Справа № 560/2128/23
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2128/23
РІШЕННЯ

іменем України

16 березня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця від 02.10.2019 №51062472 про стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування позову зазначає, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання судового рішення та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Оскільки виконавчий документ неодноразово пред`являвся до виконання, прийняття оскарженої постанови може призвести до неодноразового стягнення з позивача суми виконавчого збору. Вважаючи постанову протиправною, просить скасувати її.

Розгляд справи призначений в межах строків, визначених КАС України.

Судом витребувані матеріали виконавчого провадження.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, витребувані матеріали виконавчого провадження надав.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі позивача, позов підтримує.

Ухвалою від 14.03.2023 суд здійснив перехід до розгляду справи у письмовому провадженні за наявними матеріалами без проведення аудіозапису судового засідання.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з такого.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2020 №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин (далі - Закон №1404-VІІІ)

Згідно з ч. 1 статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладений обов`язок вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 5 статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч. 1 статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частина 4 статті 27 Закону №1404-VІІІ передбачає, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Пунктом 8 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція №512/5) передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 40 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, стягнення виконавчого збору обумовлюється конкретною подією, а саме початком примусового виконання виконавчого документа (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених у подальшому дій щодо примусового виконання.

Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не зобов`язаний самостійно з`ясовувати будь-яку інформацію щодо стану виконання рішення боржником, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VIII не передбачено. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 360/3324/19 та від 23.12.2020 у справі № 620/334/20.

Судом встановлено, що на виконанні Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебував виконавчий лист, виданий 08.04.2010 Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 11 745, 06 доларів США, боргу в сумі 3618,11 грн. за кредитним договором та 1096,96 грн. судових витрат, звернення стягнення на предмет застави - належний на праві власності ОСОБА_1 автомобіль.

Виконавчий лист неодноразово пред`являвся до виконання, про що свідчать вчинені на ньому відмітки.

Зі змісту спірної постанови від 02.10.2019 ВП№51062472 встановлено, що виконавчий збір за примусове виконання за вказаним виконавчим листом визначений позивачу у розмірі 10% від суми в доларах США, що підлягала примусовому стягненню - в сумі 1174,50 доларів США, та у розмірі 10% від суми в гривнях, що підлягала примусовому стягненню - в сумі 471, 51 грн.

У той же час, як вбачається з відмітки на виконавчому листі, вчиненої 02.10.2019, виконавче провадження було завершене на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа). Одночасно з цим зазначається, що борг у доларах США стягнутий з боржника частково, а виконавчий збір стягнутий в сумі 116,21 доларів США. Сума виконавчого збору в гривнях стягнута не була.

Таким чином, приймаючи спірну постанову від 02.10.2019, державний виконавець повинен був зазначити у ній саме несплачену боржником частину визначеного йому виконавчого збору, тобто зменшити розмір виконавчого збору на 116,21 доларів США, які вже були стягнуті.

Вказане також опосередковано підтверджується тим, що при оформленні копії матеріалів виконавчого провадження ВП №51062472 на обкладинці матеріалів у графі категорія стягнення вказується: "майнове - залишок 1058,29 доларів, 471,51 грн."

Це означає, що на момент прийняття спірної постанови виконавчий збір міг бути стягнутий з позивача в сумі 1058,29 доларів США, а не в сумі 1174,50 доларів США. Натомість, державний виконавець у спірній постанові вказав повну суму виконавчого збору, не зважаючи на те, що він вже був частково погашений.

Зазначене свідчить про те, що у спірній постанові визначений неправильний розмір виконавчого збору, який міг бути стягнутий з боржника.

Відповідач зазначене належними доказами не спростував і протилежне суду не довів.

Постановою від 02.10.2019 державним виконавцем відкрите виконавче провадження ВП №60204937 з метою примусового виконання постанови ВП№51062472 від 02.10.2019 про стягнення виконавчого збору. У вказаній постанові також зазначається повна сума виконавчого збору, визначена у відсотковому значенні до суми основного боргу за виконавчим документом.

Дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що підстави для скасування постанови про стягнення виконавчого збору у повному обсязі відсутні, проте слід скасувати її в частині неправильного визначення виконавцем суми виконавчого збору, який підлягав стягненню з боржника.

Інші доводи, які наведені у позові, а також письмові докази не спростовують правомірність визначення позивачу виконавчого збору, відтак позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 02.10.2019 №51062472 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору

в частині безпідставного збільшення розміру виконавчого збору на суму 116,21 доларів США, які попередньо були стягнуті під час виконавчого провадження.

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 16 березня 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Перший відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Тернопільська, 13/2,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 37225066)
Головуючий суддя І.С. Козачок