Справа № 400/965/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 р. № 400/965/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу,

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54020, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська область, 79016,

про:визнання протиправними та скасування рішень від 27.10.2022 № 78, від 19.01.2023 № 78; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2023 року до Миколаївського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі позивачка) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 27.10.2022 № 78 про відмову у призначенні пенсії за віком;

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 19.01.2023 № 78 про відмову у призначенні пенсії за віком;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком та зарахувати до її страхового стажу додатково 2 р. 9 міс. 25 дн. Навчання у Миколаївському технікумі радянської торгівлі з 01.09.1977 по 25.06.1980, 2 р. 7 міс. 13 дн. роботи в магазині № 4 Центрального торгівельного об`єднання міста Алушти з 09.08.1980 по 21.03.1983, 0 р. 9 міс. 2 дн. роботи у ясельній групі при Алуштинському Міськвідділі народної освіти з 01.04.1983 по 02.01.1984, 0 р. 2 міс. 21 дн. роботи у дирекції столової «Алушта» при управлінні громадського харчування з 30.01.1984 по 19.04.1984, 0 р. 4 міс. 11 дн. роботи на складі № 2 Військторгу № 354 з 25.05.1984 по 05.10.1984, 0 р. 1 міс. 19 дн. роботи у відділі з обслуговування інвалідів ВВВ з 11.12.1984 по 29.01.1985, 9 р. 8 міс. 2 дн. роботи у відділі капітального будівництва Алуштинського міськвиконкому з 18.02.1985 по 19.10.1994, 5 р. 7 міс. 2 дні роботи у Міському фінансовому відділі м. Миколаєва при Виконавчому комітеті Миколаївської Ради Миколаївської області з 03.01.1995 по 04.08.2000.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідачі протиправно не зарахував до її страхового стажу період її роботи з 09.08.1980 по 04.08.2000. В наслідок цього, органом Пенсійного фонду України було прийнято 27.10.2020 і 19.01.2023 рішення про відмову їй у призначені пенсії за віком.

21.02.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву від 20.02.2023 № 1300-5903-8/23456, в якому воно просило відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Відзив аргументовано тим, що при прийняті рішення від 27.10.2022 № 78 ним правомірно не зараховано наступні періоди роботи позивачки:

догляд за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в свідоцтві про народження дитини в графі «мати» зазначено ім`я російською « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним заявниці, російською « ОСОБА_2 »;

робота протягом серпня 1980 року грудня 1997 року згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 03.08.1980, оскільки на титульному аркуші зазначено ім`я російською « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним заявниці, російською « ОСОБА_2 », отримання допомоги по безробіттю з 21.12.1994 по 03.01.1995, з 09.04.2001 по 21.09.2001 та з 30.04.2002 по 12.08.2002; крім цього, за періоди роботи з 03.08.1980 по 21.03.1984 в записі про прийняття на роботу наявне виправлення дати прийняття, а з 11.12.1984 по 29.01.1985 запис про звільнення засвідчено печаткою, по відтиску якої неможливо визначити назву підприємства.

28.02.2023 відзив на позовну заяву подало Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому воно також заперечило проти позову. Відзив обґрунтовано тим, що оскаржувані рішення є правомірними, оскільки:

на день подання заяви про призначення пенсії від 24.10.2022 позивачка досягла 60 років, страховий стаж становив 17 років 03 місяці 16 днів, а для призначення їй пенсії за віком необхідно мати відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) страховий стаж не менше 29 років;

до страхового стажу позивачки не зараховано періоди роботи протягом серпня 1980 року по грудень 1997 року, періоди отримання допомоги по безробіттю з 21.12.1994 по 03.01.1995, з 09.04.2001 по 21.09.2001 та з 30.04.2002 по 12.08.2002.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (без виклику сторін у судове засідання).

Розглянувши заяви по суті, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

У період з 01.09.1977 по 30.06.1980 ОСОБА_3 навчалася в Миколаївському технікумі радянської торгівлі, що підтверджується дипломом НОМЕР_2 , виданий 30.06.1980.

Зазначений диплом оформлений українською і російською мовами. В українському варіанті диплом видано « ОСОБА_3 », а в російському « ОСОБА_4 ».

Записи трудової книжки позивачки НОМЕР_1 з 1 по 13 сторінку занесені російською мовою.

Згідно із записами у цій трудовій книжці позивачки:

на першій сторінці прізвище « ОСОБА_5 » виправлено на « ОСОБА_6 » у зв`язку зі зміною прізивища (підставою для виправлення вказано свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_3 ); ім`я вказано як « ОСОБА_2 »;

за №№ 2-3 позивачка працювала на посаді продавця в магазині № 4 Центрального торгівельного об`єднання міста Алушти з 09.08.1980 по 21.03.1983;

за №№ 4-5 на посаді вихователя ясельної групи при Алуштинському міськвідділі народної освіти з 01.04.1983 по 02.01.1984;

за №№ 6-7 на посаді буфетниці 3 розряду в дирекції столової «Алушта» при Управлінні громадського харчування з 30.01.1984 по 19.04.1984;

за №№ 8-9 на посаді комірника складу № 2 Військторгу № 354 з 25.05.1984 по 05.10.1984;

за №№ 10-11 на посаді продавця у відділі з обслуговування інвалідів ВВВ з 11.12.1984 по 29.01.1985;

за №№ 12-14 на посаді бухгалтера (головного бухгалтера) відділі капітального будівництва Алуштинського міськвиконкому з 18.02.1985 по 19.10.1994;

за №№ 17-21 на посаді бухгалтера ревізора Міського фінансового відділу м. Миколаєва Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Миколаївської області з 03.01.1995 по 31.01.1996;

за №№ 21-23 на посаді ревізора-інспектора бюджетного відділу Міського фінансового відділу м. Миколаєва Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Миколаївської області з 01.02.1996 по 04.08.2000.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 27.12.2022 № 7 30.04.1981 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Алуштинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим зроблено запис № 107 про те, що ОСОБА_3 змінила прізвище після реєстрації шлюбу на ОСОБА_6 .

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_7 і ОСОБА_1 (в оригіналі російською « ОСОБА_8 ) після розірвання шлюбу позивачка своє прізвище не змінила.

24.10.2022 позивачка подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області заяву № 4117 за призначенням / перерахунком пенсії, в якій просила призначити їй пенсію за віком. До цієї заяви вона згідно з розписки-повідомлення додала диплом (свідоцтво, атестат) про навчання № НОМЕР_4 , свідоцтво про народження дитини № НОМЕР_5 , трудову книжку № НОМЕР_6 тощо.

У зв`язку з тим, що призначення / перерахунок пенсії здійснюється за екстериторіальним принципом, вищенаведена заява позивачки була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, яке 27.10.2022 прийняло рішення № 78 про відмову у призначенні пенсії.

Вказана відмова аргументована тим, що страховий стаж позивачки становить 17 років 5 місяців 18 днів при необхідному страховому стажу, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не менше 29 років. За доданими документами до страхового стажу позивачки не зараховано:

період навчання згідно з дипломом НОМЕР_7 , оскільки не підтверджене прізвище « ОСОБА_5 »;

періоди згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці зміна прізвища проведено з порушенням вимог пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58.

10.01.2023 за місцем реєстрації свого проживання позивачка подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області заяву № 485 про призначення / перерахунок пенсії, в якій знову просила призначити їй пенсію за віком. До цієї заяви вона згідно з розписки-повідомлення додала диплом (свідоцтво, атестат) про навчання НОМЕР_7 , свідоцтво про народження дитини НОМЕР_8 , трудову книжку НОМЕР_1 , два «інших документа» тощо.

За результатами розгляду заяви позивачки від 10.01.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийняло 19.01.2023 рішення № 78 про відмову в призначенні пенсії, оскільки у неї відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років. Дата, з якої вона матиме право на пенсійну виплату 07.10.2027.

У мотивувальній частині вказаного рішення зазначено, що до страхового стажу позивачки не зараховано періоди:

догляду за дитиною, оскільки в свідоцтві про народження дитини в графі «мати» зазначено ім`я російською « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним заявниці, у яких її ім`я російською « ОСОБА_2 »;

роботи протягом серпня 1980 року грудня 1997 року, отримання допомоги по безробіттю з 21.12.1994 по 03.01.1995, з 09.04.2001 по 21.09.2001 та з 30.04.2002 по 12.08.2002, згідно з трудовою книжки позивачки, яку не прийнято до уваги при обчисленні страхового стажу, оскільки на титульному аркуші зазначено ім`я російською « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним заявниці, у яких її ім`я російською « ОСОБА_2 »; крім того, за періоди роботи з 03.08.1980 по 21.03.1983 в записі про прийняття на роботу наявне виправлення дати прийняття, з 11.12.1984 по 29.01.1985 запис про звільнення засвідчено печаткою, за відтиском якої неможливо визначити назву підприємства.

Вважаючи протиправними рішення органів Пенсійного фонду України про відмову в призначенні їй пенсії, позивачка звернулася до суду з цим позовом. Так, позивачка переконана, що такими діями органів Пенсійного фонду України порушено її право на призначення та отримання пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Абзацом тридцять шостим статті 1 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV цей Закон набирав чинності з 01.01.2004.

Тому страховий стаж за період до 01.01.2004 обчислюється на підставі документів і в порядку, визначених законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, тобто Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, період роботи позивачки до 01.01.2004 може бути зарахований до страхового стажу лише на підставі документів і в порядку, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом «а» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відтак періоди роботи позивачки до 01.01.2004 згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» можуть бути зараховані до страхового (трудового) стажу на підставі документів, що їх підтверджують.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тому в разі наявності трудової книжки страховий стаж за періоди роботи до 01.01.2004 встановлюється на підставі відповідних записів у ній. При цьому на тривалість страхового стажу не впливає юридичний факт отримання чи не отримання застрахованою особою заробітної плати за відповідний період.

Позивачка при подані відповідачам заяв про призначення /перерахунок пенсії додала до них копію своєї трудової книжки.

Проте, підставою для незарахування до страхового стажу відповідних періодів роботи позивачки в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначені пенсії від 27.10.2022 № 78 вказано те, що на титульній сторінці зміна прізвища проведено з порушенням вимог пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58.

Згідно з абзацами першим і другим пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України ід 29.07.1993 № 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Суд встановив, що запис у трудовій книжці НОМЕР_1 про зміну прізвища « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » зроблений відповідно до вимог пункту 2.13 вищенаведеної Інструкції.

Тому Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області при прийняті ним рішення від 27.10.2022 № 78 протиправно не зарахувало до страхового стажу позивачки періоди її роботи, що вказані у трудовій книжці НОМЕР_1 . Як наслідок, відповідне рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області є протиправним.

Що стосується рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в призначені пенсії від 19.01.2023 № 78, суд встановив наступне.

Підставою для незарахування до страхового стажу відповідних періодів роботи позивачки в оскаржуваному рішенні від 19.01.2023 № 78 вказано те, що на титульному аркуші зазначено ім`я позивачки російською « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним заявниці, у яких її ім`я російською « ОСОБА_2 ».

Згідно з довідки від 06.02.2023, наданої позивачці завідувачем кафедри української мови і літератури Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського ОСОБА_9 і доцентом цієї ж кафедри ОСОБА_10 , «ім`я ОСОБА_2 є повною українською офіційною формою власного імені, яке має нормативний рівноправний варіант ОСОБА_2 , що в російській мові закріпилися як ОСОБА_2 , ОСОБА_2 (див. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Власні імена людей: словник-довідник. К.: Наукова думка, 1996. С. 164; ОСОБА_13 . Словник українських імен. Київ: Видавництво «Довіра», 2005 С. 246).»

Дипломі НОМЕР_7 , який позивачка додавала до заяв від 24.10.2022 і від 10.01.2023, оформлений українською і російською мовами. В українському варіанті диплом видано « ОСОБА_3 », а в російському « ОСОБА_4 ».

Крім цього, у трудовій книжці НОМЕР_1 , виданій 03.08.1980, зазначено дату народження її володільця ІНФОРМАЦІЯ_2 . Така ж дата народження вказана і в паспорті громадянина України позивачки серія НОМЕР_9 , виданого Центральним РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області.

З огляду на вищевикладене суд прийшов до висновку, що трудова книжка НОМЕР_1 належить позивачці, а її зміст підтверджує трудовий стаж саме позивачки.

При цьому суд врахував, що відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» прізвище, імена та по батькові громадян України виконуються державною мовою відповідно до правил українського правопису, передаються шляхом транслітерації за допомогою літер відповідного алфавіту згідно із звучанням державною мовою та не перекладаються іншими мовами.

Тобто невірний переклад імені громадянина України на іншу мову в офіційних документах не може бути підставою для визнання таких документів не чинними або для не застосування їх.

Відтак відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати позивачці періоди її роботи, що зазначені у трудовій книжці НОМЕР_10 , на тій підставі, що на титульному аркуші трудової книжки зазначено ім`я позивачки російською « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним заявниці, у яких її ім`я російською « ОСОБА_2 », є протиправною.

Поряд з цим, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області деякі періоди роботи позивачки, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_10 , не зарахувало до страхового стажу позивача з додаткових підстав, а саме:

період роботи з 03.08.1980 по 21.03.1983, оскільки в записі про прийняття на роботу наявне виправлення дати прийняття;

період роботи з 11.12.1984 по 29.01.1985 запис про звільнення засвідчено печаткою, за відтиском якої неможливо визначити назву підприємства.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній у період здійснення відповідних записів) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з абзацом першим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Крім цього суд встановив, що згідно із записами №№ 2-3 трудової книжки НОМЕР_10 позивачка працювала на посаді продавця в магазині № 4 Центрального торгівельного об`єднання міста Алушти з 09.08.1980 по 21.03.1983, а відповідно до записів №№ 10-11 на посаді продавця у відділі з обслуговування інвалідів ВВВ з 11.12.1984 по 29.01.1985.

Тобто у вказані періоди позивачка працювала на території Автономної Республіки Крим.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, вся територія Автономної Республіки Крим з 20.02.2014 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.

Відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Тому усі документи, що видані органами, які розташовані на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створюють правових наслідків.

А отже на період тимчасової окупації Автономної Республіки Крим позивачка з об`єктивних причин позбавлена можливості документально підтвердити свою трудову діяльність, яку вона здійснювала на території Автономної Республіки Крим, у тому числі, архівними довідками.

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії від 19.01.2023 № 78 є протиправним і підлягає скасуванню, а відповідні періоди роботи позивачки підлягають зарахуванню до її страхового стажу.

Оскільки зареєстрованим місцем проживання позивачки є місто Миколаїв Миколаївської області, тому суд вважає за необхідне зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати періоди роботи позивачки, що зазначені в трудовій книжці НОМЕР_10 , до її страхового стажу.

У позовній заяві позивачка просить також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати період її навчання у Миколаївському технікумі радянської торгівлі з 01.09.1977 по 25.06.1980.

Натомість у позовній заяві позивачка не вказує на підстави для задоволення цієї вимоги.

У мотивувальній частині рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії від 19.01.2023 № 78 зазначено, що позивачці до страхового стажу не зараховано періоди її роботи протягом серпня 1980 року грудня 1997 року.

З наведеного слідує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області при прийнятті оскаржуваного рішення зарахувало до її страхового стажу періоди її навчання у Миколаївському технікумі радянської торгівлі з 01.09.1977 по 25.06.1980, а отже спір в цій частині відсутній.

Тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 09.02.2023, що міститься в матеріалах справи, підтверджується понесення позивачкою судових витрат у розмірі 1073,60 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову. Оскільки цим рішенням позов задоволено, тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: по 536,80 грн з кожного (1073,60 грн : 2 = 536,80 грн).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_11 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54008; ) та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська область, 79016; ) про визнання протиправними та скасування рішень від 27.10.2022 № 78, від 19.01.2023 № 78, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати:

рішення про відмову у призначенні пенсії за віком Головного управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області від 27.10.2022 № 78;

рішення про відмову у призначенні пенсії за віком Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 19.01.2023 № 78.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54008; ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_11 ) до її страхового стажу при призначені пенсії за віком період роботи:

з 09.08.1980 по 21.03.1983 на посаді продавця в магазині № 4 Центрального торгівельного об`єднання міста Алушти;

з 01.04.1983 по 02.01.1984 на посаді вихователя ясельної групи при Алуштинському міськвідділі народної освіти;

з 30.01.1984 по 19.04.1984 на посаді буфетниці 3 розряду в дирекції столової «Алушта» при Управлінні громадського харчування;

з 25.05.1984 по 05.10.1984 на посаді комірника складу № 2 Військторгу № 354;

з 11.12.1984 по 29.01.1985 на посаді продавця у відділі з обслуговування інвалідів ВВВ;

з 18.02.1985 по 19.10.1994 на посаді бухгалтера (головного бухгалтера) відділі капітального будівництва Алуштинського міськвиконкому;

з 03.01.1995 по 31.01.1996 на посаді бухгалтера ревізора Міського фінансового відділу м. Миколаєва Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Миколаївської області;

з 01.02.1996 по 04.08.2000 на посаді ревізора-інспектора бюджетного відділу Міського фінансового відділу м. Миколаєва Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Миколаївської області.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54008; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_11 ) про призначення пенсії за віком від 10.01.2023.

5. В решті позовних вимог відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_11 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020; код за ) судовий збір у розмірі 536 (П`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_11 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська область, 79016; ) судовий збір у розмірі 536 (П`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

8. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

9. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

10. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 17 березня 2023 року