Справа № 932/2657/23
Суддя: Овчиннікова О. С.
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/2657/23
Провадження № 2-а/932/87/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі Киричок Л.А.,

за участю представника позивача Булаха Є.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

перекладача Зейнал-заде Вафа Надір кизи ,

представників відповідача адвокатів Ткаченка Д.В., Богдан Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання іноземця з метою забезпечення видворення за межі території України громадянина Азербайджану,

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2023 року Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до громадянина Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання іноземця з метою забезпечення видворення за межі території України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.12.2022 року працівниками Центрального відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області відповідач був запрошений до приміщення Центрального відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області для складання протоколу про адміністративні правопорушення у зв`язку із порушення міграційного законодавства. Протоколом про адміністративні правопорушення серії ПР МДН №004428 від 06.12.2022 року було зафіксовано порушення міграційного законодавства за ч. 1 ст. 203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення було винесено постанову за ч. 1 ст. 203 КУпАП серії ПН МДН №004419 від 06.12.2022 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 5100 (п`ять тисяч сто) грн., 00 коп., який відповідачем не оскаржено та не сплачено. За результатами перевірки працівниками Центрального відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області встановлено, що відповідач прибув на територію України 22.04.2019 року в особистих справах, через пункт пропуску «Гоптівка», а отже вважається іноземцем який прибув на територію України на підставі ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» без віз та мав право знаходитись на території України не більше як 90 днів протягом 180 днів. 06.12.2022 року прийнято рішення №35 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким відповідача було зобов`язано залишити територію України у термін до 20.12.2022 року. Відповідач із заявою про продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до ГУ ДМС України і Дніпропетровській області не звертався, інформацію щодо визнання додаткового захисту, відсутня, що підтверджується відповідною службовою документацією структурних підрозділів ГУ ДМС України у Дніпропетровській області.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просить затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) строком на шість місяців з метою забезпечення видворення за межі території України; вирішити питання щодо негайного виконання рішення.

Відповідач - громадянин Азербайджану ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) та його представники - адвокати Ткаченко Д.В. та Богдан Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів існування ризиків того, що відповідач перешкоджатиме вирішенню питання про його видворення з території України, а також надали тимчасовий закордонний паспорт громадянина Азербайджану, виданий ОСОБА_4 оглу 15.03.2023 року Посольством Азербайджанської Республіки, який діє з 15.03.2023 року по 14.04.2023 року.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні також пояснив, що він не розуміє українську мову, а тому в судовому засіданні була перекладач, яка робила переклад, пояснював, що ним порушено встановлені законодавством України правила перебування іноземців на території України, проте він не мав наміру порушувати закони України, після в`їзду на територію України він неофіційно працює на ринку «Озерка», проживає у АДРЕСА_1 , з неофіційною дружиною, зазначав, що тут проживає і його син приблизно 20 років. Виконати рішення міграційної служби про залишення території України він добровільно не міг в зв`язку з тим, що звернувся до Посольства Азербайджанської Республіки в Україні, оскільки дія закордонного паспорту вже закінчилася, чекає, коли йому його видадуть, щоб поїхати додому. Від органів поліції та міграційної служби не скривався, та має намір поїхати.

Вислухавши представника позивача та відповідача з представниками, дослідивши докази у справі, суд приходить до такого висновку.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини сьомої статті 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Положеннями ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до ч. 3 ст. 9 Закону, строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Відповідно до ч. 16 ст. 4 Закону, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно до пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Положеннями абзацу першого ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення реадмісії за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно ч. 5 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року передбачено, що за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

Відповідно до підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Судом встановлено, що 06.12.2022 року відповідач ОСОБА_5 був запрошений до Центрального відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області для складання протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку з порушенням міграційного законодавства за ч.1 ст. 203 КУпАП, за результатами якого було винесено постанову серії ПН МДН № 004419 від 06.12.2022 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень, який відповідачем не сплачено та не оскаржено.

За результатами перевірки встановлено, що відповідач прибув 22.04.2019 року на територію України через пункт пропуску «Гоптівка» відповідно до ч.16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» без віз та мав право знаходитися на території України не більше як 90 днів протягом 180 днів.

Таким чином, не маючи інших законних підстав для перебування на території України, визначених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідач мав право тимчасово перебувати на території України не більш як 90 днів протягом 180 днів на підставах, визначених ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150.

В зв`язку з винесенням постанови від 06.12.2022 року позивачем було ухвалено рішення № 35 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства , яким відповідача ОСОБА_6 було зобов`язано залишити територію України в термін до 20.12.2022 року.

Дане рішення № 35 від 06.12.2022 року відповідачем було оскаржено до Кіровського районного суду м. Днепропетровська, рішенням якого від 23.01.2023 року в задоволенні позову ОСОБА_7 про скасування рішення ДМС від 06.12.2022 року було відмовлено. Дане рішення суду було залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023 року.

Вказане судове рішення є чинним на час розгляду даної справи.

Відповідач вищевказане рішення про примусове повернення не виконав. Як пояснив він в судовому засіданні, він не мав змоги виконати це рішення, оскільки їздив до Києва для подання документів на отримання закордонного паспорту та чекає, коли його зроблять.

Судом також встановлено, що з клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні до ГУДМС України в Дніпропетровській області відповідач не звертався; статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував, посвідками на тимчасове або постійне проживання не документувався.

Таким чином, відповідач ОСОБА_5 після закінчення граничного періоду тимчасового перебування на території України, встановленого законодавством, зокрема, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», - не більш як 90 днів протягом 180 днів, не виїхав з України.

Зважаючи на викладене, 16.03.2023 року ГУДМС України в Дніпропетровській області до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська подано адміністративну позовну заяву про примусове видворення громадянина Азербайджану ОСОБА_1 .

Статтею 289 КАС України передбачені о собливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства

Відповідно до ч.1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Частиною 11 ст. 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.13 ст. 289 КАС України, умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

У відповідності до ч.14, 15 ст. 289 КАС України, розгляд питань, визначених цією статтею, здійснюється судом за обов`язкової участі сторін. Адміністративні справи, передбачені цією статтею, розглядаються судом у день подання відповідної позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, (далі - Типове положення) пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - пункт тимчасового перебування), є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства.

На виконання абз.3 п.3 розд. IV «Прикінцеві положення» Закону №3773 та Типового положення, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - Інструкція № 141).

Згідно з пункту 12 Розділу ІІ Інструкції № 141 іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як на встановлений законом термін.

Таким чином, затримання іноземця або особи без громадянства та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, можливо також з метою ідентифікації, однак з обов`язковим забезпеченням примусового видворення з України.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

Відповідно до приписів ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В обґрунтування позовних вимог, заявлених у даній справі, представник позивача у позові та в судовому засіданні посилався на те, що відповідач, який знаходиться на території України нелегально, покидати територію України добровільно не планує, переслідує наміри усілякими засобами, без наявних законних на те підстав, залишитись в Україні, переховується від працівників правоохоронних органів, не сплатив накладений на нього постановою штраф на користь держави, двічі ухилився від виконання рішення про повернення до країни походження, що, на його думку, дає підстави вважати, що відповідач ОСОБА_5 ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та буде перешкоджатиме проведенню процедури видворення та існує ризик його втечі, в зв`язку з чим є необхідність у задоволенні позову про його затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на шість місяців з метою та забезпечення видворення за межі території України.

Разом з цим, суд вважає, що представником позивача не надано ніяких доказів зазначеним твердженням, а також доказів того, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та буде перешкоджати проведенню процедури видворення або існує ризик його втечі.

Натомість, в судовому засіданні відповідач зазначив, що виконати рішення міграційної служби про залишення території України він добровільно не міг в зв`язку з тим, що мав прострочений закордонний паспорт громадянина Азербайджану, однак наразі він отримав тимчасове посвідчення для повернення в Азербайджанську Республіку № НОМЕР_1 , видане 15.03.2023 року, яке діє до 14.04.2023 року, до цієї дати він отримає закордонний паспорт та зможе повернутися до Азербайджану. Вказав, що не має намірів залишатися в Україні, на теперішній час він неофіційно працює , і азербайджанська діаспора допоможе придбати квитки для повернення до Азербайджану. Зазначив, що співробітники ДМС добре знають його адресу, за викликом він завжди добровільно з`являється, від явки до ДМС або суду не ухилявся.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач самостійно з`являвся 06.12.2022 року до Центрального відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС для складання протоколу за ч.1 ст. 203 КУпАП та постанови , а також 16.03.2023 року за запрошенням до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, де йому вручили копію позову, що розглядається у даній справі, що спростовує доводи позивача про його переховування від правоохоронних органів.

Також судом встановлено, що у відповідача наразі є свідоцтво для повернення до Азербайджанської Республіки , видане Посольством Азербайджанської Республіки 15.03.2023 року, та в строк до 14.04.2023 року він отримає закордонний паспорт громадянина Азербайджану для виїзду з України, що надасть йому право добровільно виїхати з України та в`їхати до будь-якої іншої держави.

Особу відповідача ОСОБА_1 ідентифіковано, та це не заперечує представник позивача, зазначеним свідоцтвом на повернення до Азербайджану № АА0244414, він добровільно з`являється на виклики до державних органів, до 14.04.2023 року отримає закордонний паспорт від Посольства Азербайджанської Республіки в Україні.

З таких обставин суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на їх необґрунтованість.

Відповідно до положень ч. 19 ст. 289 КАС України за подачу позовних заяв, передбачених даною статтею, судовий збір не справляється, а отже підстав для розподілу витрат пов`язаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 229, 241, 246, 289, 371 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання іноземця з метою забезпечення видворення за межі території України - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Овчиннікова