Справа № 240/42118/21
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/42118/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Н.М. Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

14 березня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Москалюк Ю.П.,

позивача: ОСОБА_1 ,

позивача: ОСОБА_2 ,

позивача: ОСОБА_3 ,

представника позивача: Тітарчука О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

17.12.2021 позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулись до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, в якому просили:

- визнати протиправними та скасувати рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, викладені в листах від 07.12.2021 №02-2637, №02-2638, №02-2639, про відмову у призначенні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частинах страхової виплати у 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01.01.2020, визначеної пунктом 3 Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів, затвердженим постановою КМУ від 17.06.2020 №498;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частинах страхової виплати у 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01.01.2020, визначеної пунктом 3 Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів, затвердженим постановою КМУ від 17.06.2020 №498;

- стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на користь позивачів понесені судові витрати.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 31 жовтня адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, викладені в листах від 07.12.2021 №02-2637, №02-2638, №02-2639, про відмову у призначенні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частинах страхової виплати у 750-кратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01.01.2020, визначеної пунктом 3 Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів, затвердженого постановою КМУ від 17.06.2020 №498.

Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частинах страхової виплати у розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01.01.2020, визначеної пунктом 3 Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів, затвердженого постановою КМУ від 17.06.2020 №498.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 908,00 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 908,00 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 908,00 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 6 Сімейного кодексу України надає визначення дитини як учасника сімейних правовідносин. Дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття. При цьому, ч. 1 ст. 34 Цивільного кодексу України встановлює, що повноліття настає з вісімнадцяти років.

Апелянт зазначає, що Фонд соціального страхування України не наділений повноваженнями щодо встановлення (визначення) належності до членів сім`ї. При цьому, додані позивачами документи, а саме паспорти, довідки про реєстрацію місця проживання, будинкова книга на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та інше, не доводять факт членів сім`ї померлого медичного працівника, і не є належними документами, що підтверджують факт належності до складу сім`ї померлого медичного працівника, який встановлюється не Фондом соціального страхування України, а виключно в судовому порядку.

Враховуючи викладене, на думку апелянта, позивачами не надано підтверджуючих документів, які б відповідали вимогам ч. 2, ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України.

Крім того, абз.4 п. 3 Порядку №498 визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують належність до складу сім`ї померлого медичного працівника або перебування на його утриманні, статус члена сім`ї або факт утримання встановлюється в судовому порядку.

Оскільки відсутнє судове рішення про установлення статусу члена сім`ї, що є основним документом, який підтверджує факт належності позивачів до сім`ї, у відповідача відсутні правові підстави для призначення та виплати страхової виплати, та як наслідок відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

18.01.2023 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивачів адвоката Тітарчука О.І., в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2023 вирішено здійснювати розгляд справи за участі представників сторін. Також, судом запропоновано надати позивачам додаткові докази, які свідчать про факт спільного проживання позивачів з ОСОБА_4 .

Крім того, ухвалою суду витребувано ряд доказів з метою встановлення обставин даної справи.

10.03.2023 до суду надано додаткові пояснення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Житомирській області, в якому представник відповідача просить суд скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивачів в повному обсязі.

Так, заслухавши суддю-доповідача, позивачів, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4 працювала медичною сестрою у Комунальному підприємстві "Лікарня №1 Житомирської міської ради".

У матеріалах справи наявний акт від 15.12.2020 спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 05.10.2020 в Комунальному підприємстві "Лікарня №1 Житомирської міської ради". У цьому акті зазначено, що розглянувши матеріали спеціального розслідування, взявши до уваги результати епідеміологічного розслідування, проведеного фахівцями Житомирського міського протиепідемічного відділення ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України", а також заключення обласної лікарсько-консультативної комісії КНП "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" Житомирської обласної ради, в тому числі і лікарями інфекціоністом та профпатологом, спеціальна комісія дійшла висновку, що гостре професійне захворювання у ОСОБА_4 отримане під час виконання нею службових обов`язків. Відповідно до пп. 15 п. 52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 17.04.2019 №337, комісія одноголосно дійшла висновку, що даний нещасний випадок стався внаслідок однократного впливу на ОСОБА_4 шкідливих виробничих факторів, внаслідок якого у неї виникло гостре професійне захворювання, викликане збудником інфекційного захворювання COVID-19. Гостре професійне захворювання вважається пов`язаним з виробництвом, на ОСОБА_4 складається акт за формою Н-1/П. Дане гостре професійне захворювання береться на облік КП "Лікарня №1" ЖМР.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 30.10.2020 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №2867.

Діти померлої, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулись із заявами від 06.12.2021 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, в яких просили розглянути документи щодо виплати разової допомоги відповідно до ст. 39 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб".

Позивачами до заяви додано, зокрема, копії паспортів України, довідок про реєстрації місця проживання особи та свідоцтв про народження.

Листами Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області від 07.12.2021 №02-2637, №02-2638, №02-2639 повідомлено про відсутність правових підстав для призначення та виплати позивачам страхової виплати, передбаченої Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та Порядку №498, у зв`язку із ненаданням підтверджуючих документів, які б відповідали вимогам ч. 2 та 4 ст. 3 Сімейного кодексу України.

Вважаючи рішення відповідача стосовно відмови у призначенні виплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як членам сім`ї медичного працівника ОСОБА_4 , смерть якого настала внаслідок COVID-19, протиправними, позивачі звернулися до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що згідно частини другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Так, надаючи оцінку долученим до матеріалів справи доказам ( копії паспорта, довідки про реєстрацію місця проживання), суд першої інстанції вказав, що зазначені документи підтверджують, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які проживали спільно з померлою, є кровними родичами ОСОБА_4 ..

Суд прийшов до висновку, що ці ознаки беззаперечно вказують на належність позивачів до членів сім`ї померлого медичного працівника відповідно до Сімейного кодексу України.

Також, суд зазначив, що підстави встановлювати у цивільному процесі факт наявності у них статусу члена сім`ї ОСОБА_4 відсутні, оскільки позивачі мають докази, безпосередньо визначені Сімейним кодексом України, які підтверджують факт їх належності до сім`ї ОСОБА_4 , що виключає наявність спору з цього питання та вирішення його у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи правові положення Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", Порядку №498, Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про наявність у Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирської області правових підстав для призначення та виплати членам сім`ї ОСОБА_4 , а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , страхової виплати, передбаченої Законом №1645-ІІІ.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (надалі - Закон № 1645-ІІІ) визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону №1645-ІІІ захворювання на інфекційні хвороби медичних та інших працівників, що пов`язані з виконанням професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження збудниками інфекційних хвороб (надання медичної допомоги хворим на інфекційні хвороби, роботи з живими збудниками та в осередках інфекційних хвороб, дезінфекційні заходи тощо), належать до професійних захворювань. Зазначені працівники державних і комунальних закладів охорони здоров`я та державних наукових установ підлягають обов`язковому державному страхуванню на випадок захворювання на інфекційну хворобу в порядку та на умовах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 частини 2 статті 39 Закону №1645-ІІІ встановлено, що держава забезпечує страхові виплати в таких розмірах медичним працівникам державних і комунальних закладів охорони здоров`я, у разі смерті працівника - у 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

У разі настання обставин, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, страхова виплата призначається і виплачується разово та в рівних частинах членам сім`ї, батькам та утриманцям померлого працівника протягом одного місяця з дня виникнення права на страхову виплату. Члени сім`ї та батьки померлого працівника визначаються відповідно до Сімейного кодексу України.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Частиною 4 статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Кабінетом Міністрів України постановою №498 від 17.06.2020 «Деякі питання надання страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2», (далі - Постанова №498, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено Порядок здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів (далі - Порядок).

Порядок визначає механізм надання Фондом соціального страхування України (далі - Фонд) страхових виплат медичним працівникам державних і комунальних закладів охорони здоров`я у разі їх захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, та членам їх сімей у разі смерті медичного працівника внаслідок інфікування такою хворобою, передбачених статтею 39 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", а також розміри таких страхових виплат.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що у разі смерті медичного працівника, що настала внаслідок його інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження, членам сім`ї, батькам, утриманцям померлого медичного працівника (далі - особи, які мають право на виплату) проводиться виплата в розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року.

Члени сім`ї та батьки померлого медичного працівника визначаються відповідно до Сімейного кодексу України.

Утриманцями померлого медичного працівника, які мають право на виплату, відповідно до цього Порядку є: діти, на утримання яких померлий медичний працівник виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти; неодружені повнолітні син, дочка, які визнані особами з інвалідністю з дитинства; неодружені повнолітні син, дочка, які навчаються за денною формою здобуття освіти та не досягли 23-річного віку; непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого медичного працівника, але мають на це право відповідно до законодавства.

У разі відсутності документів, що підтверджують належність до складу сім`ї померлого медичного працівника або перебування на його утриманні, статус члена сім`ї або факт утримання встановлюється в судовому порядку.

Згідно пункту 5 Порядку страхова виплата, передбачена пунктом 3 цього Порядку (далі - одноразова допомога), призначається і виплачується органами Фонду разово, в рівних частинах особам, які мають право на виплату, протягом одного місяця з дня виникнення права на одноразову допомогу.

Право на одноразову допомогу виникає з дня прийняття органом Фонду заяви (заяв) та документів, визначених пунктом 7 цього Порядку.

Одноразова допомога розподіляється пропорційно між усіма особами, які мають право на виплату та звернулися за її отриманням.

Відповідно до пункту 6 Порядку факт смерті медичного працівника з причин, пов`язаних з інфікуванням медичного працівника гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження, встановлюється комісією із спеціального розслідування, що проводиться відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 337 (Офіційний вісник України, 2019 р., N 34, ст. 1217), та оформляється актом розслідування нещасного випадку за встановленою формою.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що для отримання одноразової допомоги особи, які мають право на виплату, звертаються до органу Фонду за зареєстрованим місцем проживання/перебування померлого медичного працівника та подають: 1) заяви кожної особи, яка має право на виплату, або уповноваженого представника про призначення одноразової допомоги із зазначенням інформації про неотримання виплати в іншому органі Фонду за формою, затвердженою виконавчою дирекцією Фонду (за малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або опікун чи піклувальник); 2) копію свідоцтва про смерть медичного працівника (із пред`явленням оригіналу);3) копії паспорта громадянина України та реєстраційних номерів облікової картки платника податків із пред`явленням оригіналів (копії засвідчуються підписом працівника органу Фонду); 4) копію свідоцтва про народження медичного працівника (у разі виплати грошової допомоги батькам медичного працівника); 5) копію свідоцтва про шлюб (у разі виплати грошової допомоги дружині (чоловікові) медичного працівника); 6) копію свідоцтва про народження дитини (дітей) або відповідне рішення суду (у разі виплати грошової допомоги дитині); 7) примірник акта розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії за встановленою формою; 8) рішення суду про встановлення факту нещасного випадку, факту перебування на утриманні, утримання із заробітної плати (доходу) аліментів, установлення статусу члена сім`ї (за наявності рішення суду з цих питань); 9) довідку роботодавця про утримання із заробітної плати (доходу) померлого медичного працівника на користь особи, яка має право на утримання, аліментів відповідно до закону або рішення суду (у разі такого утримання); 10) інформацію про рахунки, відкриті в банківських установах для перерахування коштів.

Згідно пункту 9 Порядку орган Фонду: приймає рішення про надання страхових виплат, передбачених пунктами 2 і 3 цього Порядку, протягом десяти робочих днів з дня отримання заяви про такі виплати та необхідних документів; перераховує страхові виплати на особові рахунки отримувачів, відкриті в банківських установах, не пізніше ніж через два робочих дні після надходження коштів на рахунок органу Фонду, відкритий у Казначействі.

Відповідно до статті 6 Сімейного кодексу України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Відповідно до визначення понять дитини та дитинства, встановлених Законом України від 26.04.2021 №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше; дитинство - період розвитку людини до досягнення повноліття.

Суд зазначає, що стаття 3 Сімейного кодексу України вимагає наявність спільного проживання та спільного побуту, а не лише реєстрацію місця проживання за однією адресою, що можуть бути відмінними один від одного.

Так, досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що на підтвердження факту спільного проживання та ведення спільного побуту з померлою ОСОБА_4 позивачами до позовної заяви долучено наступні документи:

-свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (т. 1 а.с.30-33);

-свідоцтво про право на спадщину (т. 1 а.с.34,35);

-договір дарування на частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 36) та будинкову книгу на будинок за адресою АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.38-51);

-копію паспортів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та довідок про реєстрацію місця проживання, зі змісту яких встановлено адресу реєстрації позивачів АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 52-61);

-довідку ПП «КВЖРЕП №8» від 27.01.2021 №89, яка видана на підставі заяв сусідів та зі змісту якого встановлено, що на день смерті ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 з померлою були зареєстровані та проживали ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т. 1 а.с.62);

-видаткові накладні на придбання будівельних матеріалів (т. 1 а.с. 75-82);

-роздруківку про сплату комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 83-89);

-фотокартки (т. 1 а.с. 90-116).

Суд першої інстанції вказав, що наданими документами підтверджується факт того, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є кровними родичами ОСОБА_4 та проживали спільно разом з померлою, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позову.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що додані позивачами документи, а саме паспорти, довідки про реєстрацію місця проживання, будинкова книга на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та інше, не доводять факт членів сім`ї померлого медичного працівника, і не є належними документами, що підтверджують факт належності до складу сім`ї померлого медичного працівника, який встановлюється не Фондом соціального страхування України, а виключно в судовому порядку.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судом встановлено, що позивачі звертались до Богунського районного суду м. Житомир з заявою про встановлення статусу членів сім`ї померлої, однак ухвалою суду від 15.04.2021 у справі №295/3547/21 вказану заяву залишено без розгляду.

За результатами апеляційного оскарження постановою Житомирського апеляційного суду від 31травня 2021 року у справі №295/3547/21 за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про встановлення статусу родинних відносин вирішено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити, ухвалу Богунського районного суду м. Житомир від 15 квітня 2021 скасувати, справу направити до Богунського районного суду м. Житомир для продовження розгляду по суті.

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі 295/3547/21 вирішено касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області задовольнити, постанову Житомирського апеляційного суду від 31травня 2021 року скасувати та залишити в силі ухвалу Богунського районного суду м. Житомир від 15 квітня 2021 року.

У вказаній постанові касаційний суд зробив висновок, що спори щодо розміру шкоди та права на її відшкодування у вигляді страхових виплат між особами (які підлягають страхуванню від нещасного випадку, членами сім`ї чи утриманцями таких осіб, особами, які добровільно застрахувалися від зазначених випадків) та страховиком розглядаються судами в позовному провадженні за загальними правилами.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховано правовий висновок, викладеній в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 509/6170/20:

«Вимога заявника у цій справі пов`язана з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу (члена сім`ї медичного працівника, померлого від коронавірусної хвороби, смерть якого настала внаслідок його інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження), не пов`язані з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Верховний суд врахував, що між учасниками цієї справи існує спір з приводу соціальної виплати, а також правомірності рішень, дій чи бездіяльності органів Фонду, тобто пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження певного соціально-правового статусу, не пов`язаний з будь-якими цивільними права та обов`язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.»

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про відсутність та ненадання позивачами рішення суду про встановлення статусу члена сім`ї, оскільки вказана обставина підлягає встановленню під час розгляду справи про оскарження дій органу соціального страхування в порядку адміністративного судочинства.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно відсутності доказів, які свідчать про факт належності до складу сім`ї померлого медичного працівника, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3червня 1999року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно мешкають і ведуть спільне господарство. Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Тобто, встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного проживання осіб, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї.

З метою встановлення обставин справи, які мають значення для вирішення справи, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2023 витребувано ряд документів на підтвердження або спростовування факту проживання позивачів з ОСОБА_4 , а саме

-зобов`язано комунальне підприємство "Лікарня №1" Житомирської міської ради надати копію особової картки ОСОБА_4 , яка містить відомості про членів сім`ї;

-зобов`язано Департамент соціальної політики Житомирської міської ради надати відомості щодо призначення ОСОБА_4 житлової субсидії. У разі призначення такої пільги надати документи, в яких зазначено склад сім`ї померлої, а також відомості щодо спільного проживання з ОСОБА_4 ;

-зобов`язано приватне підприємство "КВЖРЕП №8" надати протокол опитування сусідів, на підставі яких видано довідку вих. №89 від 27.01.2021 про факт проживання ОСОБА_4 разом з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 ;

Крім того, судом запропоновано позивачам надати докази, які б свідчили про використання будівельних матеріалів, придбаних згідно долучених до матеріалів справи квитанцій, в межах домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , а також докази, які свідчать про прийняття спадщини.

Так, 02.03.2023 на виконання вимог ухвали суду від ПП «КВЖРЕП №8» надійшов лист від 02.03.2023 №95, зі змісту якого встановлено, що всі заяви свідків, в тому числі і на приватний сектор, були передані до Управління ведення реєстру територіальних громад м. Житомир, та в подальшому утилізовані. При цьому, у вказаному листі директор ПП «КВЖРЕП №8» зазначила, що на сьогоднішній день ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рахуються за особовим рахунком по АДРЕСА_1 для нарахування за послугу з поводження з побутовими відходами (т. 2 а.с. 1).

02.03.2023 комунальним підприємством «Лікарня №1» Житомирської міської ради надано копію особової картки ОСОБА_4 , зі змісту якої встановлено відсутність записів в графі «11. Родинний стан». Разом з тим, надана картка не містить відомостей про дату її заповнення, у зв`язку з чим неможливо зробити висновок стосовно сімейного стану та родинних зв`язків ОСОБА_4 на момент її смерті (т. 2 а.с.3-4).

Також, 02.03.2023 до суду надійшов лист Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради, до якого долучено копії рішень про призначення житлової субсидії та копії довідок про склад сім`ї та розміру платежів за житлово комунальні послуги. Зі змісту довідки про склад сім`ї встановлено, що до членів сім`ї ОСОБА_4 (заявника) належать ОСОБА_1 (син), ОСОБА_2 (син) та ОСОБА_3 (донька). Рішенням про призначення житлової субсидії підтверджується обставина щодо врахування доходу членів сім`ї, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 6-7).

14.03.2023 представником позивачів подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме:

-завірених належним чином копій фотознімків домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 за період з 2012 по 2020 рік, на яких відображено факт використання придбаних будівельних матеріалів згідно долучених до матеріалів справи видаткових накладних, що свідчать про факт ведення спільного побуту позивачів з ОСОБА_4 ;

-завірені належним чином копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 22.05.2021 №1146, №1147, №1148, №1149, №1150, №1151, виданих приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюкою О.В., зі змісту яких встановлено, що спадкоємцем житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за кадастровим номером :08:030:0021 в 1/3 частці є ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , копії витягів від 22.05.2021 №64839375, №64839413, №64839463, №64839445, №64839489, №64839514 про реєстрацію видачі свідоцтв про право на спадщину в Спадковому реєстрі, копії витягів з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.05.2021 №257801593, №257803373, №257801788, №257803567, №257801423, №257803697.

Надаючи оцінку поданим доказів та поясненням представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що вищевказаними документами підтверджується факт спільного проживання та ведення спільного побуту, а отже і факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 .

Суд апеляційної інстанції, оцінюючи наявні та долучені документи, вважає, що позивачами доведено факт проживання однією сім`єю та належності до складу сім`ї померлого медичного працівника ОСОБА_4 , а тому з врахуванням положень ст. 3 Сімейного кодексу України та вимог Порядок здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 березня 2023 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.