Справа № 474/535/22
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 474/535/22
Головуючий в 1 інстанції: Сокол Ф.Г.

Дата і місце ухвалення 07.12.2022р., смт. Врадіївка

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2022 року по справі №474/535/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправної та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5803458 від 25.08.2022р.

- закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю у діях позивача складу та події адміністративного правопорушення.

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції приймаючи судове рішення у справі дійшов помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки факт керування позивачем транспортним засобом за відсутності відповідного права підтверджується наявними у справі матеріалами, а також відеозаписами зі службового транспортного засобу та нагрудної камери поліцейського.

У зв`язку з викладеним, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступних висновків.

Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 5803458 від 25.08.2022р., якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, 25.08.2022 року о 20 год. 15 хв. в ході виконання службових обов`язків, екіпажем патрульної поліції на 147 кілометрі автодороги М12 Кропивницький Платонове зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 21011, дн НОМЕР_1 , водій якого, як в подальшому було встановлено ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами на один рік.

Встановивши особу водія, інспектором патрульної поліції складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 5803458 від 25.08.2022р., яким на позивача накладено штраф у сумі 20400 грн., законність якої є предметом спору у данні справі.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого п. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки на його думку надані відповідачем докази у підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення є не допустимими, з підстав не безперервності відеодоказів, відсутності в оскаржуваній постанові інформації про прилади якими здійснювалась відеофіксація правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9. ПДР України).

Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (п.2.1. «а» ПДР України).

Згідно ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ч.ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

У силу приписів ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. №1395 визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. (далі -Інструкція № 1395)

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

За змістом статті 31 цього Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП КУпАП відповідачем надано копію рапорту інспектора СРПП відділення поліції №2 Первомайського РВП ГУНП Миколаївської області Ципліцького С., постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.07.2022р. №484/1793/22, диск з відеозаписами зі службового транспортного засобу патрульної поліції та нагрудної камери поліцейського.

Ознайомившись зі змістом зазначених вище відеозаписів, судом апеляційної інстанції встановлено, що 25.08.2021 року о 19 год. 56 хв. екіпажем патрульної поліції зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 21011, дн НОМЕР_1 , водієм якого, як в подальшому було встановлено, є ОСОБА_1 , якого 07.07.2022р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області позбавлено права керування транспортними засобами на один рік.

При цьому, судова колегія вважає безпідставними посилання представника позивача, що ОСОБА_1 не керував зазначеним транспортним засобом, оскільки з наявних у справі відеозаписів чітко вбачається, як момент зупинки транспортного засобу, так і водія, який перебував на водійському місці.

Судова колегія вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо неприйняття наданих відповідачем відеодоказів, оскільки у своїй сукупності останні надають можливість перевірити усі суттєві обставини інкримінованого позивачу правопорушення, зокрема, як момент зупинки транспортного засобу, так і особу, що перебувала на водійському місці, а отже у даному випадку такі докази є належними.

Крім цього, аналіз змісту досліджених відеозаписів дає підстави стверджувати, що останні здійснювались як зі службового автомобіля патрульної поліції, так із нагрудної камери поліцейського, тобто з технічних приладів використання, яких прямо передбачено Законом №580-VIII, а отже у даному випадку надані відповідачем відеодокази є допустимими.

Таким чином, наявні у справі матеріали однозначно підтверджують факт наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а отже постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАР №5803458 від 25.08.2022р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. прийнята законно та обґрунтовано.

При цьому, судова колегія не бере до уваги покази свідка ОСОБА_2 , який в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив факт керування транспортним засобом марки ВАЗ 21011, дн НОМЕР_1 , а також стоянки вказаного вище автомобіля на узбіччі польової дороги, оскільки останні суперечать наявним у справі відеоматеріалам, у зв`язку з чим викликають сумніви щодо їх правдивості.

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим постановлене судове рішення, на підставі ст.317 КАС України, підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області задовольнити.

Рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2022 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправної та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з дати її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Судді: А.Г. Федусик

О.А. Шевчук