Справа № 620/7044/22
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року Чернігів Справа № 620/7044/22

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Ткаченко О.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просить:

визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №64 від 21.06.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 страховий стаж за такі періоди: період навчання в СТК Козелецького РК ДОССАФ з 01.04.1980 по 26.08.1980; період роботи в Бобровицькому райпобуткомбінаті м.Бобровиця Чернігівської області з 26.07.1979 по 03.01.1980 та з 17.02.1983 по 11.04.1983; дорахувати незараховані 13 днів роботи в ПА "Софія"; дорахувати незарахований 1 місць навчання в Чернігівському професійно-технічному училищі; дорахувати незараховані 2 місяці 12 днів роботи в колгоспі ім. Ілліча село Ставиське Козелецького району Чернігівської області; період роботи в "Виробничо - комерційна фірма "Рінобуд Плюс" з 10.06.2009 по 13.09.2011;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок страхового стажу ОСОБА_1 та нарахувати 29 років 5 місяців 18 днів страхового пенсійного стажу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області взяти на облік як пенсіонера та нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно, на думку позивача, відмовив у зарахуванні спірного періоду роботи до трудового стажу, у зв`язку з чим позивачу відмовлено у призначенні пенсії, адже відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для виходу на пенсію після досягнення чоловіками та жінками віку 60 років у 2022 році потрібно мати страховий стаж не менше 29 років, який наявний у позивача.

Ухвалою суду від 15.11.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки Головним управління лише прийнято від позивача документи на направлено позивачеві копію відповідного рішення, при цьому жодні права позивача цією дією не порушені, протиправного впливу не завдано, тому, позовні вимоги безпідставні.

Ухвалою суду 10.01.2022 залучено в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач2).

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надіслало до суду відзив, в якому зазначило, що позивачем не надавалося уточнюючих довідок щодо періоду навчання в ДОССАФ з 01.04.1980 по 26.08.1980, періоду роботи з 01.06.2002 по 12.05.2003, а також уточнюючих довідок, відповідного зразка, підприємств або організацій про пільговий характер роботи. Страховий стаж позивача склав 25 років 10 місяців 25 днів. Стаж, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №2 не визначено. Таким чином, відповідачем прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується записом в трудовій книжці НОМЕР_1 , що позивач, зокрема:

в період з 04.04.2017 по 25.04.2017 працював водієм в ПА "Софія" (а.с.88);

в період з 10.06.2009 по 13.09.2011 працював в "Виробничо-комерційна фірма "Рінобуд Плюс" (а.с.17-20).

Згідно архівної довідки від 14.07.2022 №01-15/180 ОСОБА_1 працював наладчиком швейних машин в Бобровицькому райпобуткомбінаті м.Бобровиця Чернігівської області в період роботи з 26.07.1979 по 03.01.1980 та з 17.02.1983 по 11.04.1983 (а.с.22).

Відповідно до довідки від 10.05.2022 №3 ОСОБА_1 з 03.05.1983 по 31.12.1983 працював в колгоспі ім. Ілліча село Ставиське Козелецького району Чернігівської області (а.с.73).

Відповідно до атестату №4829 ОСОБА_1 навчався в Чернігівському професійно-технічному училищі з 01.09.1977 по 01.08.1979 (а.с.26).

Крім того, відповідно до свідоцтва серія НОМЕР_2 , виданого СТК Козелецького РК ДОССАФ, позивач з 01.04.1980 по 26.08.1980 навчався за програмою підготовки водія транспортного засобу категорії "С" (а.с. 24).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем1, що позивач 16.06.2022 звертався із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.92-93).

За результатами розгляду заяви позивача від 16.06.2022 відповідачем2 прийнято рішення від 21.06.2022 № 64 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. В рішенні зазначено, що за поданими документами не зараховано період навчання в ДОССАФ з 01.04.1980 по 26.08.1980 згідно свідоцтва серія НОМЕР_2 , оскільки відсутні відомості про присвоєння кваліфікації; не зараховано періоди роботи з 01.06.2002 по 12.05.2003 згідно запису в трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки наявне виправлення у даті наказу прийняття на роботу (зараховано згідно даних в індивідуальних відомостей про застраховану особу) (а.с.11-12).

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Відповідно до частин 1 статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

В свою чергу відповідно до ч. 1-2 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Тобто, якщо колгоспник не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю у визначеному Законом порядку.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Так, пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення удень звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд вважає, що не дотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для посадової особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка до таких порушень не мала будь-якого відношення.

Певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть слугувати беззаперечною підставою для відмови у зарахуванні вказаних період роботи до страхового стажу.

Відповідач не позбавлений права перевірити інформацію, яка зазначена у трудовій книжці, як того вимагає частина 3 статті 44 Закону №1058.

Суд звертає увагу, що згідно норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Отже, відповідачі в межах своїх повноважень, зобов`язані розглянути та за необхідності перевірити відповідність поданих для призначення пенсії документів, зокрема, записів у трудовій книжці, визначити на їх підставі достатність або відсутність підстав для призначення позивачу відповідного виду пенсії.

Щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу спірних періодів роботи, суд доходить висновку про протиправність дій відповідача2, оскільки недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для посадової особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка до таких порушень не мала будь-якого відношення.

Суд зазначає, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача відповідачами суду не надано, а тому, на думку суду, їх безпідставно не взято до уваги відповідачем2 при обрахуванні стажу роботи та не вжито всіх заходів для його перевірки.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.04.1980 по 26.08.1980, суд зазначає наступне.

Перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закон України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" визначено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до п. 8 Порядку №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Отже, час навчання у навчальних закладах підтверджується, зокрема, свідоцтвами.

З оскаржуваного рішення судом встановлено, що підставною неврахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.04.1980 по 26.08.1980 є відсутність інформації про присвоєння кваліфікації.

Проте суд не погоджується з даним твердження відповідача, оскільки в матеріалах справи міститься свідоцтво серії НОМЕР_2 , виданого СТК Козелецького РК ДОССАФ, яке підтверджує, що позивач з 01.04.1980 по 26.08.1980 навчався за програмою підготовки водія транспортного засобу категорії "С" (а.с. 24).

Крім того, судом враховано, що відповідно до записів у трудовій книжці, 04.03.1986 позивач був прийнятий на роботу водієм третього класу (а.с. 85 зворот). Отже, позивач після закінчення професійно-технічного училища працевлаштувався на роботу за набутою у професійно-технічному училищі професією.

А відтак суд зазначає, що відповідачем2 протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період його навчання з 01.04.1980 по 26.08.1980 в СТК Козелецького РК ДОССАФ з підстав відсутності інформації про присвоєння кваліфікації.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (частина 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

З правового аналізу зазначених норм суд зазначає, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивачем, ІНФОРМАЦІЯ_1 , заява про призначення пенсії подана 16.06.2022, тому пенсія за віком повинна бути призначена з 05.06.2022 - дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача2 щодо відмови у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного стажу з огляду не зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу, враховуючи те, що оскаржувана відмова у призначенні пенсії не містить інших підстав відмови ніж ті, що зазначались вище та приймаючи до уваги, що відповідачем2 обраховано загальний страховий стаж позивача, то належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача2 зарахувати спірні періоди роботи до страхового стражу та призначити позивачу пенсію за віком з дати первинного звернення із заявою.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах з метою захисту порушеного права позивача ефективним та належним способом, за встановлених обставин, є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №64 від 21.06.2022 про відмову у призначенні пенсії по віку ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 страховий стаж за: період навчання в СТК Козелецького РК ДОССАФ з 01.04.1980 по 26.08.1980; період роботи в Бобровицькому райпобуткомбінаті м.Бобровиця Чернігівської області з 26.07.1979 по 03.01.1980 та з 17.02.1983 по 11.04.1983; дорахувати незараховані 13 днів робити в ПА "Софія"; дорахувати незарахований 1 місць навчання в Чернігівському професійно-технічному училищі; дорахувати незараховані 2 місяці 12 днів роботи в колгоспі ім. Ілліча село Ставиське Козелецького району Чернігівської області; період роботи в "Виробничо - комерційна фірма "Рінобуд Плюс" з 10.06.2009 по 13.09.2011 та призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.06.2022.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позивачкою позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає таке.

Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано договір, який укладено із ТОВ «АМАДЕО ПРАВО» про надання юридичних послуг № від 25.07.2022, а саме: надання юридичної консультації та підготовка документів (лист до УПФУ, скарга до УПФУ, позов до ТОВ «Рінобуд», позов до УПФУ) (п.1.2), акти приймання-передачі від 29.07.2022, від 25.07.2022, квитанція до прибуткового касового ордеру №4 від 25.07.2022 та №5 від 01.08.2022 (а.с.31-36а).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частиною першою, третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті Кодексу суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Також, за змістом частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Частиною шостою статті 12 КАС України визначено перелік справ, що є справами незначної складності.

Відповідно до частини другої статті 57 КАС України у справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Отже, у справі незначної складності здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокатом.

Проте поняття "надання професійної правничої допомоги" не тотожне поняттю "представництво особи в суді". Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31.10.2019 № 4-в/2019).

Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку ст. 134, 139 КАС України.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивачка квитанцією підтвердила сплату судового збору в розмірі 992,40 гривень за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про їх стягнення на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 77, 139, 241-246, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №64 від 21.06.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 страховий стаж за: період навчання в СТК Козелецького РК ДОССАФ з 01.04.1980 по 26.08.1980; період роботи в Бобровицькому райпобуткомбінаті м.Бобровиця Чернігівської області з 26.07.1979 по 03.01.1980 та з 17.02.1983 по 11.04.1983; дорахувати незараховані 13 днів робити в ПА "Софія"; дорахувати незарахований 1 місць навчання в Чернігівському професійно-технічному училищі; дорахувати незараховані 2 місяці 12 днів роботи в колгоспі ім. Ілліча село Ставиське Козелецького району Чернігівської області; період роботи в "Виробничо - комерційна фірма "Рінобуд Плюс" з 10.06.2009 по 13.09.2011.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.06.2022.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати зі сплати судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області витрати зі сплати судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83-а, м. Чернігів, 14005, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21028, ).

Повне рішення суду складено 16 березня 2023 року.

Суддя О.Є. Ткаченко