Справа № 120/8653/22
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 березня 2023 р. Справа № 120/8653/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови № 337557 від 11 жовтня 2022 року про накладення адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що оскаржуваною постановою до неї застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000 гривень за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього ж Закону.

На переконання позивачки, оскаржувана постанова є протиправною, оскільки відповідно до статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несе саме автомобільний перевізник.

Водночас 16 травня 2022 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір оренди транспортних засобів з екіпажем № 160522, а саме сідлового тягача марки Volvo, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепу Janmil, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до умов цього договору ОСОБА_1 передала зазначений транспортний засіб в користування з правом передачі в суборенду ОСОБА_2 .

Окрім того, позивачка зазначила, що відповідно до товарно-транспортної накладної від 16 вересня 2022 року № 3172 перевезення у день проведення перевірки здійснювалися товариством з обмеженою відповідальністю "Вертикаль", а не позивачкою, що унеможливлює застосування до неї відповідних санкцій.

Відтак, на переконання позивачки, вона у спірних відносинах не є автомобільним перевізником та не може бути суб`єктом відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому вважає оскаржувану постанову протиправною та просить її скасувати.

Ухвалою від 31 жовтня 2022 року вказану позовну заяву залишено без руху у зв`язку із несплатою позивачкою судового збору.

На виконання вимог ухвали від 31 жовтня 2022 року позивачкою подано до суду платіжне доручення № 687 від 07 листопада 2022 року.

Ухвалою від 14 листопада 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

05 грудня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначив, що уповноваженими особами відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області в рамках проведення заходів державного контролю 16 вересня 2022 року на автомобільній дорозі Київ-Одеса (210 кілометр+450 метрів) проведено рейдову перевірку транспортного засобу Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом Janmil, державний номерний знак НОМЕР_2 . В ході проведеної перевірки встановлено порушення перевізником ОСОБА_1 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", що полягає у відсутності товарно-транспортної накладної на вантаж, а також невикористанні водієм особистої картки, про що складено акт № 338169 від 16 вересня 2022 року.

В подальшому, на підставі матеріалів проведеної перевірки начальником відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області 11 листопада 2022 року винесено постанову № 337557, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000 гривень на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". За таких обставин відповідач вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Volvo FH, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепу Janmil NW-1S, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

16 травня 2022 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди транспортних засобів з екіпажем № 160522, відповідно до умов якого орендодавець зобов`язується передати орендарю в тимчасове платне володіння та користування з правом передачі в суборенду сідловий тягач Volvo FH, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спеціалізований напівпричеп-самоскид Janmil NW-1S, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння та користування транспортні засоби і зобов`язується сплачувати орендну плату.

Відповідно до розділу 3 цього договору термін користування починається з дати підписання сторонами договору акту приймання-передачі (повернення) майна. Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє один рік, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

16 травня 2022 року складено акт приймання-передачі транспортних засобів, яким підтверджується факт передачі ОСОБА_1 ОСОБА_2 автомобіль Volvo FH, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричеп Janmil NW-1S, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

16 вересня 2022 року посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті в рамках проведення заходів державного контролю додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт на автомобільній дорозі Київ-Одеса (210 кілометр + 450 метрів) проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки Volvo FH, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа Janmil NW-1S, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Під час рейдової перевірки встановлено здійснення перевезення вантажу за відсутності визначених у статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, а саме: у водія відсутня товарно-транспортна накладна та водій ОСОБА_3 не використовує особистої картки водія.

За результатами перевірки складено акт № 338169 від 16 вересня 2022 року.

На підставі вказаного акту перевірки начальником відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області 11 жовтня 2022 року винесено постанову № 337557, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 гривень за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Надаючи правову оцінку постанові, що оскаржується, суд зважає на таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Вказаний Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (стаття 3 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так, на виконання вимог абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10 вересня 2014 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з підпунктами 1, 3 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Як зазначено у пункті 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На момент прийняття оскаржуваної постанови таким органом виступав відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області, утворений згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2021 року №1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті".

Статтею 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567).

Згідно з абзацом 1 пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до частини 2 статті 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

До інших документів передбачених законодавством слід віднести і ті, обов`язковість яких визначена Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340 (далі - Положення № 340), та Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385 (далі Інструкція № 385).

Зокрема, згідно з пунктом 6.1 Положення № 340, підпунктами 3.3, 3.6 Інструкції № 385 вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. А водій транспортного засобу обладнаного тахографом зобов`язаний мати при собі зокрема картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ передбачена відповідальність автомобільних перевізників за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас визначальним в межах розгляду цієї справи є встановлення факту того, чи є позивач автомобільним перевізником в розумінні положень Закону № 2344-III, адже основні доводи позивача полягають саме в тому, що відповідач протиправно застосував адміністративно-господарський штраф до нього як до неналежного суб`єкта правопорушення.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно зі статтею 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Отже, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, у тому числі за надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону №2344-III, є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажів.

Згідно з положеннями статей 908-909 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону № 2344-III договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі Правила № 363), згідно з якими товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Додатком 7 до Правил № 363 затверджена форма товарно-транспортної накладної, в якій обов`язковою до заповнення графою визначено автомобільного перевізника.

Відтак слушними слід визнати доводи позивачки про те, що відомості щодо перевізника зазначаються в товарно-транспортній накладній, яка надається працівникам Укртрансбезпеки для перевірки; під час руху основним документом, який надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу, є товарно-транспортна накладна, яка використовується для внутрішніх перевезень в межах України.

Так, судом установлено, що на момент проведення рейдової перевірки 16 вересня 2022 року перевезення вантажу хоч і здійснювалось транспортним засобом марки Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності позивачці, проте перевізником в даному випадку виступало товариство з обмеженою відповідальністю "Вертикаль", що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи товарно-транспортною накладною № 3172 від 16 вересня 2022 року.

Таким чином, позивачку безпідставно визначено як перевізника вантажу, що перевозився 16 вересня 2022 року, а тому вона не може виступати суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

При цьому посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що уповноваженим особам відділу не надавалася товарно-транспортна накладна, що свідчить про допущення позивачкою відповідного порушення, слід визнати необґрунтованими, адже суд установив, що 16 вересня 2022 року належний позивачці транспортний засіб Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом із напівпричепом використовувався іншим перевізником.

Водночас відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області суду не надано належних доказів, які б підтверджували, що саме ОСОБА_1 виступала перевізником вантажу 16 вересня 2022 року, а в силу приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09 серпня 2019 року у справі № 806/1450/16.

З огляду на викладене винесена відповідачем постанова про застосування до позивачки адміністративно-господарського штрафу від 11 жовтня 2022 року № 337557 є протиправною та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, позивачка при зверненні до суду з позовною заявою сплатила судовий збір в розмірі 992,40 гривень, що підтверджується квитанцією від 07 листопада 2022 року.

Відтак на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 992,40 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 337557 від 11 жовтня 2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 )

Відповідач: відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 21036, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 23)

Повний текст рішення суду складено 13.03.2023

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович