність позовної заяви вимогам ч. 6 ст. 161 КАС України виявлена судом після відкриття провадження у справі, позовну заяву належить залишити без руху на стадії судового розгляду.

Водночас суд звертає увагу на те, що наслідки невиконання позивачем вимог цієї ухвали визначені у п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України, згідно з яким суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 КАС України, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Керуючись ст.ст. 118, 121, 122, 123, 160, 161, 169, 240, 256, 293, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Встановити позивачеві п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду і доказів поважності причин його пропуску.

Копію ухвали направити (надати) особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович