Справа № 300/538/23
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2023-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" березня 2023 р. справа № 300/538/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Тимощука О.Л.,
секретаря судового засідання - Зюбак Н.І.,
представника позивача - Чеботаря В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до Коломийського відділу Державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження
ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) 16.02.2023 звернувся в суд з позовною заявою до Коломийського відділу Державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (надалі, також - відповідач, орган ДВС, Коломийський ВДВС) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №70945476 від 06.02.2023 (надалі, також - спірна постанова).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2022 №912 Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції, уряд постановив реорганізувати Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) шляхом його приєднання до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з перейменуванням у Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції.
Зважаючи на викладене, у зв`язку з реорганізацією Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), відділом якого є відповідач, та його перейменуванням у Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, правильним найменуванням відповідача на момент розгляду цієї справи є Коломийський відділ державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення виявлених суддею недоліків (а.с. 16-17).
Позивачем недоліки позовної заяви усунуті у строк, встановлений судом, у зв`язку з чим судом 07.03.2023 постановлено ухвалу, якою відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд справи на 20.03.2023 о 10:30 год, відповідно до особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) (а.с. 23-24).
Також пунктом 5 резолютивної частини цієї ухвали витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №70945476.
Також до зазначеного відзиву представницею відповідача долучено копії витребуваних ухвалою суду про відкриття провадження письмових доказів (а.с. 40-56).
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зважаючи на обставини, викладені у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.
Представниця відповідача у судове засідання не з`явилася, подавши попередньо клопотання, в якому просила провести засідання без участі представника Коломийського ВДВС та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Заслухавши позицію представника позивача, розглянувши та дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив на позов та письмові докази, наявні у матеріалах цієї адміністративної справи, судом встановлено такі обставини.
Постановою старшого державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Паращук М.В. від 23.08.2022 ВП №69700939 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання дубліката виконавчого листа Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області №346/1363/21 від 28.06.2022 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» (згідно ухвали №346/4601/20 Коломийського міськрайонного суду від 12.11.2020 стягувача замінено на ТОВ «Преміум Лігал Колекшн») заборгованості по кредитному договору в сумі 422 155,79 грн (а.с. 53). Пунктом 3 цієї постанови постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 42 215,57 грн.
Постановою державного виконавця ВП №69700939 від 06.02.2023 про повернення виконавчого документа стягувачу, враховуючи заяву стягувача ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» від 10.01.2023 про повернення виконавчого документа стягувачу, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», дублікат виконавчого листа №346/1363/21 від 28.06.2022 повернуто стягувачу.
Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70945476 від 06.02.2023 з примусового виконання постанови Коломийського ВДВС №69700939 від 23.08.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Коломийського ВДВС 42 215,57 грн виконавчого збору (а.с. 41).
Вважаючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження №70945476 від 06.02.2023 винесена безпідставно та підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтями 129 та 129-1 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень. Суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 за №1404-VIII (надалі, також Закон №1404-VIII).
Так, статтею 1 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ).
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Судом встановлено, що постановою органу ДВС від 23.08.2022 ВП №69700939 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання дубліката виконавчого листа Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області №346/1363/21 від 28.06.2022 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» (ТОВ «Преміум Лігал Колекшн») заборгованості по кредитному договору в сумі 422 155,79 грн (а.с. 53). Також пунктом 3 цієї постанови постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 42 215,57 грн.
Так, порядок стягнення виконавчого збору регламентовано статтею 27 Закону №1404-VІІІ.
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Згідно з частиною 2 статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Таким чином, сплата боржником виконавчого збору не залежить від вчинення державним виконавцем виконавчих дій чи стягнутої ним в межах виконавчого провадження суми боргу, а такий стягується у розмірі 10 відсотків від загальної суми, яка підлягає стягненню за виконавчим документом.
Відповідно до частини 4 статті 27 Закону №1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
Так, відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Інструкції стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.
Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.
Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.
Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.
Питання стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа урегульовано статтею 40 Закону №1404-VІІІ.
Відповідно до частини 3 статті 40 Закону №1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Аналізовані вище положення частини 3 статті 40 Закону №1404-VІІІ кореспондуються з нормою абзацу 12 пункту 8 розділу III Інструкції.
Також пункт 22 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.
При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.
Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.
При цьому, відповідно до частини 6 статті 27 Закону №1404-VІІІ у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Таким чином, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору відносяться до переліку рішень, які підлягають примусовому виконанню у порядку, визначеному Законом №1404-VІІІ.
Як встановлено судом вище, після повернення згідно постанови ВП №69700939 від 06.02.2023 виконавчого документа стягувачу, державним виконавцем винесено постанову №70945476 від 06.02.2023 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови №69700939 від 23.08.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Коломийського ВДВС 42 215,57 грн виконавчого збору (а.с. 41).
Позивач не погоджується з такими діями відповідача та вважає, що у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору, оскільки, на переконання останнього, обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору є фактичне виконання судового рішення та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень. З цього приводу суд зазначає таке.
Відповідно до частини 4 статті 27 Закону №1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Таким чином, законодавець не пов`язує дії державного виконавця, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення, передбачених статтею 10 Закону №1404-VІІІ, з підставою для стягнення виконавчого збору. Такою підставою, з огляду на зміст частини 4 статті 27 Закону №1404-VІІІ, є лише факт відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення.
Суд звертає увагу, що частина 2 статті 27 Закону №1404-VIII щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом діяла до 28.08.2018.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" №2475-VIII від 03.07.2018, який набрав чинності 28.08.2018, у частині 2 статті 27 Закону №1404-VIII слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом" замінено словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів".
Тобто, після 28.08.2018 розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми, яка підлягає стягненню.
Верховний Суд в постанові від 13.03.2019 в справі № 812/1413/17 висловив правову позицію про те, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Початок примусового виконання рішення виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.
Враховуючи, що на час відкриття 23.08.2022 виконавчого провадження №69700939 у державного виконавця не було відомостей про сплату боржником заборгованості по кредитному договорі в сумі 422 155,79 грн, державний виконавець розпочав примусове виконання виконавчого документа та зазначив про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 42 215,57 грн, а після повернення виконавчого документа стягувачу правомірно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №70945476 від 06.02.2023 з примусового виконання постанови №69700939 від 23.08.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Коломийського ВДВС 42 215,57 грн виконавчого збору.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, за запитом по справі № 3540/3203/18 не знайдено жодного документа.
Натомість, Верховним Судом 11.03.2020 ухвалювалася постанова по справі №2540/3203/18, яку, очевидно, позивач мав на увазі, підтверджуючи власну позицію.
При цьому, такі постанови Верховного Суду не є релевантними джерелами під час розгляду цієї справи, оскільки стосуються інших обставин.
Так, предметом розгляду Верховним Судом у вказаних справах була правомірність стягнення державними виконавцями виконавчого збору до набрання чинності 28.08.2018 змін, внесених у частину 2 статті 27 Закону № 1404-VIII.
Натомість, в спірному випадку має місце стягнення державним виконавцем виконавчого збору після набрання 28.08.2018 чинності коментованих змін у частину 2 статті 27 Закону № 1404-VIII, які не пов`язують підставу для стягнення виконавчого збору з діями державного виконавця з примусового виконання рішення та з фактично стягнутою сумою боргу.
Випадки, коли виконавчий збір не стягується, визначені частиною 5 статті 27 Закону №1404-VІІІ. Так, виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.
Окрім цього, згідно з частиною 7 статті 27 Закону №1404-VІІІ у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
У цій справі судом не встановлено передбачених частинами 5 та 7 статті 27 Закону №1404-VІІІ обставин, які давали б підстави державному виконавцю не стягувати з ОСОБА_1 виконавчий збір у виконавчому провадженні №69700939.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70945476 від 06.02.2023 з примусового виконання постанови №69700939 від 23.08.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Коломийського ВДВС 42 215,57 грн виконавчого збору, оскільки така прийнята з дотриманням норм Закону №1404-VІІІ та критеріїв правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, викладених в частині 2 статті 2 КАС України.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
У зв`язку із відмовою в задоволенні позову судові витрати розподілу не підлягають.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 250, 271, 272, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ;

відповідач - Коломийський відділ державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса: вул. Шевченка, буд. 23, м. Коломия, Івано-Франківська обл., 78200, код ЄДРПОУ - 38367905.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.