Справа № 200/5272/22
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 року Справа№200/5272/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

22.12.2022 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Відповідач 2) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила суд:

визнати протиправним та скасувати рішення № 18 від 19.01.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ( ) щодо відмови мені ОСОБА_1 (іден.код НОМЕР_1 ) про перехід на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках виданих Головним управлінням ПФУ в Донецькій області від 22.11.2021 р. № 5269/19-16, 5267/19-16, 5268/19-16;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () призначити мені ОСОБА_1 (іден.код НОМЕР_1 ) з 18.01.2022 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках виданих Головним управлінням ПФУ в Донецькій області від 22.11.2021 р. № 5269/19- 16, 5267/19-16, 5268/19-16;

зобов`язати нарахувати та виплатити Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () мені ОСОБА_1 (іден.код НОМЕР_1 ) з 18.01.2022 року пенсію державного службовця до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках виданих Головним управлінням ПФУ в Донецькій області від 22.11.2021 р. № 5269/19-16, 5267/19-16, 5268/19-16;

відповідно до ст. 382КАС України встановити судовий контроль за виконанням даного рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Відповідача 1 № 18 від 18.01.2022 року Позивачу відмовлено в переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII, оскільки призначення пенсії по інвалідності державним службовцям зазначеним законом не передбачено. Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 27.12.2022 року позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з порушенням строку звернення до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.01.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи.

30.01.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Відповідача 1 зазначив про відсутність правових підстав для переведення Позивача на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу, оскільки пенсія по інвалідності нормами Закону №889 не передбачена. У зв`язку з викладеним, представник Відповідача 1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

09.02.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Відповідача 2 зазначив, що пенсії по інвалідності та у зв`язку з втратою годувальника, а також пенсії за віком особам, які не мають права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII Про державну службу, призначаються за нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, як передбачено статтею 90 Закону №889. Тому, права на переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу Позивач не має, оскільки пенсія по інвалідності нормами Закону №889 не передбачена. Отже, на час звернення позивача із заявою про переведення діє Закон України №889, який неконституційним не визнавався. Тому у відповідача були відсутні законні підстави для переведення позивача на пенсію по інвалідності за цим Законом. Таким чином, після розгляду заяви від 18.01.2022 Головним управлінням прийнято рішення № 18 від 19.01.2022 про відмову Позивачу в перерахунку пенсії перехід на пенсію за іншим законом. У зв`язку з викладеним, представник відповідача-1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 584819 позивачу з 10.02.2020 року встановлено ІІ групу інвалідності, безстроково.

З 02.01.2004 року по 06.11.2020 рік позивач безперервно працював на різних посадах державної служби в Пенсійному фонді України, що підтверджується записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 та не заперечується сторонами.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 17 листопада 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, прізвище ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 .

18.01.2022 року Позивач звернувся через веб-портал електронних послуг із заявою про перерахунок пенсії, а саме перехід на пенсію за іншим законом відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16.12.1993.

За принципом екстериторіальності зазначену заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №18 від 19.01.2022 відмовлено Позивачу в переведені на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №889-VIII, оскільки пенсія по інвалідності нормами Закону №889 не передбачена.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України Про державну службу від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами частини 9 статті 37 Закону №3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (частина 10 статті 37 Закону №3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (частина 12 статті 37 Закону №3723-XII).

Як встановлено судом, тривалість стажу на посадах державної служби Позивача станом на 01.05.2016 становить понад 10 років, що також не заперечується відповідачами.

Оскільки Позивач є інвалідом ІІ групи, має відповідний стаж на посаді державної служби, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно з статтею 37 Закону №3723-XII, а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №3723-XII.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 від 13.02.2019.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з пунктами 10, 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах Закону №889-VIII не встановлено.

Зважаючи на це, суд вважає безпідставними доводи відповідачів про неможливість призначення позивачу обраного ним виду пенсії.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №18 від 19.01.2022 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги Позивача здійснити виплату пенсії державного службовця з 18.01.2022, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки позивач з заявою про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" звернувся до пенсійного органу 18.01.2022, нарахування та виплата такої пенсії повинна проводитись саме з дня звернення з відповідною заявою, тобто, з 18.01.2022.

Вирішуючи позовні вимоги, суд враховує, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому перебуває його пенсійна справа.

Тому, суд вважає за необхідне, покласти обов`язок щодо призначення позивачу пенсії на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Крім того, для належного захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача-2 призначити і здійснити нарахування й виплату позивачу з 18.01.2022 пенсію державного службовця по інвалідності ІІ - ї групи відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках від 22.11.2021р. № 5269/19-16, 5267/19-16, 5268/19-16, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, з урахуванням виплачених сум пенсії.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідачі суду не надали, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо клопотання Позивача про встановлення судового контролю за виконанням даного рішення, суд виходить з такого.

Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначений приписами статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ч. 1 вказаної статті, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч. 1 ст. 383 КАС України).

Отже, з вищенаведеного вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративних справах є правом суду, а не обов`язком.

Особа-позивач же, на користь якого ухвалено постанову суду, в свою чергу має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням даного рішення.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 18 від 19.01.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ( ) щодо відмови ОСОБА_1 (іден.код НОМЕР_1 ) про перехід на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках виданих Головним управлінням ПФУ в Донецькій області від 22.11.2021 р. № 5269/19-16, 5267/19-16, 5268/19-16.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та здійснити нарахування і виплату з 18.01.2022 року пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках виданих Головним управлінням ПФУ в Донецькій області від 22.11.2021 р. № 5269/19- 16, 5267/19-16, 5268/19-16, з урахуванням виплачених сум пенсії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.В. Череповський