Справа № 520/270/23
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 березня 2023 року справа № 520/270/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григоров Д.В., розглянувши в порядку у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківського обласного центру зайнятості (вул. Броненосця Потьомкіна, буд. 1а,м. Харків,61068, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського обласного центру зайнятості про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Харківського обласного центру зайнятості щодо невиплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, за весь період перебування у статусі безробітного;

- зобов`язати Харківський обласний центр зайнятості виплатити ОСОБА_1 допомогу по безробіттю за весь період перебування ОСОБА_1 у статусі безробітного , в розмірі, визначеному законодавством України.

В обгрунтування заявленого позову зазначив, що 19.10.2022р. звернувся до Харківської районної філії Харківського обласного центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного, а також з приводу призначення виплати допомоги по безробіттю в розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з дня реєстрації як безробітного. Позивач вказує, що виплата йому допомоги по безробіттю здійснена не була, в чому він вбачає порушення свого права на отримання такої допомоги.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.02.2023р. відкрито спрощене провадження по справі, позивачу відстрочено сплату судового збору до винесення рішення у справі згідно його клопотання.

Відповідачем до суду подано відзив на адміністративний позов, у якому останній зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства, просив в задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому зазначив, що позивач раніше вже було надано статус безробітного та проведено відповідні виплати допомоги, які згодом було припинено на законних підставах, а нових підстав для виплати допомоги по безробіттю у позивача не виникло.

З урахуванням викладеного суд вважає можливим розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми та належними.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з копії витягів з наказів про прийняття рішень службою зайнятості , передбачених Законами України «Про зайнятість населення», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та нормативними актами щодо їх застосування судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 первісно статус безробітного було надано з 05.02.2020р. та призначено допомогу по безробіттю з 12.02.2020р. по 05.02.2021р.

З 23.10.2020р. по 06.11.2020р. допомогу по безробіттю позивачу було скорочено через недотримання рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-ІІІ.

16.01.2021р. позивачу припинено виплату допомоги по безробіттю в зв`язку з невідвідуванням центру зайнятості більше 30 робочих днів без поважних причин згідно наказу від 17.03.2021р. № НТ210317 та відповідно до цього ж наказу припинено реєстрацію ОСОБА_1 як безробітного .

19.10.2022р. позивач звернувся до Харківської районної філії Харківського обласного центру зайнятості та подав заяву про надання/поновлення статусу безробітного та такий статус було поновлено згідно наказу від 19.10.2022р. № НТ221019 з 19.10.2022р., яким також відмовлено у призначенні допомоги по безробіттю відповідно до ч. 4,5 ст. 22 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-ІІІ. Наказом центру зайнятості від 20.01.2023р. № НТ230120 припинено реєстрацію позивача як безробітного з 01.12.2022р.

Нормативне регулювання спірних відносин полягає в наступному.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про зайнятість населення», кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом: 1) участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття; 2) надання безоплатних соціальних послуг, зокрема, інформаційно-консультаційних та профорієнтаційних, професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації з урахуванням попиту на ринку праці, сприяння у працевлаштуванні, зокрема, шляхом фінансової підтримки самозайнятості та реалізації підприємницької ініціативи відповідно до законодавства; 3) надання особливих гарантій працівникам, які втратили роботу у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці; 4) надання додаткової гарантії зайнятості окремим категоріям населення, які не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 43 зазначеного Закону, статусу зареєстрованого безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема за віком, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 44 зазначеного Закону, зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону. Умови тривалість та розмір виплати допомоги по безробіттю визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-ІІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону № 1533-ІІІ, в редакції, чинній на час звернення позивача з заявою про поновлення статусу безробітного та виплату допомоги по безробіттю (станом до 29.10.2022р.), право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Право на допомогу по безробіттю зберігається у разі настання перерви страхового стажу з поважних причин, якщо особа протягом місяця після закінчення цієї перерви зареєструвалась в установленому порядку в державній службі зайнятості як безробітна. Поважними причинами є:

навчання у закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, клінічній ординатурі, асистентурі-стажуванні, аспірантурі, докторантурі з денною або дуальною формою здобуття освіти;

строкова військова служба;

здійснення догляду непрацюючою працездатною особою за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, а також за пенсіонером, який за експертним медичним висновком потребує постійного стороннього догляду;

періоди зайнятості на тимчасово окупованій території України чи в районах проведення антитерористичної операції та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не підтверджуються сплатою єдиного внеску;

інші поважні причини, передбачені законодавством України.

Згідно ч. 4,5 вказаної норми, загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років. У разі чергового визнання в установленому порядку застрахованої особи безробітною у межах двох років, протягом яких виплачується допомога по безробіттю, тривалість її виплати враховується сумарно.

Пунктом 13 Порядку надання допомоги по безробіттю, затвердженого Постановою КМУ від 21.03.2022р. № 735 передбачено, що виплата допомоги по безробіттю призначається в межах дворічного періоду з урахуванням продовженого періоду на строк дії поважної причини, визначеної ч. 1 ст. 22 Закону. У межах дворічного періоду кількість днів виплаченої допомоги по безробіттю враховується сумарно за всіма випадками реєстрації (перереєстрації) безробітного, передбаченої пунктами 18 і 19 цього Порядку. У разі повторної реєстрації безробітного в межах дворічного періоду йому виплачується допомога по безробіттю, що дорівнює залишку днів від загальної тривалості допомоги по безробіттю. У разі коли особою використано право на допомогу по безробіттю в межах дворічного періоду, на наступний дворічний період особа набуде право на допомогу по безробіттю за умови її повторної реєстрації як безробітної після працевлаштування та набуття страхового стажу.

Зазначені пункти 18 та 19 Порядку передбачають, що тривалість виплати допомоги по безробіттю скорочується на строк 90 календарних днів у разі звільнення з останнього місця роботи чи служби: 1) за власним бажанням без поважних причин (з дня призначення допомоги по безробіттю); 2) за угодою сторін або з підстав, передбачених пунктом 7 частини першої статті 36, пунктами 3, 4, 7 та 8 частини першої статті 40, статтями 41 (крім пункту 5 частини першої) та статтею 45 Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами України, наслідком яких є притягнення особи до дисциплінарної, адміністративної, кримінальної відповідальності (з 271-го календарного дня, особам передпенсійного віку - з 631 календарного дня після призначення допомоги по безробіттю).

Тривалість виплати допомоги по безробіттю скорочується на строк до 90 календарних днів у разі недотримання рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, а саме: 1) невідвідування безробітним без поважних причин центру зайнятості, в якому він зареєстрований, у визначений і погоджений з ним день та час (з дня невідвідування); 2) непідтвердження без поважних причин будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними, наміру перебування у статусі зареєстрованого безробітного під час надзвичайного або воєнного стану, карантину, у разі виникнення надзвичайної ситуації (з дня непідтвердження); 3) невідвідування без поважних причин роботодавця протягом семи календарних днів відповідно до виданого направлення на працевлаштування на підходящу роботу (з восьмого дня невідвідування роботодавця); 4) відмови від проходження професійного навчання у випадках, передбачених частиною другою статті 46 Закону України Про зайнятість населення; 5) припинення без поважних причин професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням центру зайнятості; 6) порушення без поважних причин строку відвідування центру зайнятості після закінчення професійного навчання за направленням центру зайнятості (з дня призначеного відвідування з урахуванням часу на проїзд, що підтверджується документально); 7) невиконання заходів, визначених індивідуальним планом працевлаштування.

У разі недотримання рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, визначених індивідуальним планом працевлаштування протягом семи днів з дня реєстрації безробітного або в період скорочення (відкладення) допомоги по безробіттю, тривалість виплати допомоги по безробіттю скорочується з дня її призначення або з наступного після закінчення строку діючого скорочення (відкладення).

У разі підтвердження в установленому порядку поважних причин невиконання заходів, визначених індивідуальним планом працевлаштування, порушення строку відвідування роботодавця, центру зайнятості, порушення строку підтвердження наміру перебування у статусі зареєстрованого безробітного або припинення професійного навчання за направленням центру зайнятості та відвідування центру зайнятості на наступний день після закінчення таких причин рішення про скорочення допомоги по безробіттю скасовується.

Поважними причинами є хвороба безробітного, смерть членів його сім`ї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 14 років, відвідування закладів охорони здоров`я, судових та правоохоронних органів, центрів комплектування та соціальної підтримки, інших державних установ та інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють відвідування центру зайнятості, що підтверджується відповідними документами.

Якщо з причин, зазначених у підпунктах 1-7 цього пункту, виплата допомоги по безробіттю скорочується вперше, строк скорочення становить 15 календарних днів. У кожному наступному разі строк скорочення збільшується на 15 календарних днів та не може становити більш як 90 календарних днів. У разі наступної реєстрації після працевлаштування та набуття страхового стажу строк скорочення починається з 15 календарних днів.

В даній справі судом встановлено, що позивач звернувся до центру зайнятості 19.10.2022р. та з цієї дати йому поновлено статус безробітного. Згідно наданого до суду витягу з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж позивача за період з лютого 2017 року по серпень 2017 року складає 6,5 місяців; в останнє він працював на посаді «робітник з благоустрою» у Височанській селищній раді та був звільнений 14.08.2017р. згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Таким чином позивачем використано право на отримання допомоги по безробіттю в межах дворічного періоду, після цього він не працевлаштувався та не набув необхідного стажу, а відтак не набув і права на виплату допомоги по безробіттю.

Суд зазначає, що доводи позовної заяви ОСОБА_1 зведено до того, що він набув статусу безробітного, проте не отримав допомоги по безробіттю. Оцінюючи вказані доводи з урахуванням аналізу наведених вище нормативно-правових актів та встановлених обставин справи, суд доходить висновку про необгрунтованість доводів позивача.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, беручи до уваги надання відповідачем доказів, що свідчать про правомірність не здійснення виплати допомоги по безробіттю, суд дійшов висновку необхідність в задоволенні позову відмовити.

Враховуючи, що позивачу було відстрочено сплату судового збору до винесення рішення, судовий збір в розмірі 1073,60 грн. належить стягненню з нього на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 9 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що підлягає сплаті за подання адміністративного позову в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні, 60 копійок) на наступні реквізити: Отримувач коштів : ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA 0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров