Справа № 752/1467/23
Суддя: Ольшевська І. О.
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/1467/23
Провадження № 2-а/752/149/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 березня 2023 року місто Київ

Голосіївський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Ольшевської І.О.,

з участю секретаря судових засідань Гладибороди Л.О.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначено, що 29.11.2022 Головним інспектором з паркування відділу контролю за утриманням майданчиків для паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Спінчевським Олександром Сергійовичем була винесена Постанова про накладення адміністративного стягнення, якою зазначено, що позивач порушив вимоги дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів Вкраїни від 10.10.2001 № 1306, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 700,00 грн. Позивач із зазначеною постановою не погоджується, вважає її безпідставною, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Так, фотоматеріали, які були розміщені 29.11.2022 в додатку Київ Цифровий як матеріали адміністративної справи про вчинення адміністративного правопорушення відповідно до постанови серії 1КІ № від 29.11.2022 інспектором з паркування Спінчевським Олександром Сергійовичем , не є доказами які доводять, що позивач порушив ч.1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Фотознімки автомобіля, на яких видно номерний знак автомобіля серії НОМЕР_1 , здійснені о 09:40:46, 09:40:54, 09:40:56, а також о 10:18:43 та о 10:18:51 (позивач стверджує, що повернувся додому, щоб висадити пасажирів). На зазначених фотознімках біля автомобіля не видно знаку, який би підтвердив, що місце, біля якого був припаркований автомобіль позивача, вважається платним паркувальним місцем. На фотознімку знаку «платне паркування», позначеному латинською літерою «Р», зробленому о 09:29:13, доданому до матеріалів справи про вчинення адміністративного правопорушення за постановою серії 1КІ № від 29.11.2022, не зафіксовано перебування автомобіля позивача з номерним знаком НОМЕР_1 біля зафіксованого знаку. На автомобілі, який зафіксований поруч зі знаком, не видно номерів автомобіля. Отже, зазначені фотознімки не доводять, що позивач порушив ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки ними не зафіксовано перебування автомобіля позивача на платному паркувальному місці, зазначеному в постанові.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.01.2023 року у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У лютому 2023 року до суду від представника відповідача Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу КМР (КМДА) надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що викладені в позові твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. На позивача було правомірно накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, оскільки, позивачем було порушено п.п. 5.43, 7.14 Правил дорожнього руху, та оскаржувана постанова відповідає вимогам. Зі змісту матеріалів фотофіксації вбачається, що транспортний засіб RENAUL MEGANE, номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстровано за позивачем, розміщено на майданчику для платного паркування на вул. Саксаганського 33-51 в м. Києві. Також, як вбачається з матеріалів фотофіксації, позивачем у порушення вимог пункту 26 Правил паркування транспортних засобів не було розміщено під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав.

Спір у даній справі виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення серії 1КІ № від 29.11.2022, складену головним інспектором з паркування відділу контролю за утриманням майданчиків для паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Спінчевським О.С., незаконною у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не відповідає дійсності, не ґрунтується на жодному доказі та складена з порушенням вимог чинного законодавства.

Встановлено, що постановою головним інспектором з паркування відділу контролю за утриманням майданчиків для паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Спінчевським О.С. серії 1КІ № від 29.11.2022 року, позивача було визнано винним у порушенні п. 5.43, 7.14 Правил дорожнього руху, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 700 грн.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що інспектором з паркування в режимі фото/відеозйомки зафіксовано, що транспортний засіб «RENAUL MEGANE», номерний знак НОМЕР_1 29.11.2022 о 09-40 год. у м. Києві по вул. Саксаганського, 41/А було розміщено на майданчику для платного паркування без оплати паркування, чим порушено вимоги дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Прийнято по справі рішення застосувати до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 700 грн.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, а також надані сторонами фотокартки припаркованого позивачем транспортного засобу, на підставі чого судом було встановлено наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до примітки до статті 152-1 КУпАП під несплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти несплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Суб`єктом правопорушення в цій статті, в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки, є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

Відповідно до частини 1 статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксацїї обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Згідно з пунктом 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1342, користувач зобов`язаний розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки.

Як вбачається з матеріалів фотофіксації, транспортний засіб «RENAUL MEGANE», номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстровано за позивачем, розміщено на майданчику для платного паркування по вул. Саксаганській в м. Києві, зокрема зазначене підтверджується координатами «50.43585778, 30.51329472» - координата з фотофіксації знаку та «50.43594194, 30.51151389» - координата з фотофіксації припаркованого авто позивача. Вказане спростовує доводи позивача.

Також, як вбачається з матеріалів фотофіксації, позивачем у порушення вимог пункту 26 Правил паркування транспортних засобів не було розміщено під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування.

Згідно з пунктом 14 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2019 року № 1342, відведені майданчики для платного паркування повинні обов`язково бути обладнані паркувальними автоматами, платіжними пристроями та/або інформаційними знаками про способи та порядок оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування.

Як вбачається з матеріалів фотофіксації, майданчик для паркування облаштований інформаційним знаком про вартість послуг, спосіб та порядок їх оплати.

Також, як вбачається з матеріалів фотофіксації, транспортний засіб зафіксовано із 9-40 год. по 10-18 год. Отже, транспортний засіб був розташований на майданчику для паркування більше 10 хв. без належної оплати.

Крім того, твердження позивача про невідповідність паркувального майданчику за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 33-51 нормам благоустрою не обґрунтовані та не підтверджені жодними доказами та ніяк не спростовують вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що матеріали фотофіксації містять інформацію про обставини події та підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення, вони мають розглядатися судом як речовий доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб.

Враховуючи викладене, головним інспектором повністю дотримані норми чинного законодавства України при винесені оскаржуваної постанови.

Суд вважає, що твердження позивача про незаконність та безпідставність винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, є хибними та такими, що повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Звертаючись із позовом до суду, позивач посилається, як на підставу для скасування постанови про адміністративне правопорушення, на відсутність в його діях складу правопорушення, однак ці твердження повністю спростовуються наявними у справі доказами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

Доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, на думку суду, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а винність позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, суд вважає доведеною та підтвердженою матеріалами наявними у справі.

Пояснення, викладені позивачем на обґрунтування позовних вимог, суд оцінює критично, а позиція, зайнята позивачем щодо невизнання своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, на думку суду, пов`язана з його захистом, однак, розцінюється судом як спроба уникнути від адміністративної відповідальності.

При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, по. 4241/03, в якому вказується, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи викладене, суд вважає, що головним інспектором з паркування відділу контролю за утриманням майданчиків для паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Спінчевським О.С. постанову серії 1КІ № від 29.11.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача було винесено обґрунтовано і на законних підставах, в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 192, 211, 241, 242, 243, 244, 246, 250, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

2. Постанову серії 1КІ № від 29.11.2022 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 700 грн. залишити без змін.

3. Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 16.03.2023р.

Суддя І.О. Ольшевська