Справа № 480/946/22
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 р. Справа № 480/946/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2022, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 19.07.22 по справі № 480/946/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумський області провести перерахунок та виплату пенсії в розмірі 64% суми грошового забезпечення починаючи з часу призначення пенсії, тобто з 01.09.2017 з врахуванням раніш отриманих сум пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивач отримує пенсію за вислугу років у розмірі 59 % грошового забезпечення. Проте вважає, що оскільки він звільнений у запас за станом здоров`я при призначенні пенсії за вислугу років відповідач повинен був застосувати норми пункту "а" ч. 1 ст. 13 Закону № 2262, відповідно до якого особам звільненим у відставку за станом здоров`я призначається пенсія у розмірі 55 % грошового забезпечення, а потім збільшується на 3 % за кожний рік, що перевищує 20 річний стаж служби. Тобто позивач вважає, що маючи 23 календарних роки вислуги має право на пенсію в розмірі 64 % грошового забезпечення. Однак відповідачем було безпідставно відмовлено позивачу у збільшенні основного розміру пенсії.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у понвому обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що при призначенні йому пенсії за вислугу років ГУ ПФУ в Сумський області було достеменно відомо про звільнення зі служби у запас за станом здоров`я, відповідно до частини 6 статті 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу».

Позивач вважає, що ГУ ПФУ в Сумський області, будучи обізнаним про підстави звільнення позивача з Збройних Сил України, в супереч положень статті 13 Закону 2262, протиправно обмежило розмір призначеної мені пенсії з 64 відсотків до 59 відсотків грошового забезпечення, як особі що була звільнена у запас за станом здоров`я.

На переконання позивача, потрібні підвищення гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу позивача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що наказом командувача сухопутних військ збройних сил України від 11.08.2017 № 267 позивач був звільнений у запас Збройних Сил за ст. 26 п. "б" - за станом здоров`я (а.с. 7).

Як зазначено позивачем у позовній заяві, при звільненні позивачу було призначено пенсію за вислугу років в розмірі 59 % сум грошового забезпечення.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

16.01.2020 позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Сумській області, в якій просив здійснити перерахунок йому пенсії у розмірі 55 % грошового забезпечення, з врахуванням 3% до основного розміру пенсії, що перевищує 20 річний стаж служби, тобто 64 % сум грошового забезпечення (а.с. 9).

У встановлений законодавством строк ГУ ПФУ в Сумській області відповіді на зазначену заяву не надало, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 по справі № 480/1242/20 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2021 у справі № 480/1242/20 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 по справі № 480/1242/20 - скасовано. Прийнято постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо нерозгляду заяви позивача від 16.01.2020 про перерахунок пенсії та неприйняття відповідного рішення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області розглянути заяву позивача від 16.01.2020 про перерахунок пенсії та прийняти відповідне рішення. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено (а.с. 10-13).

У грудні 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області розглянуло заяву позивача про перерахунок пенсії та листом від 29.12.2021 № 10833-13179/І-02/8-1800/21 повідомило, що за матеріалами пенсійної справи пенсія за вислугу років призначена ОСОБА_1 з 01.09.2017 на підставі пакету документів, наданих ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її розрахунок здійснений відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, згідно з якою пенсії за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають 20 років і більше, за вислугу 20 років - призначаються у розмірі 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення за кожний рік понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до подання про призначення пенсії та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2017 № 207 позивач був звільнений зі служби у запас відповідно до частини 6 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, з урахуванням вимог частини восьмої цієї же статті, за пунктом б (за станом здоров`я). На день звільнення зі служби вислуга складала 23 роки 01 місяць.

Таким чином, враховуючи наявну вислугу 23 роки та підставу звільнення зі служби у запас, пенсія визначена за 20 років вислуги у розмірі 50% та за кожний рік понад 20 років, 3% від суми грошового забезпечення, і складає 59% (50% + (3 х 3%)).

Для обчислення розміру пенсії виходячи із 55% підстави відсутні, оскільки пенсія в такому розмірі призначається особам, звільненим у відставку за станом здоров`я (а.с. 14).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави щодо призначення пенсії позивачеві у розмірі 64 % відповідних сум грошового забезпечення відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно до п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) Пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.

Пунктом "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) встановлено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 11.08.2017 № 267 позивач був звільнений у запас Збройних Сил за пп. "б" п. 1 ч. 6 ст. 26 - за станом здоров`я (а.с. 7).

В силу пункту першого частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовослужбовці, які проходять кадрову військову службу, звільняються з військової служби на підставах: 1) у мирний час: а) за власним бажанням; б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби; в) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; г) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі; ґ) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України; д) через службову невідповідність; е) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади; є) у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку; ж) у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, яким військовослужбовця притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування; з) у зв`язку з неможливістю призначення на іншу посаду у разі прямого підпорядкування близькій особі; и) у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади"; і) у зв`язку із припиненням громадянства України; ї) у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням про визнання активів військовослужбовця чи активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави.

Відповідно до п. 240 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення), військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я.

Згідно із п. 260 Положення військовослужбовці, які перебувають на військовій службі та визнані військово-лікарською комісією непридатними до неї з виключенням з військового обліку, підлягають звільненню у відставку за станом здоров`я, а визнані тимчасово непридатними до військової служби з повторним медичним обстеженням через 6 або 12 місяців - звільненню в запас за станом здоров`я із зазначенням у наказі про звільнення, що ці особи підлягають повторному медичному обстеженню після закінчення відповідного строку.

Отже, законодавством передбачено два види звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби: у запас та у відставку.

Позивач звільнений в запас за станом здоров`я, а не у відставку за станом здоров`я, з огляду на що в силу положень п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсія за вислугу років має призначатись у розмірі 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, беручи до уваги, що на момент звільнення зі служби вислуга років позивача становила 23 роки, пенсія за вислугу років має складати 59 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що підстави щодо призначення пенсії позивачеві у розмірі 64 % відповідних сум грошового забезпечення відсутні, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Такі висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 05 лютого 2021 року у справі №1.380.2019.000262, від 11 березня 2021 року у справі №1.380.2019.002722, від 13 квітня 2022 року у справі №0540/6069/18-а.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 року по справі №480/946/22 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 по справі № 480/946/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва В.А. Калиновський