Справа № 280/5021/22
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2023 року м. Дніпросправа № 280/5021/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.11.2022 року, (суддя суду першої інстанції Богатирський Б.В..), прийняте в порядку письмового провадження в м. Запоріжжі, в адміністративній справі №280/5021/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 87 від 04.08.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи з 05.05.1987 року по 11.02.2000 року у Колгоспі Червонофлотець та період навчання з 29.11.1982 року по 12.04.1983 року у Криворізькому автотранспортному тресті Автомобільний учбово-курсовий комбінат.

Стягнути на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком, на що отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії з підстави відсутності на момент досягнення пенсійного віку необхідного страхового стажу. Вважає рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком протиправним, так як, має необхідний страховий стаж.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.11.2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 87 від 04.08.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи з 05.05.1987 року по 11.02.2000 року у Колгоспі Червонофлотець та період навчання з 29.11.1982 року по 12.04.1983 року у Криворізькому автотранспортному тресті Автомобільний учбово-курсовий комбінат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно з наданими позивачем документами страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 02 місяців 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. До страхового стажу не зараховані: - період роботи з 05.05.1987 року по 11.02.2000 року відповідно до записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 , оскільки в записах щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі у громадянському господарстві не зазначена підстава, номер та дата внесення записів. В записі про звільнення відсутній номер наказу; - період навчання з 29.11.1982 року по 14.04.1983 року згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки в записі про навчання в Автомобільному учбово-курсовому комбінаті відсутня інформація про присвоєння кваліфікації. Інших документів про навчання у комбінаті заявником не надано. Відтак, на думку відповідача ним правомірно відмовлено в зарахуванні відповідного стажу.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на необґрунтованість доводів скарги просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Розглянувши заяву та надані документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області встановлено, що загальний страховий стаж позивача становить 24 роки 02 місяці 18 днів та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 04.08.2022 №87.

Вказано, що до страхового стажу не зараховані:

- період роботи з 05.05.1987 по 11.02.2000 згідно записів трудової книжки колгоспника серії УKP номер 1191303, оскільки записи щодо встановленого та фактично відпрацьованого мінімуму трудової участі у громадському господарстві не засвідчені печаткою колгоспу за кожний рік та підписом головного бухгалтера за кожний рік. Для зарахування зазначеного періоду необхідно надати довідку за період роботи у колгоспі;

- період навчання з 29.11.1982 по 14.04.1983 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 , оскільки запис зроблено не в установленому порядку (відсутній запис про відрахування, підстава та дата підстави про відрахування). Для зарахування зазначеного періоду необхідно надати документ про освіту або довідку про період навчання.

Право на призначення пенсії за віком заявник набуде за досягнення 63 років.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, вважаючи рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідчем необгрунтовано не зараховано до стажу позивача період його роботи з 05.05.1987 по 11.02.2000 та навчання з 29.11.1982 по 14.04.1983, адже неналежне ведення трудової книжки не є підставою для позбавлення позивача відповідного стажу.

Суд апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 26 ЗУт «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:

по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, відомості про наявність у позивача стажу роботи, в першу чергу, підтверджуються записами в трудовій книжці, і лише за відсутності таких записів - відповідними довідками з місця роботи.

Відповідно до копії трудових книжок НОМЕР_2 від 28.08.1979 та НОМЕР_1 від 10.06.1987 судом встановлено наступне.

Записом №5 від 29.11.1982, у трудовій книжці НОМЕР_2 від 28.08.1979, підтверджується, що позивач прийнятий до Автомобільного учбово-курсового комбінату Криворізького автотресту. Відповідно до запису від 14.04.1983 навчався на курсах водіїв.

Період навчання з 29.11.1982 по 12.04.1983 в Криворізькому автотранспортному тресті Автомобільний учбово-курсовий комбінат за програмою підготовки водія транспортного засобу категорії В,С підтверджується також свідоцтвом №000441 від 13.04.1983.

Записом від 05.05.1987 у трудовій книжці НОМЕР_1 від 10.06.1987 підтверджується, що позивач прийнятий в члени колгоспу Червонофлотець. В трудовій книжці міститься запис від 07.07.1997 про перейменування колгоспу Червонофлотець в колективне сільськогосподарське підприємство Червонофлотець. Відповідно до запису від 11.02.2000 позивач звільнений з членів КСП в зв`язку з реорганізацією в СТОВ Червонофлотець.

Записи про трудову участь в господарстві (стр. 18-20 трудової книжки НОМЕР_1 від 10.06.1987) свідчать про виконання позивачем річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві у 1987-2001 роках.

Відповідачем в оскаржуваному рішенні підставою для незарахування вказаних періодів зазначено, що запис про навчання зроблено не в установленому порядку (відсутній запис про відрахування, підстава та дата підстави про відрахування), записи щодо встановленого та фактично відпрацьованого мінімуму трудової участі у громадському господарстві не засвідчені печаткою колгоспу за кожний рік та підписом головного бухгалтера за кожний рік.

Суд звертає увагу, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванні заробітної плати на конкретну посаду, яку позивач займав у той чи інший період його роботі підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає позивачу право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, як правильно вказав суд першої інстанції відповідно до приписів статті 64 Закону № 1058-IV відповідачі наділені правом, зокрема, проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями.

Однак, відповідачами не надано доказів здійснення законодавчо визначених дій для встановлення періоду роботи, який підлягає зарахуванню до загального стажу позивача.

Таким чином, суд першої інстанціїх дійшов правильного висновку, що періоди роботи з 05.05.1987 року по 11.02.2000 року у Колгоспі Червонофлотець та період навчання з 29.11.1982 року по 12.04.1983 року у Криворізькому автотранспортному тресті Автомобільний учбово-курсовий комбінат не зараховані позивачу за відсутності підстав, визначених законом.

З урахуванням, вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.11.2022 року в адміністративній справі №280/5021/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай